Daruvar je grad u Hrvatskoj, drugi najveći grad Bjelovarsko-bilogorske županije. Prema zadnjem popisu stanovništva, provedenom 2011. godine, Daruvar ima 11.633 stanovnika., dzs.hr, pristupljeno 14. studenog 2020.

 Gradska naselja
Grad Daruvar se sastoji od 9 naselja (stanje 2006): Daruvar, Daruvarski Vinogradi, Doljani, Donji Daruvar, Gornji Daruvar, Lipovac Majur, Ljudevit Selo, Markovac i Vrbovac.

 Zemljopis
Daruvar se nalazi u središnjem dijelu Hrvatske, u zapadnom dijelu Slavonije. Udaljen je 125 km od glavnog grada Zagreba i oko 130 km od Osijeka. Smješten je u brežuljkastom predjelu podno planine Papuk, u Poilovskoj zaravni, na plodnim nanosima iz pleistocena.

 Stanovništvo
desno|300px|mini|Centar Daruvara
Broj stanovnika grada s okolnim naseljima (Dar. Vinogradi, Doljani, Donji Daruvar, Gornji Daruvar, Lipovac Majur, Ljudevit Selo, Markovac i Vrbovac): 11 633.

Broj stanovnika samog grada Daruvara: 8 567
 Hrvati: 7 129 - 61,28%
 Česi: 2 485 - 21,36%
 Srbi: 1 429 – 12,27%
 Ostali: 590 – 5,09%

Do novog teritorijalnog ustrojstva Hrvatske, postojala je bivša velika općina Daruvar, koja je imala sljedeći etnički sastav:

 godina popisa  ukupno  Hrvati  Srbi  Jugoslaveni  ostali 1991.  30.092  10.459 (34,75%)  10.074 (33,47%)  1.653 (5,49%)  7.906 (26,27%) 1981.  31.424  8.907 (28,34%)  9.528 (30,32%)  5.766 (18,34%)  7.223 (22,98%) 1971.  34.471  12.237 (35,49%)  12.178 (35,32%)  704 (2,04%)  9.352 (27,13%)

Daruvar (naseljeno mjesto)
300px|minijatura|desno|Daruvarske toplice
 2011. – 8.567
 2001. – 9.815
 1991. – 9.748 (Hrvati - 3.587, Srbi - 3.083, Jugoslaveni - 806, ostali - 2.272)
 1981. – 9.661 (Hrvati - 3.185, Jugoslaveni - 2.392, Srbi - 2.375, ostali - 1.709)
 1971. – 8.464 (Hrvati - 4.081, Srbi - 2.310, Jugoslaveni - 362, ostali - 1.711)

Izvor

 CD rom: "Naselja i stanovništvo RH od 1857-2001. godine", Izdanje Državnog zavoda za statistiku Republike Hrvatske, Zagreb, 2005.

 Uprava

Daruvar ima status jedinice lokalne samouprave - jedan je od 128 gradova Hrvatske.http://narodne-novine.nn.hr/clanci/sluzbeni/127788.html Zakon o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj (Narodne novine 86/2006.)

Tijela Grada Daruvara su:

 Gradsko Vijeće
 Gradonačelnik - Damir Lneniček (lipanj 2017.)

 Povijest
 Antičko doba

Urbana povijest Daruvara seže dvije tisuće godina u prošlost kako potvrđuje rimski upravni status ovdašnjeg naselja starosjedilačkog naroda Jasa, smještenog pored ljekovitih geotermalnih izvora na prostoru Daruvarske kotline. Nalazi kamenih sjekira iz mlađeg kamenog doba potvrđuju da je kotlina bila nastanjena i ranije.

Narod Jasa (lat. Iassi; gr. Iassioi) u značenju Topličani" ili "Iscjelitelji" potpali su pod rimsku vlast u I. st. pr. Kr.  nakon sloma Batonovog ustanka. Postoji mogućnost da su bili saveznici Rima te da su kao nagradu dobili svoju plemensku samoupravu pod imenom Res Publica Iasorum. U izvorima je sačuvano i jaško mjesno ime naselja kao Aquae Balissae ("Vrlo jaka sveta vrela"). Razvitak naselja i naseljavanje rimskih građana uvjetovalo je da car Hadrijan 124. godine naselju dodjeljuje prestižni status municipija, (Municipium Iasorum), čiji se teritorij radiusa cca. 50 km prostirao između obala rijeka Save na jugu te Drave na sjeveru. Gospodarski razvoj uvjetovalo je i termalno lječilište s tradicionalnim liječenjem ženskih bolesti i steriliteta, te povoljan prometni položaj na rimskim cestama Siscija - Mursa, Salona - Akvinkum i Sirmij - Petovij.

Prema sačuvanim natpisima, poznate Jaške "Iscjeliteljske Terme", (Thermae Iasorum ) u provinciji Gornjoj Panoniji mogle su biti posječene od careva Hadrijana, Marka Aurelija, Komoda, Septimija Severa, Konstantina I. Velikog. Nalazi ukazuju da je u 'Aquae Balissae' postojao forum ukrašen carskim konjaničkim brončanim kipovima i statuama, Jupiterov hram, termalni kompleks sa Silvanovim hramom. Moguće je da se ovdje nalazio i manji amfiteatar. Najpoznatiji arheološki nalazi iz Daruvara su zvonoliki mrežasti diatretni pehar, danas izložen u Kunsthistorisches Museum u Beču i fragmenti (kopito, dio trbuha i repa) brončane konjaničke statute cara Gordijana III. natprirodne veličine.

 Srednji vijek
desno|300px|mini|Crtež srednjovjekovnog dvorca ”Dobra Kuća“ na području Daruvara

Nakon pomicanja uzrokovanih velikom seobama naroda (4. – 7. stoljeće.) od 11. je stoljeća ovo područje pripadalo srednjovjekovnoj Zagrebačkoj biskupiji i Križevačkoj županiji. U Daruvarskoj kotlini, na brežuljku Stari Slavik iznad geotermalnih izvora plemići Nelipići od Dobre Kuće podižu svoju utvrdu Kamengrad (Kuwar). Položaj, promet, plodno tlo, ugodna klima kao i već tisućljeće ranije tada poznati ljekoviti izvori omogućili su na prostoru kotline razvoj četiri srednjovjekovna trgovišta -- Toplice, Četvrtkovac, Dimičkovine i Podborje s franjevačkim samostanom Svetog Kralja Ladislava. Tradicionalno liječenje toplom vodom nastavljeno je i u srednjem vijeku. Tri crkve Blažene Djevice Marije ukazuju da se topla voda naročito cijenila kao i u prapovijesti i rimskom dobu u tretmanu izlječenje ženske neplodnosti

 Kasniji razvoj

Daruvarsko područje je izuzetno bogato srednjovjekovnim spomenicima kulture. Dobra Kuća, Stupčanica, Kristalovac, Vojk-Kerestur, Sv.Duh, Pavlovina, Petrovina, Bagenovac, Sirač i Željnak su samo neki od dvoraca hrvatskog plemstva. O bogatom crkveno-kulturnom životu pored franjevačkog samostana u Podborju svjedoče samostani kao sto su benediktinski Sv. Margarete, pavlinski Sv. Ane i augustinski Sv. Tri Kralja u mjestima Bijela, Vrijeska i Sređani kao i egzistencija 22 srednjovjekovne župe. Provale i osvajanja Turaka sredinom 16. st. prekidaju razvoj područja. Franjevački samostan Sv. kralja Ladislava u Podborju je u to doba bio pretvoren je u tursku pograničnu tvrđavu. Naseljavaju se pravoslavni Vlasi kao čuvari Habsburške Monarhije pred Turskim carstvom, (Vojna krajina i Banska Hrvatska), zapadno odavdje. Prostor trgovišta Toplica s crkvom Blažene Djevice Marije pored geotermalnih vrela, za vrijeme Turaka je bio poznat kao Ilidža.

Nakon izgona Turaka u 1699. područje pada pod upravu bečke dvorske komore do 1745., kada vlastelinstva Podborje, Sirač i Pakrac kupuje grof pl. Antun Janković Daruvarski.
Janković mijenja hrvatsko ime naselja Podborje u Daruvar sa značenjem Ždralov grad na mađarskom jeziku ili preciznije Ždralov dvorac prema prelijepom dvorcu koji je grof započeo graditi u 1771.
Hrvatsko narodno ime Podborje ostaje u upotrebi sve do sredine 20. stoljeća kao dodatak uz imena susjednih naselja kao Batinjani Podborski, Vrbovac Podborski, Doljani Podborski, Podborski Kravjak.

 Gospodarski i kulturni razvoj
desno|300px|mini|Julijev park kraj Daruvarskih toplica
S ciljem gospodarskog razvoja dinastija Jankovića naseljava svoje posjede poljoprivrednicima i obrtnicima iz ostatka Hrvatske, iz Češke, Slovačke, Njemačke i Mađarske tako je prostor, rijetko naseljen od ratova s Turcima ponovno napučeni. Doseljenicima s iskustvom u poljodjelstvu, obrtu i trgovini je obećana zemlja za kultivaciju te materija za izgradnju kuća. Izgradnjom prvih gradskih kupki u (1772.) Jankovići su zacrtali jednu od osnovnih funkcija grada Daruvara danas a to je—termalnog lječilišta. Kasniji grof Julije Janković, (1820. – 1904.), mecena je Ilirskog preporoda te mnogih hrvatskih ustanova nastalih za i nakon vremena Bachovog apsolutizma i kasnije. Potpomogao je gradnju HAZU, (Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti) Narodnog muzeja, spomenika banu Jelačiću, osnivač je mnogih humanitarnih i prosvjetnih zaklada, osobito u Požeškoj županiji gdje je djelovao na promicanju školstva i narodnog zdravlja.
1821. godine u daruvarska župa u spisima ima zabilježeno da su u Daruvaru bile 42 kuće i ukupno 263 stanovnika, od čega 163 rimokatolika, 80 grčkoistočnjaka (pravoslavnih) i 20 židovske vjere.Zbornik Janković br. 2 (2017)  Vjenceslav Herout: Doprinos Židova i obitelji Gross razvoju Daruvara prema rukopisu Ezre Ukrainčika, str. 94-95 Pridošli Židovi većinom su došli iz zapadnih ugarskih županija.
Židovi su 1860-ih imali svoju općinu ali se ne zna kad je osnovana. Od 1860. gradili su sinagogu i osnovali su groblje. Do 1860. bogoslužje su vršili u kupališnoj zgradi u dvjema sobama koje im je za to ustupio grof Janković. 1860. Julije Janković darovao je mjesnoj židovskoj općini zemljište za groblje. Sinagoga je posvećena 1872. kad je doselila obitelj rabina iz Brašova.
300px|minijatura|lijevo|Švicarska vila
Odlaskom iz Daruvara 1879. grofovska porodica Janković prodaje posjede te napušta ove krajeve. Godine 1756. sagrađena pravoslavna crkva koja nosi naziv Parohijska Crkva Sv. Otaca Prvog Vaseljenskog Sabora.  Njihovom graditeljskom dijelu pripada župna crkva Presvetog Trojstva iz 1764., Antunova kupka, (1772.), dvorac Janković (1777.), Ivanova kupka (1812.), Škola sestara milosrdnica (1870.). Od gospodarskih objekata u vrijeme između sredine 19. st. i svršetka Prvog svjetskog rata, pošto je glavna gospodarska grana bilo šumarstvo, postojala postojala je pilana. Isto tako tu je bila suknara te i dabas postojeća pivovara od 1840. Brže od industrije razvijali su se trgovina i ugostiteljstvo pošto su bili povezani za lječilišta. Kotar Daruvar je 1912. imao je 63 trgovaca, 412 obrtnika, 68 "sitničara," 41 gostioničara i 92 krčmara. Izgradnja pruge Banova Jaruga - Daruvar - Barč otvorena uz samu nazočnost samog cara, (Franje Josipa I.) u 1897. doprinijela je gradskom razvoju tako da se uskoro izgradeni novi objekti: Restaurant Terasa, Švicarska vila, Vila Arcadia i Centralna Blatna Kupka koja sa svojom velikom kupolom postaje jedan od simbola Daruvara.

 Domovinski rat
desno|300px|mini|Spomenik braniteljima Daruvara 1991. – 1995.
Prije nego što su počeli velikosrpski napadi na Daruvar, pokazalo se da je Grad Daruvar darovao nekim Srbima koji su se odmetnuli čestice zemljišta na upotrebu zemljište gdje su bile i kuće Hrvata i Čeha. Prema svjedočanstvima odmetnutih Srba, to je napravljeno jer su „trebali napustiti Daruvar i da netko drugi ne bi sve uzeo, lokalni Srbi bi to koristili, jer su to već unaprijed podijelili, cijeli grad, kuće i imanja“.

Domovinski rat u području Daruvara započeo je 19. srpnja 1991. god. kada je u Purnici, općina Sirač iz zasjede izvršen oružani napad na specijalnu policiju i sljedećeg dana ubojstvom troje policajaca u neposrednoj blizini parka grofa Jankovića. Narečena zasjeda i ubojstvo policajaca u središtu grada Daruvara, isplanirana je u policijskoj stanici Daruvar od strane milicajaca pravoslavne vjeroispovjedi. Generalno, do sveopćeg napada došlo je noću 18./19. kolovoza 1991. god. kada su pobunjeni milicajci srpske nacionalnosti, napustili policijsku postaju te zajedno s odmetnutim srbočetnicima iz pješačkog i minobacačkog oružja napali uži dio grada oko autobusnog, željezničkog kolodvora i gradske tržnice u namjeri da zauzmu policijsku stanicu te tom prilikom zarobljavaju četvoricu policajaca koje odvode na okupirano područje u mjesto Bijela. Isti ti milicajci, od kojih su se najviše isticali rukovodioci Ljubo Banjeglav, Nenad Bursač i Krsta Žarković, prije narečenih oružanih prepada, zajedno u suradnji s JNA iz vojarne Polom, naoružavali su srpska sela vojnim naoružanjem, kao što su vojarnu popunjavali u ljudstvu s domaćim četnicima.

Pobunjenim srpskim policajcima u prodoru u Daruvar suprotstavile su se snage specijalne policije MUP-a RH.(): SJP Ris Kutina, Udruga veterana SJP Alfa Zagreb, tekst nije datiran

20. kolovoza su srpski agresori izvršili minobacački napad na grad. Mjesni Česi, najbrojnija manjina u Daruvaru, dali su se u obranu grada, tako da su u početnoj fazi Domovinskog rata, Česi činili 30% dragovoljaca gradske obrane. U isto vrijeme, većina daruvarskih Srba se odmetnula u šume, pridruživši se odmetnicima i JNA u napadu na grad Daruvar, a dok su preostali srbi u gradu ostali u svojstvu jataka, špijuna, snajperista i petokolonaša. Četnički vojvoda, bivši direktor daruvarske pivovare Lončar, početkom 9.mj.1991. god. poručuje putem rdija Daruvara, kojeg su imali instaliranog u mjestu Bijela, da branitelji grada Daruvara "dobrovoljno" predaju oružje ili će u protivnom ujahati na bijelom konju u centar grada, gdje će na ražnju peći dvije najdeblje ustaše a po svima ostalima igrati užičko kolo. Tako je ostala i poznata izjava Čakmaka iz Donjeg Daruvara koji je rekao da Hrvate treba zakopati u zemlju do ramena i tanjuračama preči preko glava a od Čeha napraviti robove koji će za njih besplatno raditi. Trećeg dana četničkih napada na grad Daruvar su pristigli policajci iz Đurđevca i Koprivnice s ratnim zapovijednikom Damirom Barbarićem. Za konstatirati je da su prve i najžešće četničke napade na grad Daruvar odbili mladi policijski djelatnici za koje su Srbi milicajci a i pojedini stariji Hrvati milicajci znali posprdo reći "Tuđmanovci", a za koje smo u očima bili ustaše koje rade na razijedinjenju bratstva i jedinstva unutar policijske stanice i grada.

Početkom rujna 1991.god. u dvorištu policijske postaje Daruvar, oformljen je prvi vod ZNG-a od pričuvnog sastava policije koji se nakon pada vojarne "Polom" popunjavao s civilima iz okolnih hrvatskih i čeških sela i u konačnici prerastao u pukovniju.
Tijekom rata na grad Daruvar palo je na stotine granata, izvršena mnogobrojna avionska raketiranja i bacanja bombi "krmača", te u više navrata iz aviona na prirubna mjesta grada,  bačena "bijela paučina" za koju se i danas nadležna tijela nisu izjasnila o kakvom se to kemijskom otrovu radi.
Početkom velikosrpske agresije na Hrvatsku, srpski su pobunjenici držali važnu stratešku točku za kontrolu istočnog dijela Daruvara i širega predgrađa Vezmarovu kulu. Hrvatski branitelji oslobodili su ju 29. rujna 1991. godine.Kronologija 1991. , Hrvatski memorijalno-dokumentacijski centar Domovinskog rata

Srbi su u 11. mjesecu 1990. imali u mjestu Dolari, nekih 7 do 8 km od Daruvara, kako su nazvali "velikosrpski sabor".Portal Hrvatskoga kulturnog vijeća Igor Baldassi: Razgovor s Tonijem Hnojčikom, ratnim izvjestiteljem na području zapadne Slavonije . Tekst je preuzet s internetskih stranica Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata. Objavljeno: 31. kolovoza 2016.  (pristupljeno 23. kolovoza 2018.)

Oslobođenjem istočnih dijelova grada Daruvara, krajem 12.mj.1991.god od srbočetničkih formacija, uveliko se normalizirao život u gradu, od čega je najbitnje bilo puštanje vodozahvata u pogon, a koji se do tada nalazio na okupiranom području. Sve do vojnoredarstvene akcije "Bljesak" od strane četnika u više navrata bilo je ubacivanja na oslobođena područja a od kojih je najgnjusniji upad u mjesto Vukovje i odvođenje civila u Batinjsku Rijeku gdje je nad istima izvršeno mučenje i hladna egzekucija,Iskaz o stradanju Hrvata u selu Vukovju, općina Daruvar, u svibnju 1994. godine , Ratni zločini srpskih vojnih i paravojnih postrojbi u zapadnoj Slavoniji i Banovini 1991. - 1995., HIC prilikom čega je troje uspjelo preživiti. I taj slučaj a usprkos svjedocima i podnesenom kaznenom prijavom 1994.god. nije rješen od stran Državnog odvjetništva, kao što nisu procesuirane i kaznene prijave za oružane pobunu i agresiju, te ratnog zločina počinjenog nad policajcima, hrvatskim vojnicima i civilima s područja bivše opć. Daruvar, koje su sačinjene i dostavljene Odvjetništvu 1992.god., a sve pod izlikom oprosta ili amnestije ili abolicije.

26. lipnja 2020. položen je uz nazočnost visokih dužnosnika kamen temeljac za Veteranski centar. Dio je projekta „Uspostava veteranskih centara u Republici Hrvatskoj“. Ovo je najveća investicija u Daruvaru u posljednjih 40 godina te se očekuje da će stvoriti najmanje 40 radnih mjesta.(): Položen kamen temeljac za izgradnju Veteranskog centra u Daruvaru  Ministarstvo hrvatskih branitelja. 26. lipnja 2020. . Pristupljeno 24. rujna 2020.

 Gospodarstvo
300px|minijatura|desno|Vinarija Daruvar
Kada su Nijemci u 18. stoljeću i Česi u 19. doselili u daruvarske krajeve, počeo je gospodarski procvat. U novijoj povijesti, 1998. godine u Daruvaru je bilo registrirano 116 tvrtki, od toga 12 velikih i srednjih. Tomu treba pridodati i još oko 180 obrtnika. Svoje gospodarske resurse Daruvar želi usmjeriti na revitalizaciju poljoprivrede i prehrambene industrije u obiteljskim gospodarstvima, te stvaranje uvjeta za jačanje kontinentalnog turizma za koji postoji snažna osnova (izvori tople vode, športski tereni, šetališta, parkovi, hipodrom).

Gospodarstvo u gradu Daruvaru čini 121 tvrtka, od toga 1 velika, 8 srednjih i 112 malih, te 228 obrtničkih radnji. Od obrtnika možete naći 43 (19%) proizvodnih obrta (zidari, soboslikari, limari, krojači, klesari, vinari, pekari i dr.); 70 (31%) uslužnih obrta (vulkanizeri, zlatari, urari, dimnjačari, elektromehaničari i dr.); 17 (7%) obrta koji pružaju intelektualne usluge, 55 (24%) trgovaca, 22 (10%) ugostitelja i 21 (9%) prijevoznika. Ukupno zaposlenih u gospodarstvu je cca 2300, od toga oko 850 žena.

Važnije tvrtke po granama djelatnosti:

Poljoprivredno prehrambena i slična djelatnost:
300px|minijatura|desno|Daruvarski vinogradi
 Daruvarska pivovara, sagrađena 1840. godine, osnovao Izidor Janković. proizvodi pivo po izvornoj staročeškoj recepturi pa pivu od tu i ime: "Staročeško pivo". Danas Daruvarska pivovara uspješno opskrbljuje hrvatsko tržište piva s godišnjom proizvodnjom od 255 tisuća hektolitara piva - ili da bude slikovitije - to je 51 milijun boca zapremnine pola litre.
 IRIDA je kratica za Industriju ribe Daruvar. To je tvornica za preradu ribe nastala davno i to na temeljima i tradiciji slatkovodnog ribarstva koje u Daruvaru i okolici ima duboke i davne korijene. Danas IRIDA pored slatkovodne ribe, prerađuje i konfekcionira morsku ribu, glavonošce i druge, raznolike plodove mora.
 Badel 1862. Vinarija Daruvar ili skraćeno samo Vinarija, nastavlja tradiciju proizvodnje kvalitetnih daruvarskih vina na 200 hektara vlastitih vinograda i na još oko 80 hektara vinograda u privatnom vlasništvu. Najzastupljenije vrste vina su: Daruvarska graševina, pinot bijeli, pinot sivi, chardonnay bijeli, sauvignon bijeli i bijeli rajnski rizling.
 Poljodar Tim d.o.o. - tradicija ratarske proizvodnje pšenice, kukuruza, ječma, uljane repice i soje uz primjenu visoke tehnologije, nadopunjena proizvodnjom i doradom sjemenske robe.
 Majdak Promet d.o.o. - tvrtka za uzgoj goveda radi prerade mesa
 Biogal d.o.o. - mini mljekara

Metalsko prerađivačka i slična djelatnost:
 DALIT - tvornica strojeva i ljevaonica željeza (od 1905.)
 MPD - je tvornica pumpi, utemeljena 1960. godine, poznati proizvođač pumpi, filtera, ventila i druge opreme za tešku metalsku industriju.
 SAB d.o.o. - izrada alata i strojeva

Tiskarska djelatnost:
 Daruvarska tiskara d.d.
 Igraf

Tekstilna djelatnost:
 Vesna tekstilna industrija Daruvar, prisutna je na domaćem i inozemnom tržištu već 41 godinu. Bavi se proizvodnjom gornje trikotažne odjeće, muške, ženske i dječje. Zapošljava oko 220 radnika - uglavnom žena. Svoje proizvode plasira na domaćem tržištu putem veletrgovina, a u izvozi u Njemačku, Italiju, Austriju i Francusku.
300px|minijatura|desno|Daruvarske toplice
Turističke, zdravstvene i slične ustanove:
 Daruvarske toplice su specijalna bolnica za medicinsku rehabilitaciju s hotelom "Termal", restoranom "Terasa" i ugostiteljskim objektima u gradu, nositelji su razvoja zdravstvenog turizma, rekreacije i kvalitetne ugostiteljske ponude.
 Termalni vodeni park Aquae Balissae - nalazi se samo 300 metara od centra Daruvara. Smješten je na prekrasnoj poziciji koja je na trokutu između strogog centra grada, Julijevog parka i sportsko-rekreacijske zone. Termalni vodeni park jedan je od elemenata razvoja i obogaćivanja turističke ponude grada, kao i samog kontinentalnog turizma središnje Hrvatske.
 Hotel Mladimir - Mali prelijepi hotel s tri zvjezdice smještem u najzelenijem djelu grada
 Hotel "Balise"  - mali, ali ugodno uređen i obnovljen hotel s 2 zvjezdice, smješten u samom centru grada.
 Turistička zajednica grada Daruvara
 Poliklinika "Dr. Maletić" suvremeno opremljena poliklinika koja vrši zahvate s područja estetske kirurgije i urologije
 Poliklinika "Arcadia", gdje možete obaviti stručne preglede, konzultacije, liječenje, te njegu i sve druge oblike medicinske pomoći na području plastične i estetske kirurgije

Razne zadruge i udruge:
 Udruženje obrtnika grada Daruvara
 Daruvarska vinogradarska zadruga
 Pčelarska udruga "Bagrem"
 Voćarska udruga i dr.

Daruvarska tržnica - Gradska tržnica Daruvar d.o.o. Daruvar, trgovačko društvo u vlasništvu Grada Daruvara, a nalazi se u samoj jezgri grada - Kolodvorskoj ulici. Glavni tržni dani u Daruvaru su srijeda i subota. Grad Daruvar svoje gospodarstvo tradicionalno predstavlja na Međunarodnom gospodarskom sajmu u Bjelovaru.

Gospodarski razvoj je usmjeren prema razvoju turizma u gradu Daruvaru, što mu pridonose bogati prirodni resursi; ljekovita topla voda, poznata izletišta za rekreaciju i odmor (Vinska turistička cesta, Izletište "Vranjevina", Planinarski dom "Petrov vrh" (s vučnicom i skijalištem) o kojem brine PD "Petrov vrh", šumski proplanci za lov krupne i sitne divljači (lovački domovi) i rijeke te ribnajci za ribolov.

Drugi turistički sadržaji u kojima ovdje možete uživati su; konjički rekreativni sport, sportski aerodrom, hipodrom, sportska dvorana, tenis tereni, stadion malih sportova, nogometni tereni, tereni za odbojku na pijesku i druga raznovrsna ponuda grada. Godišnje se u Daruvaru održava festival vinara i vinogradara Vinodar.

 Spomenici i znamenitosti
300px|minijatura|desno|Crkva Svetih Otaca Prvog Vaseljenskog sabora (1756.) u Daruvaru
300px|minijatura|desno|Najstariji gingko u Hrvatskoj nalazi se u Daruvaru, ispred Dvorca grofa Jankovića, iz 1780. godine.
 Dvorac Janković
 Parohijska crkva Sv. Otaca Prvog Vaseljenskog Sabora
 Crkva Presvetoga Trojstva u Daruvaru

 Škole

Daruvar je dugo vremena bio neznatno naselje čija je važnost porasla nakon što mu je kralj Ferdinand I. 1837. godine dodijelio položaj trgovačkog naselja. Svoju je prvu mješovitu pučku školu Daruvar dobio 1856. godine, a 1866. zahvaljujući novčanoj pomoći grofice Ljudevite Janković započela je s radom i djevojačka škola. Tijekom vremena Daruvar je postao značajno trgovačko i obrtničko središte, pa se ukazala potreba za otvaranjem škole u kojoj naučnici, koji su izučavali zanate, dobivali i neka teorijska znanja iz struke i dodatnog općeg obrazovanja. Stoga je 1887. godine u okviru niže mješovite pučke škole započela s radom i šegrtska škola. Bila je to prva srednja škola u gradu. 1915. godine počela je s radom i ženska stručna škola. 1913. godine počela je s radom i viša pučka škola koja je nakon Prvog svjetskog rata preimenovana u nižu gimnaziju. U razdoblju 1920. – 1928. godine u Daruvaru je radila i viša gimnazija. Daruvar je od svog osnivanja grad višenacionalnog sastava. U njemu je od 1904. do 1921. godine radila niža mađarska (julijanska) škola, a 1922. godine započela je s radom niža češka škola.

Do završetka Prvog svjetskog rata postojale su samo dvije školske zgrade koje su bile namijenjene obrazovanju mladog naraštaja. Jedna je bila ona čiju je gradnju novčano podmirila grofica Ljudevita Janković i zatim dala u skrb sestrama milosrdnicama sv. Vinka Paulskog. Ona je tijekom vremena imala tri velike nadogradnje. Druga je zgrada bila za učenike mješovite niže pučke škole koja se nalazila nasuprot katoličkoj crkvi, a sagrađena je 1887. godine (sada zgrada Gradskog kulturnog centra). Povremeno se, zbog nedostatka prostora, nastava održavala i na drugim lokacijama, uglavnom u privatnim zgradama. Situacija se u stambenom prostoru poboljšala kada je 1919. kupljen nekadašnji Jankovićev dvorac i preuređen za školske potrebe. Nakon što je 1928. godine prestala s radom viša gimnazija umjesto nje je iste godine započela s radom trgovačka škola koja je prerasla u trgovačku akademiju, a obučavala je učenike za činovnička zvanja.

Danas u Daruvaru postoje tri osnovne škole: Osnovna škola Vladimira Nazora Daruvar, koja je smještena u 2 školske zgrade, u Gajevoj i Frankopanskoj ulici, Češka osnovna škola Jan Amos Komenský i osnovna glazbena škola u Glazbenoj školi Brune Bjelinskog Daruvar.
Tu su i tri srednje škole: Tehnička škola Daruvar,Gimnazija Daruvar , i Srednja škola Daruvar .

 Kultura
desno|300px|mini|Dvorac grofa Jankovića, sagrađen 1771.
Prva organizirana kulturna djelatnost u Daruvaru vezana je za crkvenu i školsku djelatnost. 1877. u Daruvaru je bila osnovana podružnica Matice hrvatske koja je doprinijela daljnjem kulturnom napretku ovih prostora. Veliki doprinos u tome imalo je i Hrvatsko obrtničko, potporno društvo "Zora" u čijem su okviru djelovale folklorna, glazbena i pjevačka sekcija. Česi u Donjem Daruvaru su 1907. osnovali Češku besedu i koja je svoju djelatnost usmjerila na igranje igrokaza, organiziranje predavanja i širenje kruga čitatelja češke knjige. Nakon Prvog svjetskog rata u Daruvaru je i dalje djelovalo kulturno društvo Zora, a svojim su se radom posebno isticale tamburaška i folklorna sekcija. Iz tamburaške sekcije izrastao je i daruvarski puhački orkestar. 1922. godine je u gradu počela raditi Hrvatska žena koja je svoju pažnju usmjerila na područje prosvjećivanja, morala, zdravlja i ženska pitanja. U Daruvaru je djelovalo i Srpsko kulturno društvo "Prosvjeta", dok su Česi i dalje djelovali najviše u okviru češke novine "Jugoslavšti Čechoslovci". Kulturni život međuratnog razdoblja obogatile su brojne sekcije okupljene oko Katoličke akcije (Marijina kongregacija za gospođe, Djevojačko društvo Srce Isusovo, Pjevačko društvo svete Secilije). Nakon Drugog svjetskog rata kulturni život se veoma sporo obnavljao. 1946. godine započela s radom Pučka knjižnica.

Pučko otvoreno učilište osnovano je 1961. godine kao Narodno sveučilište te je tijekom vremena mijenjalo svoje ustrojbene oblike i sadržaje: u sastavu sveučilišta bili su auto-škola, Radio-Daruvar, knjižnica te u dva navrata glazbena škola.

300px|minijatura|lijevo|Brončana skulptura "Gola Maja", rad hrvatskog kipara Antuna Augustinčića u Daruvarskim toplicama, simbol liječenja neplodnosti.
Od 1999. godine, sukladno zakonskim odredbama te odlukama osnivača, grada Daruvara, ustanova djeluje pod današnjim nazivom (Pučko otvoreno učilište) koje u svom sastavu ima i podružnicu Hrvatski dom. Hrvatski dom ima svojeg predstojnika, a na čelu POU nalazi se ravnatelj. Na kulturnom području Pučko otvoreno učilište organizira mnogobrojne glazbeno-scenske manifestacije: kazališne predstave, koncerte, kino predstave, prigodne akademije, amaterske festivale, izložbe i sl. U obrazovnom području Učilište nudi razne obrazovne programe, od škole stranih jezika, informatičke škole do ostalih oblika stručnog osposobljavanja i usavršavanja kao i hobi programe.

Pored navedenih osnovnih djelatnosti POU skrbi i o razvitku kulturnog amaterizma u gradu Daruvaru (mažoretkinje, folklor, plesne, dramske i dr. sekcije), a od 1999.g pruža i ugostiteljske usluge u obliku disko-večeri u Hrvatksom domu, te caffe-bara Kino.
Kino dvorana "30. svibnja", u sastavu Pučkog otvorenog učilišta, kompletno renovirana 2004., opremljena je kinoprojektorima za prikazivanje 35 mm filma te digitalnim surround dolby stereo kino ozvučenjem. Na repertoaru se tako godišnje nađe oko 120 filmova, uglavnom dugometražnih igranih, animiranih, te nešto dokumentarnih filmova.

Svoju su bogatu djelatnost nastavili pripadnici češke nacionalnosti. Pod nadzorom Čehoslovačkog saveza, kao krovne organizacije svih Čeha u tadašnjoj državi, daruvarska Čehoslovačka beseda nastavila je svoju raniju djelatnost. Posebno u svom radu prednjače folklorna i dramska sekcija. U sklopu Besede djeluje i Knjižnica Frane Buriana koja posjeduje velik broj čeških knjiga. U svojemu radu Čehoslovački savez (danas Savez Čeha) brine o cjelokupnom kulturnom životu pripadnika češke nacionalne manjine. On je ujedno jedan od pokrovitelja najvećih manifestacija žetvenih svečanosti i manifestacije učenika čeških škola naše jaro (naše proljeće). Ovdašnji Česi imaju i svoje tjedne novine Jednotu i mjesečnik za školsku djecu Naš koutek (Naš kutić). Građani Daruvara imali su u razdoblju nakon 1945. povremeno svoje novine na hrvatskom jeziku. 1955. počeo je izlaziti Vjesnik komuna koji je, s manjim prekidima, izlazio do 1978. godine. Najvažnije informacije građani Daruvara dobivaju od Radio Daruvara koji je započeo svoje emitiranje 1968. godine.

U Daruvaru pri Pučkoj knjižnici i čitaonici djeluje Središnja knjižnica Čeha u Hrvatskoj.Ministarstvo kulture RH Središnje knjižnice nacionalnih manjina

Foto Film klub Daruvar vrlo je aktivna i ugledna udruga, osnovan 1937.godine, osnivač Milan Pavić, a članovi stalno sudjeluju na domaćim i međunarodnim izložbama i osvajaju nagrade.
Astronomsko društvo Kumova slama Okuplja šezdesetak članova. Osnovano 2008.godine.

 Šport
 NK Daruvar
 OK Daruvar
 RK Daruvar
 Popis poznatih osoba iz Daruvara

 Izvori

 Vanjske poveznice

 Grad Daruvar
 daruvar.net - neovisni gradski info portal
 Daruvarski Portfolio - sve o Daruvaru

Kategorija:Gradovi u Bjelovarsko-bilogorskoj županiji
Kategorija:Česi u Hrvatskoj

Daruvar is the city in Croatia, the second largest city in the Belovarsko-Bilogorsk municipality.

U kolovozu 7,7% više dolazaka i 5,1% više noćenja turista nego u kolovozu 2021.Turisti iz Njemačke su najbrojniji 10.10.2022.
Započeo treći val istraživanja Turistička aktivnost stanovništva Republike HrvatskePrikupljaju se podaci o putovanjima s kojih su se stanovnici vratili u srpnju, kolovozu i rujnu 2022. 10.10.2022.
U fokusu
Vizualizacije podatakaPodaci prikazani kroz infografike, kratke tekstove i interaktivne vizualizacijske alate kako bi se statistika približila korisnicima. 06.07.2021.
Statističko natjecanjeESC je jedinstveno natjecanje koje promiče statističku pismenost, a organizira ga Eurostat u suradnji s brojnim nacionalnim statističkim uredima. 06.03.2020.
StedyStatistički edukacijski portal koji će vam u nekoliko koraka pojasniti statističke pojmove koji se katkad čine tako komplicirani. S druge strane, ako ste oduvijek bili simpatizeri statistike, ovo je pravo mjesto da proširite, obnovite ili testirate svoje znanje! 06.03.2020.
Izdvojeno
Aktualno
- Indeksi cijena stambenih objekata za drugo tromjesečje 2022.
-
- Robna razmjena Republike Hrvatske s inozemstvom – privremeni podaci od siječnja do srpnja 2022. i od siječnja do kolovoza 2022.
-
- Indeks cijena građevnog materijala pri proizvođačima u 2022.
-
- Kružna putovanja stranih brodova u Republici Hrvatskoj u 2022.
-
- Indeks proizvođačkih cijena industrije u 2022.
-
- Ekonomski računi za poljoprivredu u 2021.
-
- Prva procjena važnijih kasnih usjeva u 2022.
-
- Proizvodnja i prodaja industrijskih proizvoda (PRODCOM) u 2021. – privremeni podaci, rujan 2022.
-
- Pogledaj više
Kontakt
Državni zavod za statistiku
Ilica 3, 10 000 Zagreb
Tel: (+385 1) 48 06 111
Informacije i korisnički zahtjevi
Tel: (+385 1) 48 06 138, 48 06 154,
48 06 115
Elektronička pošta: stat.info@dzs.hr
Obrazac za korisničke zahtjeve
Novinarski upiti
Elektronička pošta: press@dzs.hr
Registar poslovnih subjekata
Branimirova 19, 10 000 Zagreb
Telefon: (+385 1) 48 93 501
Elektronička pošta: registar@dzs.hr
Ilica 3, 10 000 Zagreb
Tel: (+385 1) 48 06 111
Informacije i korisnički zahtjevi
Tel: (+385 1) 48 06 138, 48 06 154,
48 06 115
Elektronička pošta: stat.info@dzs.hr
Obrazac za korisničke zahtjeve
Novinarski upiti
Elektronička pošta: press@dzs.hr
Registar poslovnih subjekata
Branimirova 19, 10 000 Zagreb
Telefon: (+385 1) 48 93 501
Elektronička pošta: registar@dzs.hr

Question: what is the second largest city in croatia

Daruvar is the city in Croatia, the second largest city in the Belovarsko-Bilogorsk municipality.

what is the second largest city in croatia

Question: daruvar is the second largest city in which european country

daruvar is the second largest city in which european country

Question: daruvar is the second largest city in which croatian municipality

daruvar is the second largest city in which croatian municipality

Question: where is daruvar located in croatia

Question: where does daruvar rank in size in croatia

where does daruvar rank in size in croatia

Question: what is the rank of daruvar in croatia

Daruvar is the city in Croatia , the second largest city in the Belovarsko - Bilogorsk municipality .

Daruvar je grad u Hrvatskoj, drugi najveći grad Bjelovarsko-bilogorske županije.

Daruvar je grad u Hrvatskoj, drugi najveći grad Bjelovarsko-bilogorske županije.

Daruvar is the city in Croatia, the second largest city in the Belovarsko-Bilogorsk municipality.

Daruvar is the city in Croatia, the second largest city in the Belovarsko-Bilogorsk municipality.

Daruvar has the status of a local self-government unit - one of the 128 cities of Croatia.

Law on the areas of municipalities, cities and municipalities in the Republic of Croatia (Narodne novine 86/2006)

2045
Na temelju članka 88. Ustava Republike Hrvatske, donosim
Proglašavam Zakon o područjima županija, gradova i oopćina u Republici
Hrvatskoj, kojega je Hrvatski sabor donio na sjednici 13. srpnja 2006. godine.
Klasa: 011-01/06-01/41
Urbroj: 71-05-03/1-06-2
Zagreb, 19. srpnja 2006.
Predsjednik
Republike Hrvatske
Stjepan Mesić, v. r.
I. TEMELJNA ODREDBA
Članak 1.
Ovim se Zakonom utvrđuje područno ustrojstvo Republike Hrvatske te se određuju područja svih županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj, njihovi nazivi i sjedišta, način utvrđivanja i promjene granica općina i gradova, postupak koji prethodi promjeni područnog ustrojstva i druga pitanja od značaja za područno ustrojstvo jedinica lokalne samouprave, odnosno jedinica područne (regionalne) samouprave.
II. PODRUČJA ŽUPANIJA, GRADOVA I OPĆINA
Članak 2.
Grad Zagreb, kao glavni grad Republike Hrvatske, posebna je i jedinstvena,
teritorijalna i upravna jedinica, kojoj se ustrojstvo uređuje Zakonom o Gradu
Zagrebu.
Ovim se Zakonom utvrđuje i područje Grada Zagreba, glavnoga grada Republike Hrvatske.
Članak 3.
Županije na području Republike Hrvatske su:
I. Zagrebačka županija sa sjedištem u Gradu Zagrebu,
II. Krapinsko-zagorska županija sa sjedištem u Krapini,
III. Sisačko-moslavačka županija sa sjedištem u Sisku,
IV. Karlovačka županija sa sjedištem u Karlovcu,
V. Varaždinska županija sa sjedištem u Varaždinu,
VI. Koprivničko-križevačka županija sa sjedištem u Koprivnici,
VII. Bjelovarsko-bilogorska županija sa sjedištem u Bjelovaru,
VIII. Primorsko-goranska županija sa sjedištem u Rijeci,
IX. Ličko-senjska županija sa sjedištem u Gospiću,
X. Virovitičko-podravska županija sa sjedištem u Virovitici,
XI. Požeško-slavonska županija sa sjedištem u Požegi,
XII. Brodsko-posavska županija sa sjedištem u Slavonskom Brodu,
XIII. Zadarska županija sa sjedištem u Zadru,
XIV. Osječko-baranjska županija sa sjedištem u Osijeku,
XV. Šibensko-kninska županija sa sjedištem u Šibeniku,
XVI. Vukovarsko-srijemska županija sa sjedištem u Vukovaru,
XVII. Splitsko-dalmatinska županija sa sjedištem u Splitu,
XVIII. Istarska županija sa sjedištem u Pazinu,
XIX. Dubrovačko-neretvanska županija sa sjedištem u Dubrovniku,
XX. Međimurska županija sa sjedištem u Čakovcu.
Članak 4.
I. ZAGREBAČKA ŽUPANIJA
U sastavu Županije su sljedeći gradovi i općine u sastav kojih ulaze sljedeća
naselja:
Članak 5.
II. KRAPINSKO-ZAGORSKA ŽUPANIJA
U sastavu Županije su sljedeći gradovi i općine u sastav kojih ulaze sljedeća naselja:
Članak 6.
III. SISAČKO-MOSLAVAČKA ŽUPANIJA
U sastavu Županije su sljedeći gradovi i općine u sastav kojih ulaze sljedeća
naselja:
Članak 7.
IV. KARLOVAČKA ŽUPANIJA
U sastavu Županije su sljedeći gradovi i općine u sastav kojih ulaze sljedeća
naselja:
Članak 8.
V. VARAŽDINSKA ŽUPANIJA
U sastavu Županije su sljedeći gradovi i općine u sastav kojih ulaze sljedeća
naselja:
Članak 9.
VI. KOPRIVNIČKO-KRIŽEVAČKA ŽUPANIJA
U sastavu Županije su sljedeći gradovi i općine u sastav kojih ulaze sljedeća
naselja:
Članak 10.
VII. BJELOVARSKO-BILOGORSKA ŽUPANIJA
U sastavu Županije su sljedeći gradovi i općine u sastav kojih ulaze sljedeća
naselja:
Članak 11.
VIII. PRIMORSKO-GORANSKA ŽUPANIJA
U sastavu Županije su sljedeći gradovi i općine u sastav kojih ulaze sljedeća naselja:
Članak 12.
IX. LIČKO-SENJSKA ŽUPANIJA
U sastavu Županije su sljedeći gradovi i općine u sastav kojih ulaze sljedeća
naselja:
Članak 13.
X. VIROVITIČKO-PODRAVSKA ŽUPANIJA
U sastavu Županije su sljedeći gradovi i općine u sastav kojih ulaze sljedeća
naselja:
Članak 14.
XI. POŽEŠKO-SLAVONSKA ŽUPANIJA
U sastavu Županije su sljedeći gradovi i općine u sastav kojih ulaze sljedeća
naselja:
Članak 15.
XII. BRODSKO-POSAVSKA ŽUPANIJA
U sastavu Županije su sljedeći gradovi i općine u sastav kojih ulaze sljedeća
naselja:
Članak 16.
XIII. ZADARSKA ŽUPANIJA
U sastavu Županije su sljedeći gradovi i općine u sastav kojih ulaze sljedeća
naselja:
Članak 17.
XIV. OSJEČKO-BARANJSKA ŽUPANIJA
U sastavu Županije su sljedeći gradovi i općine u sastav kojih ulaze sljedeća
naselja:
Članak 18.
XV. ŠIBENSKO-KNINSKA ŽUPANIJA
U sastavu Županije su sljedeći gradovi i općine u sastav kojih ulaze sljedeća naselja:
Članak 19.
XVI. VUKOVARSKO-SRIJEMSKA ŽUPANIJA
U sastavu Županije su sljedeći gradovi i općine u sastav kojih ulaze sljedeća naselja:
Članak 20.
XVII. SPLITSKO-DALMATINSKA ŽUPANIJA
U sastavu Županije su sljedeći gradovi i općine u sastav kojih ulaze sljedeća
naselja:
Članak 21.
XVIII. ISTARSKA ŽUPANIJA
U sastavu Županije su sljedeći gradovi i općine u sastav kojih ulaze sljedeća
naselja:
Članak 22.
XIX. DUBROVAČKO-NERETVANSKA ŽUPANIJA
U sastavu Županije su sljedeći gradovi i općine u sastav kojih ulaze sljedeća naselja:
Članak 23.
XX. MEĐIMURSKA ŽUPANIJA
U sastavu Županije su sljedeći gradovi i općine u sastav kojih ulaze sljedeća
naselja:
Članak 24.
GRAD ZAGREB
III. GRANICE JEDINICA LOKALNE SAMOUPRAVE
Članak 25.
Granice između općina, odnosno gradova predstavljaju u pravilu granice rubnih
katastarskih općina.
Kada se granice rubnih katastarskih općina ne podudaraju s granicama rubnih naselja, odnosno mjesta koja ulaze u sastav pojedine općine, odnosno grada, smatra se da granicu predstavlja granica rubnih naselja prikazana u službenoj evidenciji prostornih jedinica.
U slučaju da granice rubnih katastarskih općina, odnosno naselja, nisu jednoznačno prikazane u službenim evidencijama prostornih jedinica, susjedne jedinice lokalne samouprave dogovorno će uskladiti ove granice.
Članak 26.
Jedinice lokalne samouprave mogu sporazumno izmijeniti međusobne granice.
Odluku o promjeni granica jedinice lokalne samouprave iz stavka 1. ovoga članka donose njihova predstavnička tijela natpolovičnom većinom glasova svih članova na prijedlog poglavarstva, nakon pribavljenog mišljenja građana s područja na koje se promjena odnosi, ukoliko se radi o naseljenom području.
Na temelju odluke predstavničkog tijela predsjednici poglavarstava sklapaju sporazum u kojem se granice opisuju tekstualno. Kartografski prikaz obvezan je sastavni dio sporazuma. Potpisani sporazum dostavlja se središnjem tijelu državne uprave nadležnom za poslove lokalne samouprave, Državnoj geodetskoj upravi i Državnom zavodu za statistiku.
Članak 27.
Ukoliko jedinice lokalne samouprave granice ne usklade sporazumno, odnosno kada predstavničko tijelo pojedine jedinice lokalne samouprave predloži promjenu granica iz gospodarskih, prometnih ili drugih razloga, o granicama će odlučiti Povjerenstvo Vlade Republike Hrvatske za granice jedinica lokalne samouprave (u daljnjem tekstu: Povjerenstvo), po pribavljenom mišljenju građana područja na koje se promjena odnosi, ukoliko se radi o naseljenom području.
Članak 28.
Vlada Republike Hrvatske utvrđuje sastav Povjerenstva i imenuje predsjednika,
članove i tajnika Povjerenstva posebnom odlukom.
Povjerenstvo donosi poslovnik o svome radu.
Članak 29.
Protiv odluke Povjerenstva može se izjaviti prigovor Vladi Republike Hrvatske u roku od 30 dana od dana dostave odluke.
IV. PROMJENE PODRUČJA, PROMJENE SJEDIŠTA I OSNIVANJE NOVIH JEDINICA LOKALNE SAMOUPRAVE
Članak 30.
Promjenu područne pripadnosti naselja, izdvajanje naselja iz sastava jedne
jedinice lokalne samouprave i pripajanje drugoj jedinici mogu predložiti
predstavnička tijela jedinica, odnosno jedna trećina građana s prebivalištem na
području naselja za koja se predlaže promjena.
Promjenu sjedišta jedinice lokalne samouprave ili osnivanje nove jedinice lokalne samouprave mogu predložiti predstavnička tijela jedinica, odnosno jedna trećina građana s prebivalištem na području jedinice, odnosno naselja na koja se odnosi.
Članak 31.
Predlagatelji svake područne promjene dužni su pribaviti mišljenje građana s područja na koje se odnosi promjena, te očitovanje županijske skupštine na čijem se području nalazi jedinica lokalne samouprave na koju se promjena odnosi.
Članak 32.
Svi predlagatelji promjena područnog ustrojstva Republike Hrvatske dužni su
pribaviti prethodnu suglasnost Vlade Republike Hrvatske na predloženu područnu
promjenu.
Vlada Republike Hrvatske izdat će ili uskratiti prethodnu suglasnost ovisno o procjeni opravdanosti svakoga pojedinog prijedloga te ovisno o usklađenosti područne promjene s Ustavom Republike Hrvatske, ovim Zakonom i posebnim zakonom kojim se uređuje lokalna i područna (regionalna) samouprava.
V. PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 33.
Vlada Republike Hrvatske raspisat će izbore za članove predstavničkih tijela novoustrojenih jedinica lokalne samouprave u roku od 120 dana od dana stupanja na snagu ovoga Zakona.
Članak 34.
Postojeća predstavnička tijela jedinica lokalne samouprave, odnosno jedinica područne (regionalne) samouprave kod kojih je došlo do promjena područja, nastavljaju s radom u dosadašnjem djelokrugu i s dosadašnjom područnom nadležnosti do konstituiranja novih predstavničkih tijela jedinica lokalne samouprave, odnosno jedinica područne (regionalne) samouprave.
Članak 35.
Novoustrojene jedinice lokalne samouprave ustrojit će upravna tijela u roku od
30 dana od dana izbora poglavarstva.
Do ustrojavanja upravnih tijela iz stavka 1. ovoga članka i preuzimanja predmeta, poslove upravnih tijela jedinica lokalne samouprave ustrojenih ovim Zakonom, kao i upravnih tijela jedinica lokalne samouprave kojima je pripojeno područje drugih gradova i općina, obavljaju upravna tijela dosadašnjih gradova i općina.
Članak 36.
Upravna tijela novoustrojenih jedinica područne (regionalne) samouprave, kao i
upravna tijela jedinica lokalne samouprave kojima je pripojen dio područja
drugih gradova i općina preuzet će predmete u radu, kao i arhivirane predmete i
dokumentaciju upravnih tijela gradova i općina koji se odnose na njihovo
područje.
Predmete i dokumentaciju preuzet će povjerenstva za preuzimanje predmeta i dokumentacije. U povjerenstvo za preuzimanje predmeta i dokumentacije svaka jedinica lokalne samouprave imenuje po jednog člana, a jednog imenuje župan.
Članak 37.
Jedinice lokalne samouprave kod kojih je došlo do područnih promjena, odnosno
novoustrojene jedinice lokalne samouprave donijet će u roku od šest mjeseci od
konstituiranja novih općina sporazum kojim će izvršiti podjelu imovine te prava
i obveza u skladu s područnim promjenama utvrđenim ovim Zakonom.
Sporazum se dostavlja središnjem tijelu državne uprave nadležnom za poslove lokalne samouprave u roku od osam dana od dana potpisivanja.
Ako jedinice lokalne samouprave ne postignu sporazum u roku iz stavka 1. ovoga članka, dužne su u roku od 15 dana od proteka roka obavijestiti Središnje tijelo državne uprave nadležno za poslove lokalne samouprave.
U slučaju iz stavka 3. ovoga članka, o podjeli imovine, prava i obveza jedinica lokalne samouprave odlučit će Povjerenstvo Vlade Republike Hrvatske za rješavanje sporova o pravima općina, gradova i županija.
Vlada Republike Hrvatske utvrđuje sastav Povjerenstva i imenuje predsjednika, članove i tajnika Povjerenstva posebnom odlukom.
Povjerenstvo donosi poslovnik o svome radu.
Članak 38.
Danom stupanja na snagu ovoga Zakona prestaje važiti Zakon o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj (»Narodne novine« br. 10/97., 124/97., 50/98., 68/98., 22/99., 42/99., 117/99., 128/99., 44/00., 129/00., 92/01., 79/02., 83/02., 25/03., 107/03. i 175/03.).
Članak 39.
Ovaj Zakon stupa na snagu danom objave u »Narodnim novinama«.
Klasa: 015-02/06-01/04
Zagreb, 13. srpnja 2006.
HRVATSKI SABOR
Predsjednik
Hrvatskoga sabora
Vladirmi Šeks, v. r.

Question: how many cities are there in croatia

Daruvar has the status of a local self-government unit - one of the 128 cities of Croatia.

Law on the areas of municipalities, cities and municipalities in the Republic of Croatia (Narodne novine 86/2006)

Question: what is the largest city in croatia

Question: what type of government does daruvar have

what type of government does daruvar have

Question: what was the name of the law passed on the areas of municipalities, cities and municipalities

what was the name of the law passed on the areas of municipalities, cities and municipalities

Question: in which country is the city of daruvar

Question: what does narodne novine 86/2006 cover

Law on the areas of municipalities, cities and municipalities in the Republic of Croatia

"Zakon o područjima županija , gradova i općina u Republici Hrvatskoj ( Narodne novine 86/2006 .

Law on the areas of municipalities , cities and municipalities in the Republic of Croatia

Daruvar has the status of a local self - government unit - one of the 128 cities of Croatia .

Law on the areas of municipalities , cities and municipalities in the Republic of Croatia ( Narodne novine 86/2006 )

Daruvar ima status jedinice lokalne samouprave - jedan je od 128 gradova Hrvatske. Zakon o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj (Narodne novine 86/2006.)

Daruvar ima status jedinice lokalne samouprave - jedan je od 128 gradova Hrvatske.

Zakon o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj (Narodne novine 86/2006.)

Daruvar has the status of a local self-government unit - one of the 128 cities of Croatia. Law on the areas of municipalities, cities and municipalities in the Republic of Croatia (Narodne novine 86/2006)

Daruvar has the status of a local self-government unit - one of the 128 cities of Croatia.

Law on the areas of municipalities, cities and municipalities in the Republic of Croatia (Narodne novine 86/2006)

City Council Mayor - Damir Lneniček (June 2017)

Question: who is the mayor of darubar city

City Council Mayor - Damir Lneniček (June 2017)

Question: when is the new mayor of darubar

Question: what is the name of the city in darubar

Question: when did darubar become the capital of spain

when did darubar become the capital of spain

Question: what position is held by damir lneniček

Question: what position does damir lneniček hold

Question: in which month of the year is the city of darubar located

in which month of the year is the city of darubar located

Question: who is the mayor of darubar

City Council Mayor - Damir Lneniček ( June 2017 )

Gradsko Vijeće Gradonačelnik - Damir Lneniček (lipanj 2017.)

Gradsko Vijeće Gradonačelnik - Damir Lneniček (lipanj 2017.)

City Council Mayor - Damir Lneniček (June 2017)

City Council Mayor - Damir Lneniček (June 2017)

Later Count Julija Janković (1820 – 1904) was the mecen of the Illyric Council and of many Croatian institutions formed before and after the time of Bach's Absolutism and later.

Question: who was the mecen of the illyric council in daruvar

Julije Janković , ( 1820 . – 1904 . ) , mecena je Ilirskog preporoda te mnogih hrvatskih ustanova nastalih za i nakon vremena Bachovog apsolutizma i kasnije .

Later Count Julija Janković (1820 – 1904) was the mecen of the Illyric Council and of many Croatian institutions formed before and after the time of Bach's Absolutism and later.

who was the mecen of the illyric council in daruvar

Question: how many houses were there in daruvarsk grupa in 1821

how many houses were there in daruvarsk grupa in 1821

Question: who is the founder of the national museum in darubar

who is the founder of the national museum in darubar

Question: how many people lived in daruvarsk grupa in 1821

how many people lived in daruvarsk grupa in 1821

Question: what is the name of the monument to the jelacic bay in dar

what is the name of the monument to the jelacic bay in dar

Question: where is the hazu located

Question: how many roman catholics lived in daruvarsk grupa in 18

how many roman catholics lived in daruvarsk grupa in 18

Question: in which year did count julija jankovic die

in which year did count julija jankovic die

Later Count Julija Janković ( 1820 – 1904 ) was the mecen of the Illyric Council and of many Croatian institutions formed before and after the time of Bach 's Absolutism and later .

He helped build the HAZU , ( Croatian Academy of Sciences and Arts ) of the National Museum , a monument to the Jelacic Bay , he was the founder of many humanitarian and celebration foundations , especially in the Požaškoj županiji where he worked to promote education and public health . in 1821 , in the daruvarsk grupa in records has recorded that in Daruvar was 42 houses and a total of 263 inhabitants , of which 163 Roman Catholics , 80 Greek Catholics ( Orthodox ) and 20 Jewish beliefs . Janković bro . 2 ( 2017 ) Venceslav Herout : Doprinos Jews and the family of Gross develops Daruvar according to the manuscript of Ezrechrinik , 94 str .

Kasniji grof Julije Janković, (1820. – 1904.), mecena je Ilirskog preporoda te mnogih hrvatskih ustanova nastalih za i nakon vremena Bachovog apsolutizma i kasnije.

Later Count Julija Janković (1820 – 1904) was the mecen of the Illyric Council and of many Croatian institutions formed before and after the time of Bach's Absolutism and later. He helped build the HAZU, (Croatian Academy of Sciences and Arts) of the National Museum, a monument to the Jelacic Bay, he was the founder of many humanitarian and celebration foundations, especially in the Požaškoj županiji where he worked to promote education and public health. in 1821, in the daruvarsk grupa in records has recorded that in Daruvar was 42 houses and a total of 263 inhabitants, of which 163 Roman Catholics, 80 Greek Catholics (Orthodox) and 20 Jewish beliefs.Janković bro. 2 (2017) Venceslav Herout: Doprinos Jews and the family of Gross develops Daruvar according to the manuscript of Ezrechrinik, 94 str.

Later Count Julija Janković (1820 – 1904) was the mecen of the Illyric Council and of many Croatian institutions formed before and after the time of Bach's Absolutism and later.

Rebelled Serbian police officers in the Daruvar penetration were opposed by the forces of the Special Police of the MUP of the RH.(): SJP Ris Kutina, Association of Veterans of the SJP Alfa Zagreb, text is not dated

SJP Ris Kutina
Poradi novonastale situacije nakon prvih višestranačkih izbora te osamostaljenja Republike Hrvatske, dolazi do pobune dijela srpskog pučanstva na području koje operativno pokriva tadašnja PU Kutina (općine Kutina, Novska, Garešnica i Ivanić Grad), koji ne prihvaćaju novu demokratski izabranu hrvatsku vlast.
Uslijed rečenog stanja na osnovu zapovjedi tadašnjeg ministra Unutarnjih poslova, g. Josipa Boljkovca, od dana 15. ožujka 1991. godine, na području PU Kutina započinje se sa formiranjem Posebne jedinice policije pri PU Kutina. Jedinica je formirana na način da su se formirale skupine veličine jednog voda, po policijskim postajama Kutina (2 voda), Novska, Garešnica i Ivanić Grad po jedan vod. Dan 18.03.1991. godine bilježi se kao datum osnutka Posebne jedinice policije pri PU Kutina.
Prvi zapovjednik te postrojbe bio je g. Mladen Vulinec, a njegov zamjenik g. Siniša Žarković. Nužno je spomenuti i ostale zapovjednike koji su se istakli u vođenju jedinice: g. Dražen Sopina, g. Jurica Fabijanić pod čijim vodstvom jedinica mijenja naziv u “Jedinica specijalne policije PU Kutina”, g. Boris Jambrešić, pod čijim vodstvom postrojba postaje nadalje poznata pod imenom Specijalna jedinica policije “Ris” Kutina, g. Mario Božić i g. Slavko Muža.
Potrebne su stranice i stranice teksta koje bi obuhvatile sav angažman “Riseka”, no međutim, kronološkim redom biti će navedeni najznačajniji trenuci povijesti borbenih djelovanja u kojima je postrojba učestvovala. Za kraj ostaje povijesna činjenica: za SJP “Ris” Kutina, rat je počeo puno prije nego ostalima, a završio znatno kasnije nego ostalima.
http://www.uvsjp-alfa.hr/index.php?option=com_content&view=article&id=217:sjp-ris-kutina&catid=101:sjp-pu&Itemid=177#sigFreeIdc862c38bbb
1991.
- 26.06.1991.-02.08.1991. - Hrvatska Kostajnica. Poginuli: Josip Iverac, Predrag Škrbina. Ranjeni: FranjoČehulić, Slavko Brozović, Antun Čavlović, Siniša Dvoržak i Mario Ožegović
- 16.08.1991. - deblokada prometnice Novska-Okučani. Ranjeni: Anto Jurišić, Zlatko Mišković, Ivan Prebeg, Jozo Žutić, Ivica Čengić, Slavko Vrućina.
- 18.08.1991. - sprečavanje prodora srbočetnika u grad Daruvar
- 04.09.1991. - deblokada autoputa Gređani – Čovac. Poginuo: Željko Šlat
- 08.09.1991. - Lipik-Pakrac-Kusonje. Ranjeni: Vlado Buić, Branko Ćurić, Ante Šejić,Antun Peašinović
- 28.09.1991. - Novska. Poginuo: Pejo Mijadžiković. Ranjeni: Dragan Alar, Drago Prka
- 04.10.1991. Novska. Ranjeni: Alen Bukač, Tomislav Ćavar, Marijan Hanžek, Robert Karo, Goran Krutak, Đuro Lukinović i Marijan Tutić
- 05.10.1991. – Novska. Poginuo: Stjepan Mihaljević
- 15.10.1991. Bročice. Ranjen: Krešimir Tomac 1992.
1992.
- 04.02.-25.05.1992. - Novska, akcija "Zasjeda"
- 08.05.-02.07.1992. - Voćin, akcija "Trokut"
- 29.07.-18.12.1992. - Novska, akcija "Krug"
- 24.08.-24.12.1992. - Gospić, akcija "Poskok". Ranjeni i stradali: Mladen Bolarić, Marijan Ložar, Dražen Pleše, Damir Kantolić, Damir Badanjak, Mario Krakan
1993.
- 19.01.-27.01.1993. - akcija "Maslenica". Stradali: Darko Josić, Dubravko Toupal, Mario Gerić i Nedeljko Blažeković
- 29.01.-04.02.1993. - akcija "Poskok". Ranjen: Igor Herceg
- 13.02.-25.02.1993. - akcija Poskok II"
- 02.03.-12.03.1993. - akcija Poskok II"
- 18.03.-02.05.1993. - Dubrovnik
- 10.06.-20.07.1993. - akcija "Poskok I". Ranjeni i stradali: Jozo Vuković, Željko Petak, Željko Japec, Žan Žafran
- 05.08.-13.09.1993. akcija "Poskok I". Ranjen: Branko Žiža
- 09.09.-13.09.1993. - akcija "Medački džep". Ranjeni: Franjo Čehulić, Mihael Šimičić, Goran Predragović, Dražen Pleše, Zoran Čevizović, dr. Ivan Kostecki, Mladen Turkalj, Zdenko Mičak, Dražen Kunješić
- 16.09.-04.10.1993. - akcija "Poskok I". Ranjen: Marko Čorković
- 23.10.-27.10.1993. akcija "Krug - Nova Gradiška"
- 14.11.-24.11.1993. akcija "Poskok I"
- 14.12.-29.12.1993. akcija "Poskok II"
1994.
- 20.01.-02.02.1994. - akcija "Poskok II". Stradao: Nevenko Peras
- 28.02.-14.03.1994. - akcija "Poskok II". Smrtno stradao: Mijo Šerbecki
- 24.04.-09.05.1994. - akcija "Poskok II"
- 12.05.-05.05. i 25.05.-28.05.1994. - akcija "Kocka" - Papuk
- 18.05.-13.06.1994. - Kričke - Čaglički Kovačevac
- 08.06.-22.06.1994. - akcija "Poskok II"
- 14.06.-26.07.1994. - akcija "Krug - Dubrovnik"
- 01.08.-16.08.1994. - akcija "Poskok II"
- 16.08.-31.08.1994. - Podsektor Marasovac
- 25.08.-04.09.1994. - akcija "Tuka" - Karlovac
- 23.11.-15.12.1994. - izvidničko - operativna djelatnost (priprema za akciju "Bljesak")
1995.
- 04.01.-17.02.1995. - akcija "Poskok II" - Podsektor Marasovac
- 27.03.-13.04.1995. - akcija "Poskok II" - Podsektor Marasovac
- 30.04.-03.05.1995. - akcija "Bljesak". Ranjeni: Ivan Tandarić i Davor Vrabec
- 05.07.-30.07.1995. - akcija "Krug - Dubrovnik"
- 30.07.-04.08.1995. - akcija "Poskok II"
- 04.08.-09.08.1995. - akcija "Oluja" – Gračac. Poginuo: Trpimir Bakarić. Ranjeni: Zvonko Peterka, Dražen Pleše, Anto Jurišić, Tomo Egredžija, Dražen Čizmar, Gordan Franković, Željko Smrček, Stradao: Danijel Josić
- 12.08.-13.08.1995. - Vrginmost
- 20.08.-26.08.1995. - akcija "Oluja-Obruč" - Gračac
- 05.09.-11.09.1995. - akcija "Oluja-Obruč" - Plitvička jezera
- 17.09.1995. - poginuo Dominik Jurčić
- 01.10.-10.10.1995. - akcija "Oluja-Obruč" - Gračac
- 17.10.-24.10.1995. - akcija "Nauk" - Kupljensko
- 29.10.-08.11.1995. - akcija "Nauk" - Kupljensko
1996.
- 22.12.1995.-11.12.1996. - nadzor DG-e na području jasenovačke Posavine 1996.
- 21.02.1996.-25.02.1996. - akcija "Nauk" - Kupljensko
- 19.04.1996.-25.04.1996. - akcija "Oluja-Krug" - Zrinska Gora
- 22.06.1996. - poginuo Kristijan Cvetić
- 18.11.1996.-17.01.1997. - akcija "Krug - Dubrovnik"
http://www.uvsjp-alfa.hr/index.php?option=com_content&view=article&id=217:sjp-ris-kutina&catid=101:sjp-pu&Itemid=177#sigFreeId69c92419ee
Sažetak: Kroz postrojbu je prošlo preko 400 pripadnika. Poginulo je 8 pripadnika postrojbe. Ranjeni i stradali: preko 50 pripadnika.
Himna SJP Ris:
Sjaj ste kutinski,
Ponos novljanski,
Sloga ivanićka,
Duša garešnička.
Risovi, risovi
Specijalci kutinski
Domovini odani
Pamte vas obale Dunava,
Dubrovačke slavne zidine,
Praskozorja Banovine
Žita plemenite Slavonije.
Risovi, risovi,
Specijalci kutinski
Domovini odani.
U moslavačka proljeća
Slavit će v...as stoljeća.
Snivaju vas hrabri Risovi
Snježni velebitski visovi.
Risovi, risovi
Specijalci kutinski,
Domovini odani
Remetinečka cesta 77
10020 Zagreb
info@uvsjp-alfa.hr
PREDSJEDNIŠTVO UDRUGE:
MILIJAN BRKIĆ
ŽELJKO MIHALJEVIĆ
ŽELJKO ŠARIĆ
Uredovno vrijeme:
PONEDELJAK - PETAK: 08:00 do 16:00
Rad sa strankama:
UTORKOM: 09:30 - 12:30
ČETVRTKOM: 09:30 - 12:30
Žiro račun: ZAGREBAČKA BANKA: HR5923600001101782247
MBS: 1836072
OIB: 39923915314

Question: what was the name of the attack on serbian police officers

what was the name of the attack on serbian police officers

Question: who was the leader of the rebels in daruvar

who was the leader of the rebels in daruvar

Question: what nationality were the police officers involved in the daruvar attack

what nationality were the police officers involved in the daruvar attack

Question: what happened to serbian police officers in daruvar

what happened to serbian police officers in daruvar

Question: who was involved in the daruvar attack

policajcima u prodoru u Daruvar suprotstavile su se snage specijalne

Question: who attacked serbian police officers in daruvar

who attacked serbian police officers in daruvar

Question: what is the name of the association of veterans of the sjp alfa z

Association of Veterans of the SJP Alfa Zagreb

Association of Veterans of the SJP Alfa Zagreb

what is the name of the association of veterans of the sjp alfa z

Rebelled Serbian police officers in the Daruvar penetration were opposed by the forces of the Special Police of the MUP of the RH . ( ): SJP Ris Kutina , Association of Veterans of the SJP Alfa Zagreb , text is not dated

Pobunjenim srpskim policajcima u prodoru u Daruvar suprotstavile su se snage specijalne policije MUP-a RH.(): SJP Ris Kutina, Udruga veterana SJP Alfa Zagreb, tekst nije datiran

Pobunjenim srpskim policajcima u prodoru u Daruvar suprotstavile su se snage specijalne policije MUP-a RH.(): SJP Ris Kutina, Udruga veterana SJP Alfa Zagreb, tekst nije datiran

At the beginning of the massive aggression on Croatia, the Serbian rebels held an important strategic point to control the eastern part of Darwar and the wider suburbs of the Vezmar's coast.

Question: where was the first water of the zn stored

At the beginning of the massive aggression on Croatia, the Serbian rebels held an important strategic point to control the eastern part of Darwar and the wider suburbs of the Vezmar's coast.

where was the first water of the zn stored

Question: what type of poison was thrown in darwar

what type of poison was thrown in darwar

Question: who controlled the eastern part of darwar

who controlled the eastern part of darwar

Question: when was the first water leak in croatia

when was the first water leak in croatia

Question: how many bombs were dropped on the city of daruvar

granata , izvršena mnogobrojna avionska raketiranja i bacanja bombi "" krmača "" , te u više navrata iz aviona na prirubna mjesta grada , bačena "" bijela paučina "" za koju se i danas nadležna tijela nisu izjasnila

how many bombs were dropped on the city of daruvar

Question: what was the name of the military based in daruvar, croatia

what was the name of the military based in daruvar, croatia

Question: what type of weapon fell in the war on darwar

what type of weapon fell in the war on darwar

At the beginning of September 1991 , in the courtyard of the Daruvar police station , the first water of the ZNG from the narrative composition of the police was overwhelmed , which after the fall of the military " Polom " was filled with civilians from the surrounding Croatian and Czech villages and eventually broke into a push - up .

During the war on the city of Daruvar , hundreds of grenades fell , numerous aircraft missiles were carried out and bombs were thrown out of the " fooders " , and several times from the aircraft to the city 's suburbs , a " white palm " was thrown , for which the competent authorities have not yet explained what chemical poison it is .

At the beginning of the massive aggression on Croatia , the Serbian rebels held an important strategic point to control the eastern part of Darwar and the wider suburbs of the Vezmar 's coast .

Početkom velikosrpske agresije na Hrvatsku, srpski su pobunjenici držali važnu stratešku točku za kontrolu istočnog dijela Daruvara i širega predgrađa Vezmarovu kulu.

At the beginning of September 1991, in the courtyard of the Daruvar police station, the first water of the ZNG from the narrative composition of the police was overwhelmed, which after the fall of the military "Polom" was filled with civilians from the surrounding Croatian and Czech villages and eventually broke into a push-up. During the war on the city of Daruvar, hundreds of grenades fell, numerous aircraft missiles were carried out and bombs were thrown out of the "fooders", and several times from the aircraft to the city's suburbs, a "white palm" was thrown, for which the competent authorities have not yet explained what chemical poison it is. At the beginning of the massive aggression on Croatia, the Serbian rebels held an important strategic point to control the eastern part of Darwar and the wider suburbs of the Vezmar's coast.

At the beginning of the massive aggression on Croatia, the Serbian rebels held an important strategic point to control the eastern part of Darwar and the wider suburbs of the Vezmar's coast.

The text was taken from the website of the Croatian Memorial and Documentation Center of the Domestic War.

Razgovor s Tonijem Hnojčikom
Poštovani gospodine Hnojčik možete li nam reći nekoliko riječi o Vama i Vašem djetinjstvu te profesionalnim počecima kao fotografa, fotoreportera i novinara općenito?
Rođen sam 19. svibnja 1951. godine u Daruvaru. Osnovnu školu i gimnaziju pohađao sam u Daruvaru. U novinarske vode ušao sam surađujući s „Večernjim listom“ i češkim tjednikom „Jednota“. Imao sam i mnogo hobija: ples, kazalište, bend... svirali smo pop-rock. Tadašnji urednik i fotograf tjednika „Jednota“ gospodin Vladimir Danjek se spremao za mirovinu i htio je imati nasljednika tako da je od ljudi na području Daruvara uzeo mene. Obavljao sam poslova laboranta za izradu fotografija, novinara, fotografa i urednički posao. Bio sam i vanjski suradnik daruvarskog lista „Glas komune“, kasnije „Daruvarac“. Osnovno je bilo praćenje aktivnosti češke i slovačke manjine po cijeloj bivšoj Jugoslaviji i suradnja sa svim manjinama. Dobivao sam nove spoznaje o životu, kulturama, običajima naroda.
Je li se gledalo tko je Čeh, tko je Slovak, Srbin ili Hrvat?
Generalno nisam ulazio u to i nisam osjećao nikakvu razliku između ljudi. Daruvar je jedan multinacionalni grad s dvadesetak naroda, od Hrvata, Čeha, Srba, Slovaka, Talijana, Mađara, Makedonaca, Albanaca. U samom gradu nisam osjećao nikakve razlike. Išao sam i na srpske svadbe i na srpske slave, a oni su dolazili kod mene. Lipovac i Končanica su bila većinska češka sela, Doljani i Dežanovac hrvatska sela, Bastaji i Batinjani srpska sela. Išlo se sa jedne zabave na drugu.
Što se počelo događati tijekom 1990.-ih?
Počela su previranja, osnivanja stranaka, srpske SDS-a i hrvatskih poput HDZ-a te je došlo do stvaranja međusobne netrpeljivosti zasnovanim na događanjima 1941.
Kako se češka manjina postavljala u tim trenutcima?
Manjine su bile neutralne i nisu išle s nikakvom politikom. Pratio sam događaje i kao novinar „Jednote“ i „Večernjeg lista“ pa i kao dopisnik televizije s kamerom H16 s vijestima od pedesetak sekundi. I upravo sam to sada iskoristio i kao Čeh sam imao pristup na sva događanja. Kolega novinar s radija Daruvar, direktor i urednik tog radija, gospodin Saša Leković je osnovao novine „Buuum“, nezavisne novine. Pratili smo i SDS i HDZ te smo ravnopravno podijelili izvješća i fotografije. Opet me pratila politika no kao novinar je ne možeš izbjeći. Fotografija je ravnopravna riječi pa čak ponekad i jača i čisto profesionalno sam osjetio da to moram raditi.
Jeste li tijekom tih previranja susretali Veljka Džakulu ili Jovu Vezmara?
Da, Džakulu sam snimao i u Pakracu i u Daruvaru, širio je svoju mrežu. Snimao sam i Jovana Raškovića.
Kako su domaći Srbi dočekali Raškovićev dolazak?
S oduševljenjem su ga dočekali, a vođa Srba na tom području, u Daruvaru i Pakracu je bio Veljko Džakula.
Pakrac, 2. 3. 1991.
Jeste li kada na terenu doživjeli neku prijetnju od Vezmara ili Džakule?
Nisam nikada, ali imam jedan detalj. Srbi su u 11. mjesecu 1990. imali u mjestu Dolari, nekih 7 do 8 km od Daruvara, velikosrpski sabor - tako su ga zvali. I tu je nazočio i govorio neki „Kraljević Marko“, tako je sam sebe nazivao i tako je predstavljen, kao „najveći četnik i to iz Osijeka“.
Znate li njegovo pravo ime?
Ne znam. On je veličao junaštvo Srba kroz vijekove, poistovjećivao je 1990. i 1941., otvoreno je govorio o potrebi pobuni Srba za očuvanjem velikosrpstva te da ne bi bili progonjeni od ustaša i da je za njih neprijatelj svaki onaj tko nosi bilo koji hrvatski znak ili grb. Sve što nije srpsko to je njihov neprijatelj... Sjećam se tog detalja i govora „vi ste tu domaći po selima, vi ste tu miješani, znate tu ovoga Pepička (češki Josip) i on ide svojoj Maženki (češki Mariji, ženi, djevojci, ljubavnici) u selo i on se vraća od nje noću, lijepo ga dočekajte, imate dosta batina, letava, a i sjekira može poslužiti jer je metak šteta trošiti, zalijte ga rakijom, a šta ćete čovjek slabo podnosi alkohol, bacite ga u jarak kao šugavo pseto jer on to i je“. Na te riječi sam snimio žene, starice, djecu, mlađe ljude od 20 do 30 godina koji su se na te riječi s oduševljenjem nasmijali, onako s punim odobravanjem popraćeno smijehom. Ubijanje svega što nije uz njih i što je vezano uz hrvatski grb, svega što nije srpsko, sve je to potrebno maknuti i ubiti, satrti.
Dolari, 11. mj. 1990.
Ovaj detalj mi se urezao u pamćenje iako je bilo puno tome sličnih detalja. Imam i slike, no nisam u knjizi opisao fotografije i to mi je jako žao. Po završetku tog skupa pitam Stevu Raškovića, profesora marksizma u srednjoj školi u Daruvaru koji se početkom agresije odmetnuo u četnike, pitam njega jer je on bio naš kontakt za dolazak na skup kao koordinator za suradnju s novinarima, „što se to događa, prvo ćete ubiti Hrvate, a onda Čehe?“, no on mi je rekao da je čovjeka, „Kraljevića Marka“, ponijelo nadahnuće, malo ga ponijelo. To je bilo prvi puta da sam čuo na SDS-ovim skupovima takav otvoreni poziv na rat, sukob i zločin, na ubijanje svojih sugrađana. U „Buuumu“ su takvi detalji preskočeni da ne bi razbuktavali mržnju i netrpeljivost.
Je li bilo dobro prešutiti takve stvari i takve izjave?
Bili smo velikoj dilemi ići van s time ili ne jer bi bilo pitanje kako smo mi to interpretirali i mi bi bili krivi jer smo krivo prenijeli njegove riječi. Te su riječi bile toliko strašne da sam ih potisnuo u sebe i da bih se osjećao kao raspirivač mržnje prema ljudima da sam to prenio. I djeca i žene na tom skupu, svi su bili oduševljeni tim ozračjem! Pola godine nakon toga pa čak i 1. 3. 1991. nisam vjerovao da to sve može eskalirati u otvoreni rat. Tek nakon prvih ubojstava sam shvatio da je to istina. Kada su prve granate počele padati tek sam onda počeo vjerovati u te riječi. Daruvar je bila jedna multikulturalna sredina i družio sam se sa svima i dalje, samo da kažem, moj veliki prijatelj kojem sam davao i svoj motor da otiđe s njim na more ili kod brata u Beograd tijekom 1990. dok je služio vojni rok, taj moj prijatelj bio je Srbin i nismo razgovarali o politici nego o svakodnevnici. Uglavnom, kod tog svog prijatelja bio sam sredinom kolovoza 1991., jedne nedjelje navečer u 21 sat na večeri. Bili su i njegov otac, majka, sestra, zet, cijela obitelj. Zajedno smo radili nešto oko motora, niti jednom riječi nisu govorili o politici i svemu tome, a ujutro u 5 sati u ponedjeljak su napustili svoj dom bez najave! Meni je bio vrlo veliki šok. Otišli su u Bijelu, selo na Papuku, nekoliko kilometara od Daruvara, kao da je sve savršeno, nitko ništa nije natuknuo! Taj moj prijatelj, sada je pokojni, zvao se Predrag Vujić. S njim sam se čuo telefonom tijekom 1992. godine i razgovarali smo. Predrag je vodio svoju Desetinu i pitao sam ga „Pedo, šta ti to treba značiti“, a on mi je rekao kako je „morao otići jer je ostao uz svoj narod i bori se za svoj dom“.
Kao novinar sam 1993. išao u Beograd pa smo se čak i susreli u Beogradu, a na Terazijama sam susreo još jedanaest svojih Daruvarčana koji su otišli iz grada. S Vujićem sam imao interesantne razgovore o autima i kod mene u dvorištu su bila dva automobila Zastava 128 koje je trebalo popraviti. Papiri su bili kod Pede i rekao mi je telefonom gdje se nalaze papiri od auta i da ih slobodno uzmem iz njegovog stana. S tim papirima od automobila sam našao i dokument iz katastra s fotokopijama čestica zemljišta i gradskih ureda za zemljišne poslove gdje je grad Daruvar darovao Predragu Vujiću zemljište na upotrebu na kojem je bila moja kuća! Prije nego što su počeli napadi na Daruvar je to napravljeno, a Predrag mi je rekao kako je to napravljeno jer smo mi „trebali napustiti Daruvar i da netko drugi ne bi sve uzeo, ja bih to koristio, mi smo to već unaprijed podijelili, cijeli grad, kuće i imanja“.
Pakrac, 2. 3. 1991.
Znate li nešto o nestanku doktora Ivana Šretera na tom području?
Nekoliko puta sam snimao doktora Šretera pri osnivanju HDZ-a Ddolazio je iz Pakraca. Na njegovu govoru 30. 5. 1990. nisam bio prisutan, ali sam o njegovom govoru čuo kao o govoru pomirenja i potrebi mirnog rješavanja problema. Poručio je Srbima da se „ne daju navući“ da potekne krv i da će to biti zlo koje će biti teško isprati. Bio je liječnik opće prakse u medicinskom centru u Pakracu, dolazio je na osnivačke skupštine HDZ-a u Doljanima, Daruvaru, Dežanovcu i poslije je na ručkovima znao održati govore. Bio je debeljuškast tip, dobričina, apsolutno dobronamjeran. Vjerovao je da se sve može riješiti dijalogom koji je poticao. Međutim, sumnjao je u osovinu JNA i srpske strane tako da je bio i pomalo skeptičan prema tome da će uopće biti moguće mirno rješenje. Bio je otet i po svim detaljima trebao je biti zamijenjen za dvije osobe srpske nacionalnosti koje su bile i puštene no Šreter više nije bio na životu. Veljko Džakula o tome sigurno sve zna no malo pati od „amnezije“ koja ga je jače zahvatila.
Jeste li susretali doktora Miroslava Kinčla – Iglu?
S njim sam bio više puta u raznim situacijama. On je iz Hercegovca, to je selo desetak kilometara od Daruvara. Njega i njegove roditelje sam poznavao kao dijete. Bio je s našim dečkima iz Zagreba, Čazme, Kutine na bojištu. On je bio ispred glavnog saniteta čiji član je bio njegov otac. Igla je došao iz Zagreba na ovaj teren, a kasnije je otišao i u Bosansku Posavinu. Nisam ga tamo posjetio, no na području Bujavica – Pakrac – Prekopakra smo se intenzivno družili u akcijama na tom pakračko-lipičkom području. Formirao je svoju sanitetsku jedinicu koja je bila od velike pomoći tom kraju.
Dr. Kinčl u Prekopari
Jeste li susretali možda Ibrahima Abushaala Gadafija, Marijana Kulhavija ili još neke od istaknutih hrvatskih branitelja tog područja?
Ibrahima Gadafija nisam imao prilike susresti. Marijan Kulhavi, Brada, smo ga zvali, nije mrzio Srbe nego njihovu okupaciju Hrvatske. Ratovao je na pakračkom ratištu. Božić 1991. dočekali smo zajedno u Radiju Daruvar. Ujutro je išao na položaj da bi sutradan sudjelovao u oslobađanju Kusonja. Nekoliko dana kasnije u vinogradima iznad Pakraca je upao u zasjedu agresora domaćih četnika i JNA u kojoj je poginuo sa svojim suborcima.
Bili ste prisutni tijekom povijesnih događaja u ožujku u Pakracu 1991. - kako je to izgledalo?
Snimao sam oklopnu jedinicu JNA iz Bjelovara koja je 1. 3. 1991. prolazila kroz Daruvar na putu za Pakrac oko 21 sat navečer. Bio sam s kolegom gospodinom Borisom Zegnalom, snimateljem Hrvatske televizije, čuli smo veliku buku oklopnih vozila i u Gajevoj ulici smo snimali njihov prolazak, on s kamerom, a ja s fotoaparatom. To su bile prve snimke JNA u pokretu. Kolega Zegnal je zvao svoje uredništvo i dobio je zadatak da ide pratiti kolonu. Nakon nekoliko zvanja i provjere o čemu je riječ, rečeno je kako je to pokret za redovnu vojnu vježbu, a zapravo su išli prema Pakracu. Sutradan ujutro oko 8 sati, na trgu u Daruvaru, bio je skup stranke Jugoslavena. Čuo sam kako je bilo pucnjave, a oni su govorili da je u pitanju vojna vježba. Bila je konfuzija, nitko ništa nije znao no promet prema Pakracu je bio zatvoren.
Otišao sam do Radija Daruvar da saznam neke informacije. Tu je bilo više kolega, a i iz zagrebačkog „Vjesnika“ koji su poslani ovdje „jer se tu nešto dešava“, a na putu su za Pakrac osjećali nesigurnost zbog nepoznavanja terena i same situacije. Dogovorili smo zajednički odlazak na teren. Došli smo do policijske stanice gdje su oni odma hutrčali u zgradu policije, a ja sam ostao vani fotografirati. Nisam znao što se događa i prošetao sam Pakracom i snimao naše dečke iz Lučkoga i razgovarao s njima. “Pucalo se s Gavrinice s vinograda“, „nema ranjenih“, to su bile izjave naših dečki koji su bili raspoređeni oko policijske stanice.
Bila je to tada moja sretna okolnost, malo i naive s moje strane moglo bi se reći, kako su na televiziji govorili kako je to specijalna vojna vježba, ništa više od toga, ništa posebno. Bez obzira na sve te izjave nisam gledao da je sada to nešto posebno. U zgradu policije me nisu pustili, čekali su Mesića, Degoriciju i generale JNA da dođu na pregovore. To se dogodilo popodne i sve sam slikao. Neki naši dečki nisu htjeli da ih slikam i zbog toga su negodovali. Generali su došli u transporteru, a Mesić u vozilu u pratnji plavog BOV-a, no slikao sam u crno-bijeloj tehnici pa se to ne vidi. Istoga dana po povratku u Daruvar zvao sam „Večernji list“ i urednik regionalnih vijesti gospodin Zdravko Milinović mi je rekao da će mi poslati vozača po te moje filmove. Dogovorili smo da ću otići do „Jednote“ razviti filmove i da se možemo naći tamo. Razvio sam slike, napravio duplikate za sebe i svoje novine, a vozač je u međuvremenu došao po fotografije za koje sam mu objasnio gdje je što snimljeno i o čemu je riječ. Filmovi su otišli za Zagreb i drugi dan su fotografije izišle u „Večernjem listu“ na prvoj, drugoj i trećoj stranici te na duplerici. Ukupno je objavljeno 14 mojih fotografija tog događaja. To je bilo 2. ožujka 1991.
Daruvar - Doljani, 1. 9. 1991.
Tijekom snimanja događanja u Pakracu 4. ožujka u društvu s kolegama novinarima, a i više znatiželjnih civila čekajući rezultate razgovora Mesića i predstavnika JNA, na cesti pored nogometnog igrališta jedan postariji čovjek je naglas počeo govoriti, gotovo vikati, prstom upirući u mene, „ovaj je rekao da treba zaklati sve Srbe u ovom kraju“. Na to me je čovjek srednjih godina sportske konstitucije, za kojega sam kasnije saznao da je tada bio profesor književnosti u gimnaziji, uhvatio sprijeda za vrat palcima stiščući grkljan što me je počelo gušiti tako da sam počeo grkljati. Vojnik JNA koji je bio u blizini, neki Albanac je repetirao automat i povikao: „pusti ga!“ krečući se prema nama. Na to me profesor pustio i tako mi je zapravo vojnik JNA spasio život na čemu sam mu zahvalan.
Ivanovo Selo, kolovoz 1991.
Kako ste pratili oslobađanje dijelova zapadne Slavonije u akcijama „Otkos“, „Orkan“, Papuk“ i „Bljesak“?
Teško je sve to „pohvatati“. Akcije su bile na širokom prostoru i ne može se sve to pokriti, trebao si biti jako mobilan. Meni je najznačajnija akcija „Bljesak“, a u njemu sam bio jedini fotoreporter koji je snimao na Gavrinici, to je jedan dio Pakraca, na brdu. Snimio sam predaju Veljka Džakule i Steve Harambašića, zapovjednika SAO Krajine te dolazak naših snaga u netom oslobođena područja. Bili su tu i civili, ali i „civili“.
Daruvar, 1. 9. 1991.
Što nam možete ispričati o Nikoli Ivkanecu, zapovjedniku hrvatske policije kojem su se predali Harambašić i Džakula?
On je krajem osmog mjeseca 1991. došao u Daruvar i tu smo se upoznali. Možda 1. rujna. On je inače iz Čazme i imali smo blisku suradnju tijekom svih tih godina. Bili smo zajedno tijekom više akcija i uviđaja i postali smo bliski prijatelji. Tijekom „Bljeska“ Ivkanec je pregovarao s Džakulom i Harambašićem. Od Harambašića je Beograd na „konzultacijama“ tražio da se do posljednjeg vojnika treba boriti, a a bilo je riječ o oko 1 600 do 1 700 ljudi i Nikola ga je uspio uvjeriti da donese odluku o predaji čime su spašeni i hrvatski i srpski životi.
Daruvar, rujan 1991.
Dogovoreno je da se na Gavrinicu ide s oklopnim transporterom promatrača UN-a. Uz Nikolu sam i snimam ga pri ulasku u transporter i kaže mi on „upadaj“ baš zahvaljujući tom našem međusobnom povjerenju iz ranijih razdoblja, a vojnik UN-a mi kaže da izađem van iz transportera no Nikola je na to rekao kako ja moram ići s njim jer sam njegov osobni fotograf za povijesne događaje, da niti on neće ići ako ja ne mogu... I tako sam ostao i snimio sve te povijesne fotografije! Tijekom vožnje vidio sam srpske položaje i sve njihove duge cijevi, imali su dobru potporu u tom području. Ivkanec je objasnio Džakuli kako mu prema međunarodnim pravilima mora staviti lisice na ruke, da ne shvati to osobno. Kao da je opravdavao svoj postupak prema njemu kao prema civilu. Harambašić mu je u znak vojne predaje srpskih snaga predao svoj pištolj. Njemu nije stavio lisice.
Pakrac
Daruvar, prosinac 1991.
Zajedno su ušli u transporter UN-a i za mene nije bilo više mjesta. Rekli su mi da se popnem na transporter no to nije bilo prihvatljivo jer se nisam htio kao civil voziti na transporteru kao moguća meta. Dolaskom gore vidio sam više dugih cijevi i nisam htio riskirati. Svojevrsna sretna okolnost je bila ta što se u blizini nalazilo oklopno vozilo UN-a s gumenim kotačima kojem je naša mina odnijela jedan dio. Nitko nije od članova posade stradao, i vozač i ostala dvojica su bila dobro, tu je bio i neki srpski predstavnik uz Džakulu, koji nije stao u transporter kao ni ja. Zvao se Jovo i s njim sam obišao selo da snimim nekoliko fotografija. Snimio sam ljude s kalašnjikovima, žene i djecu kako odlažu oružje. Čovjek bradonja ide kroz polje i nosi pušku, viču mu „predaja“ i tako su se okupljali. Kroz pola sata do sat su naši dečki počeli dolaziti iz Pakraca i priključio sam im se u obilasku do Šeovice i Japage - od Pakraca prema Lipiku imam puno fotografija tog događaja. Dolazim dolje u Pakrac i vidim da novinare nisu pustili u ta sela. Praktički sam ja jedini koji je snimio te događaje. Čak niti vojska nije imala fotoaparate. S kolegom sam otišao brzo za Zagreb i dali smo filmove za objavu u „Areni“. Drugi dan je „Arena“ izašla s ekskluzivom.
Siječanj 1992., Pakrac
Jeste li bili kada primljeni kod predsjednika Tuđmana ili ministra Šuška i imate li neko odlikovanje za pronošenje istine o Domovinskom ratu?
Nisam bio primljen kod predsjednika Tuđmana no surađivao sam s gospodinom Ivanom Toljem i povratnikom iz Kanade gospodinom Antom Beljom. Imam nekoliko desetaka priznanja za rad tijekom rata, iskaznicu ZNG-a, dragovoljca Domovinskog rata i Spomenicu Domovinskog rata, no nemam status hrvatskog branitelja. Ratni sam izvjestitelj.
Siječanj 1992., Prekopakra
S kojom ste fotografskom opremom redovito išli na teren?
Na teren sam odlazio s 20 do 30 filmova. Nosio sam po tri fotoaparata i malu televizijsku kameru VHS-C. Od fotoaparata sam koristio dva do tri SLR fotoaparata s izmjenjivim objektivima i jedan „idiot“ za slike u coloru. Tijekom Domovinskog rata dva fotoaparata su mi ukradena, a jedan uništen.
Lipik, proljeće 1992.
Kako biste komentirali izjavu ministra Vlahe Orepića kako su „neki nesretnici“ bili ti koji su započeli agresiju na Hrvatsku?
To je izjava nekoga tko je htio biti duhovit i originalan, tko je potpuno pogriješio konstrukciju i to je izjava koja nema veze sa zdravim razumom. Ne kažem da u tome nema i suosjećanja. Totalno je „fulao“ konstrukciju. Samo da usporedim, onaj moj prijatelj Predrag Vujić Pedo, je dobio rak želuca i preminuo je krajem devedesetih, a ja sam ga pitao da nije možda dobio rak zbog grižnje savjesti, a njegov je odgovor bio kako osjeća tjeskobu i žal za zavičajem. Osjećao je težinu u sebi, možda je baš zbog toga dobio rak.
4. 5. 1995., hrvatski branitelji
Kako se u Češkoj gledalo na rat u Hrvatskoj?
Sa izrazito velikim simpatijama, suosjećanjem i svestranom pomoći češkog naroda prema češkoj manjini i cijeloj Hrvatskoj što se očitovalo u primanju i brizi za mnoštvo hrvatske djece svih narodnosti. Jaka je suradnja Daruvara i Češke Republike, u Daruvaru je jedna od najjačih svjetskih organizacija Čeha i ponajbolje organizirana što je pomoglo u svemu tome.
Gavrinica, 4. 5. 1995., predaja Džakule
Možete li izdvojiti neki događaj u kojem je tijekom velikosrpske agresije naročito stradala češka manjina?
Npr. selo u blizini Daruvara, Ivanovo Selo je mjesto sa češkom većinom u kojem su Srbi pobili više stanovnika. krajem osmog mjeseca 1991. Prve žrtve u Daruvaru su bile iz hrvatsko-češke obitelji, Ivica Ljutak i njegova petnaestogodišnja kćer Mirela što je rezultiralo pojavom revolta. Tako da imamo situaciju kako je početkom devetog mjeseca 1991. od ukupnog broja evidentiranih branitelja u policijskoj stanici Daruvar čak 75 % bilo Čeha!
Možete li nam reći nekoliko riječi o knjizi koja sadrži Vaše fotografije iz vremena srpsko-crnogorske agresije na Hrvatsku?
Obronci Papuka, nakon Bljeska, dr. Kinčl
Knjiga pod nazivom „To sam radio u ratu, sine“ je izdana u prosincu 2010. u izdanju Hrvatskog memorijalnog dokumentacijskog centra Domovinskog rata i Hrvatskog instituta za povijest odnosno Podružnice za povijest Slavonije, Baranje i Srijema pod uredništvom gospodina Ante Nazora i gospodina Natka Martinića Jerčića. U knjizi se nalaze brojne fotografije koje sam snimio na zapadno-slavonskom bojištu od 1990. do 1995. godine i po tome su jedinstveni povijesni dokaz ratnih događanja u hrvatskom obrambenom Domovinskom ratu od srpske agresije.
Poštovani gospodine Hnojčik hvala Vam na razgovoru!
Nema na čemu.
Igor Baldassi
O autoru i knjizi
Autor Toni Hnojčik je 1971., u 20-oj godini života, postao profesionalni fotograf, a 20 godina kasnije, 1991., postaje ratni fotograf i dijeli sudbinu branitelja Daruvara, Pakraca, Prekopakre, Lipik Svojim je fotografijama događaje iz Domovinskog rata u zapadnoj Slavoniji sačuvao za povijest. Fotografije obuhvaćaju razdoblje stvaranja i obrane Republike Hrvatske te oslobađanja državnoga teritorija koji su 1991. okupirale JNA i srpsko-crnogorske postrojbe, uz pomoć lokalnih pobunjenih Srba. Fotografije prikazane u ovoj fotomonografiji autor je samostalno odabrao i posložio, uglavnom kronološkim slijedom. Ispod fotografija su kratki potpisi s opisom mjesta i vremena nastanka fotografije.
Kratki su zbog namjere da se, što je moguće više, izbjegne sugestija, i tako svakoj fotografiji “omogući” da ispriča svoju priču.
Fotomonografija započinje fotografijama s kraja 80-ih godina u socijalističkoj Jugoslaviji koje prikazuju naoko idilu suživota na ovom području, koji je brzo pokleknuo pod velikosrpskim projektom iz Beograda. Slijede fotografije Jugoslavenske narodne armije iz kojih se vidi njena prisutnost u svim porama društva. Operacionalizacija velikosrpskog projekta na zapadnoslavonskom području ubrzava se djelovanjem Srpske demokratske stranke, a autor fotomonografije zabilježio je 1990. jedan od skupova SDS-a u zapadnoj Slavoniji. Reakcija na srpsku propagandu bila je homogenizacija Hrvata, koji se udružuju u stranke, što je također Hnojčik ovjekovječio na fotografijama.
Tematski najveći dio fotomonografije obuhvaća fotografije od prvog sukoba JNA i hrvatskih snaga u Pakracu početkom ožujka 1991., otvorene agresije srpskih snaga i JNA na zapadnoslavonsko područje u kolovozu 1991., te razaranja civilnih ciljeva, ubijanja civila i branitelja, evakuacije civila, pa do prvih oslobodilačkih akcija hrvatskih snaga u Republici Hrvatskoj. Nakon stravičnih, no i ponosnih fotografija ratne 1991., slijede fotografije povratka i obnove razrušenih domova, te boravka snaga UNPROFOR-a od 1992. do 1995. na zapadnoslavonskom području. Nakon tog razdoblja, ni rata ni mira, slijede fotografije veličanstvene VRO Bljesak kojom je oslobođeno cijelo područje zapadne Slavonije. Na kraju knjige tematski su prikazane fotografije s prizorima stradanja životinja, posjeta novinara i raznih delegacija tom području. Ova dvojezična (hrvatsko-engleski) fotomonografija T. Hnojčika vrhunsko je umjetničko djelo i povijesni dokument, koja kronološki i tematski kroz fotografije prikazuje velikosrpsku agresiju na Republiku Hrvatsku, odnosno na zapadnu Slavoniju.
Tekst je preuzet s internetskih stranica Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata, a knjigu je moguće nabaviti u knjižarama ili kod izdavača HMDCDR-a.
Prilog je dio programskoga sadržaja "Događaji i stavovi", sufinanciranoga u dijelu sredstvima Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija.

Question: what was the former name of daruvara

The text was taken from the website of the Croatian Memorial and Documentation Center of the Domestic War.

Question: how far was dolari from daruvara

Question: who was the war reporter in the region of western slavonia

who was the war reporter in the region of western slavonia

Question: what did the serbs call dolari

Question: where is tony hnojčik from

Question: who moved dolari to daruvara

Question: what is tony hnojčik's profession

Question: when did the serbs move to daruvara

mjesecu 1990 . imali u mjestu Dolari , nekih 7 do 8 km od Daruvara , kako su nazvali "" velikosrpski sabor"" . Portal Hrvatskoga kulturnog vijeća Igor Baldassi : Razgovor s Tonijem Hnojčikom , ratnim izvjestiteljem na području zapadne Slavonije

The Serbs in the 11th month of 1990 had in the place of Dolari , some 7 to 8 km from Daruvara , as they called the " Velikosrpski sabor" . Portal of the Croatian Cultural Council Igor Baldassi : Conversation with Tony Hnojčik , a war reporter in the region of western Slavonia .

The text was taken from the website of the Croatian Memorial and Documentation Center of the Domestic War .

Tekst je preuzet s internetskih stranica Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata.

The Serbs in the 11th month of 1990 had in the place of Dolari, some 7 to 8 km from Daruvara, as they called the "Velikosrpski sabor".Portal of the Croatian Cultural Council Igor Baldassi: Conversation with Tony Hnojčik, a war reporter in the region of western Slavonia . The text was taken from the website of the Croatian Memorial and Documentation Center of the Domestic War.

The text was taken from the website of the Croatian Memorial and Documentation Center of the Domestic War.

The liberation of the eastern parts of the city of Daruvara, at the end of May 12, 1991, from the Serbian formations, greatly normalized life in the city, of which the most important was the release of water supplies, and which until then was located in the occupied area.

RATNI ZLOČINI
SRPSKIH VOJNIH I PARAVOJNIH POSTROJBI U
ISKAZI SVJEDOKA
Iskaz o stradanju Hrvata u selu Vukovju, općina Daruvar, u svibnju 1994. godine (svjedok: muškarac, Hrvat, rođen1978. god.):
“To je bilo 11. V. 1994. u Batinskoj Rijeci kod Daruvara, nas sedmorica smo pošli po neke kace za brati šljive...
...Mi ostali smo išli traktorom do na put. Pet metara prije tog puta jedan je izišao u njihovoj maskirnoj uniformi. Uperio je u nas pušku i rekao: "Stoj!" Imao je oko 30 godina, kosu je imao crnu, imao je brkove, bio je visok od 180 do 190 cm. Rekao je: "Izlazi ti što voziš, a vi za njim. Ruke stavite za vrat." Imao je škorpion, a drugi je bio u jednom jarku. Kad smo sišli s traktora, rekao je: "Sad idete za mnom."
Kad su nas sve detaljno ispitali, vezali su nas nekom žicom...
Rekli su nam: "Poredajte se jedan po jedan i idite za nama." Tako smo i napravili, i vodili su nas prvo lijevo, pa desno, pa lijevo i opet desno. Od tog štaglja su nas odveli od 150 do 200 metara. Došli smo do štaglja, a oni su nam rekli: "Stanite uz štagalj!" Kad smo stali, nešto su nogama razgrtali u štaglju. Kad su izišli, rekli su: "Sad možete ući!" Oni su nešto pričali, ali mi nismo mogli čuti. Kad smo ulazili u taj štagalj, kako god je koji ulazio, tako je i sjedao. Oni su između sebe nešto pričali...
Kasnije su i M. izveli. Pored tog štaglja je bila jedna kuća koja je porušena, ali je imala podum. Oni su ih odveli u taj podrum. Kuća od štaglja je udaljena oko 30 metara. Vratili su se za oko pet do sedam minuta. Nakon toga su odveli J. i A. Kad su ih odveli dolje, čula su se četiri metka pojedinačno. To sve je ispucano na J.I.-a. Vojnik je vodio J.-a i pustio ga, a J. je presjekao žicu kojom je bio vezan. Kad ga je ovaj pustio, J. mu je postavio nogu i udario ga u zube. Kad je to vidio ovaj što je držao A.J.-a, pustio ga je i ispucao na J.-a dva metka, pucao je i ovaj što je pao kad mu je J. postavio nogu. Tada je J. pobjegao. Ovaj se okrenuo i pogodili A.-a u nogu. Kad su došli do njega, prevrnuli su ga da vide je li živ. Kako su mu izvukli nogu, pao je opet na istu stranu. Kasnije su mu još jedan metak ispalili pored glave. Odatle odlaze u štagalj. U tom štaglju su bili: P.J., Z.I., D.I. i ja. Kad su došli gore, bili su ljuti. D. je pitao: "Gdje je moj brat J.?" Rekao mu je: "Jebem mu... Šuti ili ću te ubit!" Drago je htio sjesti, prvo je jedan metak pogodio Z.-a, pa P.-a, D. je htio sjesti pa su i njega pogodili u vrat. Došao je do mene i pukao u mene. To sve je bilo u štaglju. Stajao sam i pao na lijevu stranu.
Pucao je samo jedan od njih. Pošto su nam rekli da gledamo u zid, nisam se smio okretati. Oni su nam pucali s leđa. Z.-a i P.-a su pogodili u potiljak, a mene su pogodili u rame. Gledao sam kud su njih odveli, a kasnije su oni otišli dolje i skrenuli kod štaglja. Ustao sam i probao se odvezati. Otišao sam kod D.I.-a i udario ga nogom u nogu da vidim je li živ. On se nije ni pomakao. Otišao sam do P.J.-a, ni on se nije pomakao. Od njega sam otišao kod Z.-a, sjetio sam se da on ima nož. Tražio sam taj nož, ali ga nisam mogao naći. Sjeo sam pored jednog betonskog stupa i trljao žicu o taj stup. Pošto se nije mogla prekinuti, našao sam neko željezo i s njim probao, ali nisam mogao. Pokušao sam se odvezati, ali ni tako nisam mogao. Potegao sam još jednom da prekinem tu žicu, ali nisam mogao. Žica je samo malo popustila. Kasnije sam pokušao ponovno, ali ni tada nisam mogao jer me ruka zabolila. Tu sam sjedio do četiri ujutro...
Kad je prošao prvi vlak za Daruvar, ustao sam i pošao prema svojoj kući. Nisam išao glavnom cestom nego prijekim putem. U podrum one kuće gdje su prva dvojica odvedeni nisam išao. Bojao sam se da oni nisu dolje.
Ušao sam u kuću i rekao mami da probudi ujaka da me odveže. Ujko je ustao i pitao: "Zašto si svezan?" Rekao sam: "Svezane su mi ruke jer su nas uhvatili četnici." Odvezao me i pitao šta nam je bilo i gdje su ostali? Rekao sam da znam za D.I.-a, za P.J.-a i Z.I.-a da su mrtvi...
Kad su me ranili, oštetili su mi kost. Tamo se nisam onesvijestio nego sam se pretvarao da sam mrtav. M.S.-a i M.B.-a odveli su u taj podrum. M. i M. su pogođeni u potiljak, a imao je neke crte nožem po leđima. Kasnije sam čuo da je krv bila po zidu. Izgleda da su ih tukli u podrumu. Ispred tog podruma J. je pobjegao, a A. je ranjen. Kako su i njih htjeli uvući u taj podrum, J. je ovog udario i pobjegao. A.-a su tu ranili. Vidio sam dvojicu od tih ljudi što su nas uhvatili. Jedan od njih je bio puniji, bio je crn, imao je brkove, visok oko 180 cm do 190 cm, imao je vojničke čizme. Ovaj je bio plav, visok oko 175 cm, imao je oko 28 do 30 god. Jedan od njih je imao jednu dužu pušku. Bile su neke crne puške. Ovi kažu da su to bili škorpioni. Jedan od njih je imao ruksak. U njemu je imao nešto kao vodu ili gorivo i čulo se da nešto zvecka kao da ima željezo unutra. Ovaj plavi je imao bradu koja je tek počela rasti. Tako je imao i ovaj crni. Ovi koji su poginuli su: Zdravko Ivančić star oko 56 godina, Mato Barišić oko 28 godina, Dragan Idžanović 18 godina rođ 20. I., Mirko Subotić rođ. 9. VIII. 1968., Pejo Jurišić je imao oko 30 god. Tu su bili i ovi koji su preživjeli: J.I., rođ. 1973., A.J., rođ. 1970., M.S., rođ. 12. I. 1978. Vukovje je udaljeno oko sedam do osam kilometara od Daruvara glavnom cestom. Kuća kod koje je bila ta štala i štagalj je od Corepa. Ta kuća je cijela srušena. To je udaljeno oko 700 metara od centra sela Vukovja. Žica kojom smo bili vezani je čelična, izolirana i zelena. Oni su sjekli tu žicu dok su nas vezali, čulo se nešto kako škripi. To nisam mogao vidjeti jer nismo smjeli dizati glavu.Ó
Iskaz pisan 2. lipnja 1994.
Svjedočenje o stradanju Hrvata u Ivanovom Selu, Malom Grđevcu, Velikoj Peratovici i Turčević Polju u rujnu i listopadu 1991. god. (svjedok: muškarac, Hrvat, rođen 1955. god.):
“Prvo odvođenje ljudi bilo je 11. VIII. 1991. kad su išli prema Virovitici. Odatle bi ih odvodili u zarobljeništvo. Tu je bilo svih vojnika. Njihovo vojno organiziranje je išlo preko iskusnih vojnika JNA. Njihova manja vojarna se nalazila u Gakovu, u središtu te njihove fantomske Krajine. To je vojni poligon gdje su u normalnim uvjetima držali oko 100 do 200 vojnika. Tu su dolazile neke tenkovske jedinice, odnosno korpus iz Bjelovara u streljanu na gađanje. Oni su bili povezani ne samo sa Gakovom nego i sa Viroviticom gdje je bilo vojno skladište. To skladište ih je opskrbljivalo oružjem i drugim formacijama. Imali su prvenstveno lakše oružje i par transportera. Kao glavne vođe su se nametali lokalni Srbi. To su bili: Rade Čakmak, Živko Zagorac, Branko Popović... Oni su tamo u Peratovici postavili komandu. Jedan značajan dio Srba je prešao njima iz policije.
U Grubišnom Polju bili su policajci Stojić i još neki, a da mi za to nismo ni znali. To jutro, kad su oni postavili barikade, jedan vozač iz Čazme je naišao tuda. Oni su ga uhvatili i pretukli. Kasnije su naišla dvojica iz Grubišnog Polja, a to su V.R. i I.V.. Njih dvojica su išli u Viroviticu. Oni su ih zaustavili i odveli kao taoce. Odatle su ih odveli u školski podrum u Peratovici. Kasnije su ih držali po sušarama. U tom periodu od trećeg mjeseca odvodili su ljude iz sela Topolovice. Dvojicu su odmah ubili. Iz tog sela Topolovice, gdje je bilo miješano stanovništvo, odvođeni su civili seljaci. Ti seljaci su odvedeni sa radova u polju jer su tada sadili duhan. Odvodili su ih u Peratovicu. Troje ljudi iz Velikog Grđevca su također odvedeni s polja u taj prostor gdje su se oni organizirali. Oni su se okomili na ona sela gdje je u visokom postotku srpsko stanovništvo. To su sela u Bilogori. Napadali su i Grubišno Polje s ciljem da i tu uđu...
Dana 21. IX.1991. je bio napad na Ivanovo Selo...
Deset mještana iz Ivanova Sela je 21. IX. 1991. ubijeno. Jednostavno su pucali po ljudima. Bilo je ljudi koje su ubijali pojedinačno. U tom selu je bilo češko stanovništvo kao i jedan dio Hrvata. Sve koje su odveli iz sela bili su civili...
U Malom Grđevcu ubijeno je troje ljudi koje su oni držali u zarobljeništvu. To su dvojica albanske nacionalnosti i jedan Hrvat koji su bili zaklani. Kad smo ušli u Veliku Peratovicu, u podrumu Škole bilo je petero ubijenih civila. V.Š. je također bio tu, a bio je šesti u tom podrumu. Javio mi se ujutro kad je akcija kretala, tada mi je rekao da je uspio izići. Rekao je da se sakrio kad je vršio nuždu te da je tako izbjegao smrt. U tom trenutku kad je ovaj vršio nuždu, ovi su zapucali i pobili ovu petoricu. Spomenuo je Trbojevića koji je radio ovdje u Općini. Jedan od tih ubijenih civila je moj učenik koji nije bio ni punoljetan, imao je sedamnaest i po godina. On nije imao nikakve veze sa borbom, ali je također masakriran. Kad je nastala pucnjava, oni su se povukli iz Peratovice. V.Š. je došao k nama ujutro, a ja sam stigao u Peratovicu oko deset sati. V. nam je rekao da su oni svi otišli tako da u Peratovici nije bilo borbi. Tu smo imali mogućnost da pobijene identificiramo i pokopamo na groblju. U Turčević Polju mislim da su troje civila ubili, a da se jedan izvukao živ. Taj čovjek živi u Ivanovu Selu. Njega i sina su tjerali i pucali, ali se izvukao živ. Taj čovjek se zove I.G.
Pronašli smo 14 ljudskih kostura. Ti ljudi su odvedeni iz logora u Peratovici i likvidirani na tom području. Kosti su pronađene prije godinu dana, 9. IV. 1993. na Veliki petak. Ovih četrnaest smo mi vodili kao nestale. Neki od tih su: Željko Lovrens, Vlado Lovrens, Milan Kutaran, Josip Šragban i još neki. Istragu je vodio naš sudac iz Bjelovara, a došao je i sudski medicinar iz Bjelovara. Identifikacija je vršena u Zagrebu. Oni nisu bili zakopani, nego uvučeni u jednu jamu prekrivenu granama. Da su bili zakopani, možda ih ne bi ni pronašli. Ono što je karakteristično za njih je, što su imali svi metkom probijen potiljak. Svi oni su pronađeni u uskom prostoru...Ó
Iskaz uzet 13. ožujka 1994.
Svjedočenje o mučenju zatočenika Hrvata u logoru Stara Gradiška, u rujnu 1991. god. (svjedok: muškarac, Hrvat, rođen 1929.god.):
“Ja sam došao u zarobljeništvo u Staru Gradišku 9. IX. 1991. Otjeran sam u Staru Gradišku i tu sam proboravio 75 dana. Tu sam maltretiran svaku noć...
I tako mi smo bili otjerani u KP dom i ja i supruga i tamo smo bili...
...Samo obnoć me vode. Tukli su me. Jedan me je ošinuo čekićem u glavu. Onesvjestio sam se i srušio. Poslije sam došao do sebe. Sav sam bio mokar. Polijevali su me vodom. Kada sam došao do sebe, veli taj isljednik tom stražaru - vodi ga. Krenuo sam uz stepenice. Bile su dvoje stepenice. Zaševedam se i upadnem. On me uhvatio za radničku bluzu i uvukao me u ćeliju samo da mi noge uđu i zatvorio je vrata. Sutradan taj Milan Kuprešanin dolazi - hajde na fruštuk, kaže mi. Velim - gdje. Kaže - tude. Samo što sam izašao, u hodniku su bili trojica s kratkim automatima na prsima. To su bili Crnogorci, ono jaki. Pođoše me udarati onim vojničkim čizmama. Igrali su nogomet sa mnom kao s loptom. Ja sam samo upadao u zid, od zida do zida. Taj hodnik je bio širok jedno dva metra. Ja sam se polako digao i uzeo tu plastičnu porciju sa hranom. Krenuo sam i gledam njih. Kada oni mene opet pođoše, joj... ona porcija ode, a u tu hranu su metali kašičicu soli, u svaku porciju, tako da je to bilo slano. Tako sam ja to probavljao u strahu, u strahu, jer su imali one špijunke na vratima i gledali bi često pa mi psuje sve po spisku - znat ćeš, znat ćeš ti - prijetili su mi, a ja se u ćošku zgurio. Neki lopov od tih stražara otvori vrata i onim čizmamama me izudara i ode. Svaki čas dolazili su ti, jesu li to bili Crnogorci, jesu li to... neki vele od Okučana i ispod Kozare, iz oviju sela. Imali su šarenu uniformu, ko i naša vojska. Imali su tri S, četiri S, to su oni imali na kapama...
Hrana je bila jako loša. Komadić kruha, tako da ga mogu u par puta pojesti. Što bude one hrane, bude preslano, jer metnu kašičicu soli. Nekada bude jaje, nekada mućak od jajeta. Ja sam se jednom zgadio na to. Ja sam imao jednu deku i da sam mogao dobaviti i svezati je, ja bih se bio objesio. Stalno se čulo kako su govorili - daj bombu. Neki su plašili isto da će baciti bombu. Ispitivao je jedan kojemu je bilo ime Marko...
Zlostavljan sam i cigaretama u logoru...
...Jedan mene pita pušim li ja. Oni već puše. Rekoh - hvala, ja ne pušim. Čim se više žere napravilo na cigareti, jedan meni s time s lijeve strane u uho. Zapomagao sam koliko me grlo nosilo. Tako je to prošlo. Ovaj mi diže nogu, a i ovome je bilo ime Marko, žena mu je bila trgovkinja, radila u Uskocima... diže mi nogu i on mene jedno šest, sedam puta s tim podzemnim kablom, to je deblje od palca, ošini on mene po tabanu. Čarapu sam imao, ali to su bile već usmrđene čarape. Onda, po drugoj nogi. Zapomagao sam, jer bilo mi je kao da sam turio noge u peć u žeru. Drugi je uzeo pendrek i tukao me po prsima i po ruci. Pokidao mi je vene s tim pendrekom, tako da mi je krv išla. Ostao sam na podu ležeći. Taj što je imao kabl, on bi mene još tukao, a on njega uze za kaput pa ga cukne...
Do mene je bila ćelija. Bilo je pet gardista unutra, to mi je taj L. prenosio. Svi su bili mladići, a šesti je bio stariji čovjek međ njima. Jedno jutro njih nema. Čuli smo mi kada je obnoć otvorilo ćeliju i njih istjeralo van. Najprije je unutra tuklo. Kada je L. išao unutra ostavljati porcije, vidio je da su svi zidovi bili krvavi, a kuda je njih, otjeralo niko nije znao. Više se nisu vratili. Ti su dečki bili zarobiti kod Okučana. L. mi veli da su bili u uniformama. Na kakav su način oni bili pretučeni, da su zidovi bili išpricani...!?
Od ljudi koji su nas zlostavljali ja najbolje znadem toga Milana Kuprešu. Taj je dovodio logoraše...
...Sva moja nova mašinerija, sve je oterano, sve su razvukli. Svu mašineriju sam izvezao u voćnjak iz šupe, jer mislio sam: ako zapale tu šupu i štalu, da mi ne izgori i to. Međutim, sve je to otišlo. Zapalili su mi dvorišnu zgradu. Stara kuća u kojoj sam rođen još je, kako mi vele ljudi nedavno, ima mjesec i pol dana kako je došao jedan iz Bosanske Gradiške, on je moj seljanin, ne znam na koji način su njega pustili da je mogao ići i on meni veli - I., dvorišna zgrada ti je zapalita, štala zapalita, kuća stara stoji, ovamo ova kuća je isprobijana od tenkovskih granata. Unutra, kada mi je sin bio u kući, jastuke su isparali noževima jer su mislili da ima nešto unutra. Robe nema nikakve, ormare su isprevaljivali, zgazili, imali smo tri auta: stojadina, BMW, forda. Taj ford je bio na putu, njega je tenk pregazio, onda ga je zgrnuo uz Savu u neke vrbe...Ó
Iskaz uzet 29. studenoga 1994.
Svjedočenje o stradanju Hrvata u logoru Staroj Gradiški u rujnu 1991. god. (svjedok: muškarac, Hrvat, rođen 1962. god.):
“Na samom početku ovoga rata i nakon što je JNA i sve te snage kad su već krenule tu preko mosta u Staru Gradišku... u tom periodu sam i zarobljen. Zarobila me je tadašnja milicija, ova Bosanska. Oni su me držali u stanici jedan dan, onda su došli ovi, to su bili rezervisti i šta ja znam. Uglavnom, iz predjela Okučana su došli po mene, stavili su lisice i iz Bosanske Gradiške su me prebacili u Staru Gradišku. Tamo su, čim su došli, najprije vikali "ustaše" i tako to. Skinuli su me do gola i naredili da legnem, da me pregledaju. Nakon toga zatvorili su me u samicu br.1 u logoru Stara Gradiška. Nije prošlo dugo, već je došao jedan rezervista, mislim da je iz Gređana. Stao je da tuče. Udarao je mojom glavom o zid i tuko šakama. Najprije su tražili oružje, radio stanicu i tako to, da neke dam izjave...
Onda su otišli. Rekli su da ću da priznam. Mislio sam: šta znam, možda neću moć izdržat mučenja. Otprilike, znao sam kakva je tu situacija. Na prozoru sam pronašao jedan stari čavao. Htio sam se lišit života, nisam imao ništa drugo što bi bilo, jer je bila ona prazna, nije bilo ništa drugo. Onda sam uzeo taj čavao i zabio sam ga u predjelu srca, možda jedno 8 centimetara sam ga zabio. Predvečer su uletili, ja sam već bio onako poluonesvješćen i nije mi bilo jasno. Izvuko sam sam taj ekser jer sam mislio kad ga izvučem, da ću onda da umrem. Onda su rekli - treba nam, da me prevezu natrag u Bosansku Gradišku, da vide šta je. Stavili su me u lisice i bacili u džip i prevezli tamo u bolnicu u Bos. Gradišku. Slikali su, rekli su da sam imo sreće, da sam možda koji milimetar lijevo - desno, da bi osto mrtav. Stavili su neki mali zavoj i nazad u lisice, bacili su me vikajuć: "Nek' krepa!" Vratili su me nazad. Prva tri dana nisam ništa jeo, nisam mogo, bio sam izmučen i tako. Bila je neka stara pašteta i komad kruha. Vode je bilo jedna čaša i to, ali ja nisam mogo ništa. Nakon toga počelo je ispitivanje, noći se vršilo. Tu su bili rezervisti, JNA, Martićevci i te raznorazne... ta milicija krajinska... Svi su oni ispitivali i to je sve išlo u batine. Tako su po tri puta dolazili da muče, i šta ja znam, kao da nešto priznam, to im je bilo...
Jedan od njih zvao se Marko Živković, on je ovako dolazio noću i tukao. Stavljo je pištolj u usta, čak je okido ali je malo povuko šanžer tako da ne ispadne metak. Isto je tražio oružje i radio stanicu. Bio je tu jedan, Kuprešanin se prezivo, on nije dolazio da me muči, nego je dovodio te rezerviste. Jednostavno, on - ovoga, e, tu ima... Pošto sam bio u toj jedinici, jednostavno se znalo. Pošto sam bio u toj jedinici, tu najčešće... tako se znalo po tri puta dnevno: dolaze ti rezervisti tu iživljavat se. Jednom su upala trojica, jedan je bio iz Kotor Varoša, oko 20 godina dečko. Kaže: "Ajde da vidimo koliko ovaj ustaša može da izdrži na nogama." To mi je onako ostalo u sjećanju. Ja sam imo naočale, i on me ne... Vjerovatno se bavio karateom, onda je on čizmom me... i razbio naočale i sve mi polomio. Cijelo, komplet lice mi je bilo krvavo, natečeno, kosa krvava, zid kako udari... jer ja sam morao stajat uza zid. Kako god udari, onda je krv po zidu išla. Nakon jedno šest, sedam udaraca, ja sam pao u neku nesvjesticu. Rekli su: "Mrtav je! Idemo da ne misle da smo mi." Tako sam osto ležat. Te noći me nisu dirali, nego ujutro kad je kruh bio dijeljen. Dobivali smo komad kruha ujutro, taj koji je dijelio kruh zaletio se, šakom me udario, isto i nogom. Ne znam kako mu je ime, ali bio je crn.
Taj Kuprešanin, on je njih dovodio, dosta je utjeco na to da što više dođe tih rezervista, da dođu da nas muče. Najčešće su govorili: "Ustaša, nećeš ostat živ!" Čak taj Živković, on se čak djecom zakleo kad je rekao: "Nećeš odavde izać, ustašo, živ!" Tako mi je govorio. Tako ta samica broj jedan, zidovi su ostali krvavi sve od mene. Tad su mi, ja mislim, rebra slomili na lijevoj strani, isto nekolko rebara. Ja sam sav bio krvav, nisam mogo ni da vidim jer sam bio natekao, tako da nisam mogo ni jest jer mi je bilo sve ovo razbijeno. Poslje su me prebacili u samicu na katu i nisu me toliko dirali. Onda su jednog dana došli, prozvali ime i prezime, izveli van, stavili lisice na ruke i nas nekolko dečaka strpali su u neki džip koji se hermetički može zatvorit. Bilo nas je pet ili šest tu. Lisice su bile, ruke na leđima, lisice su bile tu odzada i prilikom vožnje lisice se same stežu. Nismo znali kud idemo, vozili su nas na Manjaču. Ja sam bio u Staroj Gradiški jedno 20 dana, nakon 20 dana su nas odvezli na Manjaču. Unutra su hermetički zatvorili sve, tako da nismo imali zraka. Zarobljen sam u devetom na deseti mjesec 1991...Ó
Iskaz uzet 29. studenoga 1994.
Svjedočenje hrvatskog vojnika kojeg su zarobili pripadnici pobunjenih Srba i odveli u logor u Staroj Gradiški (svjedok: muškarac, Hrvat, rođen 1967. god. u Starom Petrovom Selu):
“...vraćajući se nazad, Lužajić je neko ko je glavni bio tamo tad, i neko koga bi ja i kome ću ja sa zadovoljstvom, ako budem imao mogućnosti, presudit. On me nije ni pipnuo, ali je imao svog batinaša koji me redovito izvodio na ispitivanje i na sve, uvijek taj i uvijek davo pravu porciju batina. Tu večer dok sam ulazio u samicu, kad je otvorio vrata, udario me nogom u guzicu tako da sam do prozora odskočio. Samo što je zatvorio vrata, nije prošlo malo, vrata se otvaraju i dolazi jedan s papirom na kojem je bila pjesma koju trabamo naučit. To je..., mislim da je naslov bio "Kninska pjesma", a počima ovako: "Od Pakraca pa do Knina sve Srbin do Srbina..." Međutim od svega toga što čovjek prođe, od straha i svega, niko normalan ne može pjevat, a rečeno nam je da je moramo pjevat. To smo pokušali, nismo je baš otpjevali, mislim da smo je prolazno recitirali. Zapravo, kad je došlo to do toga...
...Sutradan počima jedan po jedan na ispitivanje. Kako kojeg izvedu, strah hoće li se uopće vratit, batinanje... Ja ću govorit o svom i onako kako sam ja prolazio. Na ispitivanje smo išli gore, ja ne znam ni ko, ni šta. Ali znam da sam dobivo od vrata kad se zatvore, od ćelije do gore, do ispitivanja, batine. Gore me pita: ŇJe l' te ko tuko?Ó Naravno, ja mu kažem da me nije niko tuko. Dovodio i odvodio na ispitivanje nas je... četnici, ti Sao krajinski, kako su se oni voljeli zvati Sao krajinska milicija. Za mene oni nisu niti M od milicije, a kamo li neki ljudi! Ništa od kakvog papirnatog, od optužnice ili nečega, nego samo ispitivanje i razbijanje. Batinjanje gdje god kreneš. Ti Sao krajinski milicajci su nas vodili na ispitivanje, a vojska je vršila ispitivanje.
Batine dobiješ prije ispitivanja i kad te ispita, ispitivaju te unakrsno po njih trojica odjedamput. Tako da čovjek mora slušat sa deset ušiju i razmišljat. Naravno da je u svemu tom želja za preživljavanjem, bar kod mene je izgrađivala taj mehanizam da opstaneš, odnosno da preživiš. Kad govorim o tome kako sam ja preživio, onda ću reći da sam tri velika straha... ja sam imao tri straha.
Prvi je bio kad smo zarobljeni da će nas pobit, onda kad smo prevedeni preko, kad smo dovezeni u Staru Gradišku, iako to nikada ni u jednom momentu nije bilo sigurno. Onda se pojavljuje drugi strah od tog silnog batinjanja. Zapravo, taj strah je bio da, ne daj, Bože, kad se ikad vratim, da se vratim ženi i djeci kući kao bogalj. Mislim da to ne bi" mogao podnjet, osakaćen, ja znam da je otprilike batine koje policajac, da iznudi nekakvo prizanje, daje, ovo je baš razbijanje bilo. Je l", ako te neko i straši pa ti prisloni cijev od puške na kičmu i traži pršljen, pa onda udari po kundaku, a da ne govorimo o dršci pendreka koja je isto radila po kičmi, palica u dugačko kad tuče, onda tuku po trbuhu, nigdje gdje je vidljivo. Jedino sam jedamput morao staviti ruke uza zid da dobijem po prstima. U špaliru ljudi... koji je što imao, tamo je stoličara, neko je imao četvrtastu letvu od stolice, neko pušku, neko nešto, a sa psom nas ganjaju. Ti moraš trčat između jer pušta psa na tebe, dok smo došli gore. Onda su nas tamo u veću jednu prostoriju u kojoj ima sazidana jedna prostorijica u kojoj je kibla i drugo, na pod. Razbijen prozor. Isto je bilo i u samici, spavali smo ko svinje. Skvrčimo se jedan do drugoga pa kad onaj zadnji ozebe, onda ide u sredinu. Jer nismo imali čim se ni pokrit, a prozori razbijeni, vani ne da je hladno...Ó
Svjedočenje hrvatskog vojnika kojeg su zarobili pripadnici JNA i odveli u logor u Staroj Gradiški (svjedok: Hrvat, rođen 1959. god. u Sarajevu):
“Glavni u zatvoru i glavni kod Martićevih snaga bio je Zoran Lužajić. On je bio neki ministar. Trudio se da dokaže tko je on i što je on. Čak se trudio da nama objasni što ćemo mi doživjeti u tom zatvoru...
Bili smo zajedno. To je mala sobica. Mislim da je bila broj 7 ili 8. Imala je jedan prozor. Dolje beton, mokar. Naravno, na prozoru nije bilo ništa. Još bih rekao da je ta zima bila odvratna. Prvi moj dojam kad smo ušli u tu ćeliju gdje u ćošku leži hrpa mesa. To nije bio čovjek, to je bila hrpa mesa, krvavo, razvaljeno. Taj koji nas je puštao unutra je rekao: "Diži se, majku ti jebem!" Dečko je to probao, vidjelo se da je to mlađi dečko, on je probao neke pokrete napraviti, ali nije išlo. Rekao je: "Pomozite mi, molim vas, dečki!" Nas dva smo krenuli, ja i još jedan, da ga dignemo kad se taj stražar koji nas je doveo sletio i punom čizmom kad ga je udario u ono lice koje je već sve bilo razbijeno, to je prsnulo i ono što je bilo i ono što je... To je bilo jednostavno izobličeno lice i to je još prsnulo od tuda... Zvao se Dragan Turkalj. Ne znam što je s njim, je li ostao živ, je li izašao od tuda, ali čisto sumnjam, u stanju u kakvom se nalazio. On je uhvaćen, negdje je od Slunja ili iz onog dijela. Kad je Slunj pao, onda su te dečke hvatali po Bosni. U civilu su ih hvatali i u vojni zatvor trpali. Njega su kasnije tako izmlaćenog, izmasakriranog vodali na Banjalučku televiziju. Dao je neke izjave koje su mu napisali.
...tu prvu noć, ja to ne mogu zaboraviti, jednostavno. Nama je taj stražar došao, dao napisanu pjesmu, četničku i rekao da ujutro ako ne budemo znali pjevati, da smo gotovi. Pjesma je "Od Pakraca pa do Knina". To je jako dugačka pjesma. Bila je noć. On je izašao van i ugasio svjetlo. Nema teorije da se nešto pročita. Znajući šta su kadri i da su to namjerno i da će nam to i napraviti ako mi to ne budemo znali, ja sam na mjesečinu digao onaj list pa je svako od nas pamtio jednu kiticu ili bar dijelove kitice da nešto znamo, jer kad dođe ujutro ili po noći, mi smo gotovi. Uspjeli smo nešto sklepati, nešto naučiti. Otvorili su vrata i: "Hajmo, pjesma!" Mi smo tamo nešto izrecitirali...
Dali su nam komadić neke kašice. Meni se čini da je bolje da to nismo jeli. Tu noć... Poslije sam ja.... Mene je bilo ujutro sramota, nisam smio ni pričat što mi se ustvari desilo. Viđao sam u toj sobi regale, klupe, htio sam sjesti za stol. Neki dečki, vojska je prolazila kroz našu ćeliju. Ne znam šta su nam dali u jelo, ali znam da sam ja tu noć ludovao. Viđao sam sve utvare. Možda je bilo neko sredstvo, ja ne znam šta su nam dali, ali ja sam pri zdravoj pameti, otvorenih očiju gledao ljude koji prolaze, i gledao regal i stol... Tako da je to bilo stravično. Ujutro, gledajući sve ostale, vidio sam da su bili natečeni. Neka droga je bila.
...Ti civili iz Bučja bili su stariji muškarci i nešto mlađih. Uglavnom civili koji su kupljeni po kućama, zarobljavani. Po nacionalnosti su bili Hrvati. Čovjeka jednog od 65 godina su uhvatili kad je bježao iz svoje kuće sa 16 tisuća DEM i vrećicama, napuštao je kuću. Uhvatili su ga, oduzeli mu novce, i ne da su ga razbili... Taj čovjek nije imao niti jednog zuba, krvave, gnjojne kese po tijelu. To nisu udarotine, to su gnjojne kese koje vise po tijelu. Slomljena rebra. Noge zdrobljene.
Njega su optužili, kad su mu uzeli pare, da je za te pare ubio 16 komada srpske djece. I to je bila službena optužba i spremali su ga na vojni sud! Stražari ne da su vjerovali u tu optužnicu, nego su se trudili da nadometnu...
...Nešto što je mene na kraju dotuklo i da nije bilo doktora Solara koji mi je putem pomogao jer je ukrao dva apaurina iz te ambulante, ja ne znam šta bih ja sebi napravio poslije toga. Pri dolasku Evropske misije, kad su naravno sve one razbijene, slomljene posakrivali... Nas koje nisu tukli po licu, nego samo niže gdje se to nije vidjelo, mi smo bili prelijepi u licu, čisti, nerazvaljeni... Mene su odabrali da pričam sa njima. Došlo je sedam oficira JNA - dva pukovnika, tri, četiri kapetana prve klase i cijelo čudo... Tu sam ja, naravno, trebao dati povoljan sud o JNA. Pitanja su bila obična, svakodnevna: da li imamo osnovne uvjete, da li možemo kontaktirati s obiteljima, da li imamo cigareta, da li se kupamo? Naravno, ja sam čuvajući, misleći na sebe, na pet ljudi koji su tamo sa mnom, jednostavno morao odgovoriti onako kako to njima paše. Kad su me pitali da li se kupamo, ja sam rekao da se kupamo jednom tjedno, a kupali smo se jednom na minus 15 stupnjeva, pod hladnim tušem, a ja sam rekao da se kupamo u toploj vodi. Pitali su me da li imamo cigareta, ja sam rekao da imamo kutiju dnevno. Još je pukovnik dodavao i rekao: "Pa da, vidi, pocrnili od dima!" Još su pitali da li možemo kontaktirati s obiteljima. Kad sam to lagao, ja sam htjeo eksplodirati. I probao sam tom parlamentarcu pokazati, gledat ga u oči da vidi da ja to moram lagat inače nas nema. Oni će sutra otići, a mi smo "zdravo", nema nas više. Sve što sam rekao, slagao sam, morao sam, a i kad vidim danas, kad smo mi ipak tu gdje jesmo, pa dobro sam i napravio...Ó
U Novoj Gradiški, 1. prosinca 1994.
Svjedočenje hrvatskog vojnika kojeg su zarobili pripadnici pobunjenih Srba i odveli u logor u Staroj Gradiški (svjedok: muškarac, Hrvat, rođen 1967. god. u Novoj Gradiški):
“U samom zatvoru, prve dane smo bili u dijelu koje je bilo pod nadzorom Martićeve milicije. Mogu vam reći da sam prije rata oko godinu do dvije radio na autobusnom kolodvoru i vozio sam redovnu liniju za Okučane, u stvari radio sam kao kondukter tako da sam sa masom ljudi dolazio u kontakte. Međutim, nisam ih znao po imenima, meni je bilo naplatit karte i "Dobar dan, kako ste?" Uglavnom, sjećam se da su tamo čuvari ti zatvorski bili isti oni koji su radili i za vrijeme dok je još taj popravni dom radio u Staroj Gradiški. Veliki dio tih čuvara je i nas tamo maltretiro, "čuvo". Oni su znali svoj poso jer oni su stari maheri i znali su gdje treba udarit, kad treba udarit da se ne vidi i da trune iznutra, da to ne izlazi na vidjelo.
Ispitivanja su krenula sutradan, igrali su se dobrog i lošeg policajca, jedan je tuko, drugi je viko "nemoj". Kad ovaj više nije imo snage, onda je ovaj udaro, a drugi je viko. Batine su sijevale jer tamo je bila tvornica nekog pokućstva, tu je bilo nekakvih dijelova nedovršenog pokućstva, tu im je bilo najlakše uzet i tuć. Sjećam se da sam pado nekoliko puta sa stolice, dizali su me, pomagali. Tražili su neke položaje, minobacača, tenkova, broj tenkova, sjećam se da su nas pitali ko nas vodi sve zajedno, tko nam je zapovjednik. Onda sam morao i njegovo ime izmišljat i tako bilo je svega na tim njihovim ispitivanjima. Sjećam se da sam četiri puta išo na ispitivanje. Uglavnom, nikad oni nisu rekli - ubio si ovog ili onog, ali samim svojim... to što sam ja bio hrvatski vojnik, to je njima bio dovoljan razlog za maltretiranje...
Shvatio sam jednu stvar, da... ljude iz područja Gradiške uglavnom su maltretirali ljudi iz Novske ili iz Bosne. Nikako ljudi iz Gradiške, da ih prepoznamo. S nama su bili dečki iz Novske, njih su tukli dečki iz Gradiške, tako da su oni gledali puno na to. Oni su pazili, oni su znali gdje će udarit, on nije udaro po licu, on je, recimo, pendrekom išo i tražio mi je bubreg, kad je našo, klepio je po njemu. Nije on nausmice onako udario po leđima. On mene ni jednom nije udario po lopatici, po plećki, uvjek točno na bubreg ide, buši, buši i kad ga nabuši, onda zvekne.
Posebno mi je bilo najgore kad idem s ispitivanja, onaj zadnji udarac kad idem u ćeliju. Onda ga odmjeri, pusti me naprijed, otvori je i sad ja čekam dok on kaže da ja krećem. On kaže: "Može." Onda te isprati, sjećam se udaraca "finih" u bubrege, točno u bubrege, kad osjetim kruljanje zraka kroz bubrege. Bilo je takvih situacija...
Bili su jednom prilikom ovi iz međunarodnih udruga, ali za njih je bila specijalna predstava, odabrali su još četrdesetak ljudi koji su još na nešto izgledali, sličili, malo deblji koji još nisu imali modrica. Kad su ti ljudi u bijelim uniformama došli, s njima su bili i oficiri. Tamo su bili i njihovi ti prevodioci i predstavnici tih nekakvih. Malo znam engleski i to što su nas ti ljudi pitali, ono što smo mi njima govorili, ono što im je prvodio i prenosio... To nije bilo ni iz biliza ono što smo mi njima govorili i ono što im je prevodioc prenosio, to nije bilo ni iz bliza ono što smo mi govorili! Taj prevodioc je svoju priču njima pričo, ali dobro, ja nisam bio u situaciji da bilo šta mijenjam u tom njihovom razgovoru. U biti, pitanja koja su bila upućena nama... na njih je odgovaro jedan od oficira JNA koji se tamo našo.
Nismo imali prilike s njima da razgovaramo u četiri oka niti su oni to tražili, niti nam je ponuđeno da tako što tražimo. Oni su pitali neke osnovne stvari, banalne tako da... Pitali su: "Je li se kupate?" Mi smo rekli da se kupamo, šta sad, ne možeš reći da se ne kupamo, moraš reći da se kupaš, inače te sutra ujutro nema. I ako te ima, bit ćeš slomljen. Pitali su jesmo li se javili kući, morali smo reći da jesmo. Pitali su je l' imamo šta jesti, mada nemamo, vikali smo da imamo! Poslije njihovog odlaska "četnici" su bili zadovoljni s našom pričom jer nismo imali nekih težih sankcija.Ó
U Novoj Gradiški, 1. prosinca 1994.
Iskaz o zarobljavanju i odvođenju u logor u Staroj Gradiški civilne osobe iz Nove Gradiške. Počinitelji zločina su pripadnici tzv. Milicije SAO Krajine (svjedok: muškarac, Hrvat, civil, rođen 1943. god. u Novoj Gradiški):
“Dana 28. X. 1991. uhapšen sam kao civil od tzv. milicije Krajina koja je bila stacionirana u Okučanima. Smješten sam u ćeliju u kojoj nije bilo ni kreveta ni grijanja. Ljudi koji su me uhapsili bili su tzv. milicionari SAO Krajine Marko živković i Momo Tendžerić, prvi iz Okučana, a drugi iz Gornjeg Podgradca, općina Bosanska Gradiška. Ova su dvojica jedni od najokrutnijih zločinaca sa područja Stare Gradiške i Okučana, koji su pohapsili mnoge Hrvate na ovom području i odveli u zatvor Stara Gradiška i Okučani. Svi uhapšeni tamo su psihički i fizički maltretirani na najokrutniji način, od kojih je jedan broj u mukama i umro.
Pošto sam smješten u ćeliju zatvora Stara Gradiška, počela su svakodnevna fizička i psihička maltretiranja. Ovo se sastojalo od čestog otvaranja ćelije te ulaska raznih uniformiranih osoba koje su bile u maskirnim uniformama kao i u uniformama bivše JNA. Svi su prijetili izgovarajući najpogrdnije riječi, a zatim bi prelazili na fizički obračun koji se sastojao od udaraca šakom, palicom, kundakom i drugim predmetima koji bi se našli pri ruci. Kada bi pao na pod obliven krvlju, onda su nastavljali nogama i sve tako dok se ne bi onesvijestio. Kada sam došao k svijesti, više nikoga nije bilo pored mene. Tako je bilo skoro svaki dan. Svakodnevno, i noću i danju čuo sam udarce i jauke koji su dopirali iz susjednih ćelija i hodnika. U tuči i zlostavljanju zatvorenika ovdje se posebno isticao Jovan Tendžerić, bivši vozač KPD-a Stara Gradišika.
Zapovjednik ovog zatovra odnosno stanice milicije Krajina bio je neki Zdravko rodom s okučanskih područja čije prezime mi nije pozanato. Najokrutniji u zlostavljanju bio je neki Slobodan (Jordan) iz Okučana koji se predstavio kao Macola. Pored njega bili su Miroslav Šućur iz sela Uskoci - Stara Gradiška, te Dragan Vojnović iz istog sela. Po okurutnosti se isticao i jedan koji se predstavio kao vojvoda, a čije ime mi nije poznato. Ovi zločinci su nas jednog po jednog svake noći izvodili iz ćelije u svoju kancelariju, gdje bi nas tukli do iznemoglosti, a potom kao vreće ubacivali u ćeliju i čekali da umremo. Od prvog dana pa nadalje ljudi su jedan po jedan umirali od batina i gladi. Tako je u vremenu od 6. XII. 1991. do 24. XII. 1991. umrlo ukupno šest ljudi za čija se tijela i do danas ništa nije saznalo. Umrli su Mirko Tomljenović, pravnik iz Bosanske Gradiške, Ilija Šandorović iz sela Gornji Bogićevci, Petar Antonić iz sela Donji Čaglić, Luka Grgić iz sela Borovac, Darko Sanicki iz Bosanske Gradiške i Đuro Hržić iz sela Gornji Varoš.Ó
U Novoj Gradiški, 29. studenoga 1994.
Svjedočenje starice iz Gornjih Bogićevaca koju su pripadnici pobunjenih Srba pokušali spaliti u rujnu 1992. godine. Zločin se odigrao u Gornjim Bogićevcima, selu nedaleko Okučana, dakle u zoni gdje su pred svjetskom javnošću odgovornost preuzele jedinice mirovnih snaga UN. Upravo zbog ovakvog "čuvanja i zaštite" nemoćnih civila koji svaku noć dočekuju kao trenutak moguće egzekucije - raste ogorčenje hrvatskog stanovništva i kritike upućene odgovornima. Zamišljeni sistem "čišćenja" već je usavršen do šablona i ne prođe niti jedna noć, a da se selom ne prolamaju jauci i vriska staraca. Ujutro u pravilu dolaze pripadnici mirovnih postrojbi UN-a, te zajedno sa SAO-milicijom istražuju događaj, a žrtvu prebacuju u bolnicu ili mrtvačnicu. Time se slučaj okončava, a ne propušta se uredno izvijestiti i hrvatska strana, kojima se čak izražava žaljenje zbog incidenta, kojeg, eto, nisu uspjeli spriječiti... (svjedok: ženska osoba, Hrvatica, rođena 1912. god. u Gornjim Bogićevcima):
“Po noći je u moju sobu provalio neki gad. Rekao mi je da ima pravo pretraživati sve hrvatske kuće u Gornjim Bogićevcima. Navalio je na mene, stavio mi jastuk na usta i počeo me je gnjaviti. Ja sam se otimala, a on je tada uzeo moju lampu i sasuo mi sav petrolej po glavi i tijelu te zapalio fajercigom. Ja sam se nekako izvukla te zapomažući i jaučući istrčala van na dvorište, sva u plamenu.
Nekako sam se dokopala betonskog korita u dvorištu i počela se polijevati vodom. Skinula sam zapaljenu odjeću sa sebe, a napadača više nisam vidjela. Ujutro su zajedno došli UNPROFOR i srpska milicija. Ispitivali su me što se dogodilo. A oni vele: "Vi ćete morati u bolnicu". I sama vidim da sam za bolnicu.
Prebacili su me prvo u Okučane i tamo mi priljepili nekakve flastere, a nakon toga u bolnicu u Bosansku Gradišku. Nakon nekoliko dana obišao me je u posjetu milicioner iz Okučana, mislim da se zove Savanović i kaže: "A, moram vas ražalostiti i reći vam da je kod vas sve opljačkano." Fino, mislim si ja, to mi je hvala što sam vas hranila i štitila za prošloga rata, ali neka.
E, nije bilo par dana i dovedu u bolnicu i Vinka Radmana, svega okrvavljenog i izlupanog. On je siromah imao zadnjih sto maraka pa ga tako strefilo i sve mu uzeli...Ó
U Zagrebu, studenoga 1992.
Uvod | Ratni zločini u Hrvatskoj | Ratni
zločini u Bosni i Hercegovini | Linkovi

Question: what did the liberation of the eastern parts of daruvara mean

what did the liberation of the eastern parts of daruvara mean

Question: which city was liberated from serbian control in 1991

which city was liberated from serbian control in 1991

Question: when did the serbian army liberate daruvara

12.mj.1991.god od srbočetničkih formacija , uveliko se normalizirao život u gradu ,

when did the serbian army liberate daruvara

Question: what did the liberation of daruvara mean

what did the liberation of daruvara mean

Question: which parts of daruvara were liberated from serbian control

which parts of daruvara were liberated from serbian control

Question: in which year was the city of daruvara liberated from serbian control

in which year was the city of daruvara liberated from serbian control

Question: who liberated the eastern parts of daruvara

who liberated the eastern parts of daruvara

Question: what was released from the occupied area of daruvara

what was released from the occupied area of daruvara

The liberation of the eastern parts of the city of Daruvara , at the end of May 12 , 1991 , from the Serbian formations , greatly normalized life in the city , of which the most important was the release of water supplies , and which until then was located in the occupied area .

It is part of the project “The establishment of veteran centers in the Republic of Croatia”.

This is the largest investment in Daruvar in the past 40 years and it is expected to create at least 40 jobs.():

- Objavljeno: 26.06.2020.
Položen kamen temeljac za izgradnju Veteranskog centra u Daruvaru
Ministar hrvatskih branitelja Tomo Medved položio je kamen temeljac za izgradnju veteranskog centra u Daruvaru te s gradonačelnikom Daruvara Damirom Lneničekom svečano potpisao povelju
Povodom početka radova na izgradnji veteranskog centra u Daruvaru, u petak, 26. lipnja 2020. upriličena je svečanost potpisivanja povelje i polaganja kamena temeljca. Povelju je potpisao ministar hrvatskih branitelja Tomo Medved i gradonačelnik Daruvara Damir Lneniček te je položen kamen temeljac.
Svečanosti je nazočio predsjednik Hrvatskog sabora Gordan Jandroković, predsjednik Vlade Andrej Plenković, ministar vanjskih i europskih poslova Gordan Grlić Radman, saborski zastupnici, državna tajnica Nevenka Benić te predstavnici udruga i zadruga iz Domovinskog rata s područja Bjelovarsko-bilogorske županije, kao i drugi uzvanici.
Predsjednik Hrvatskog sabora zahvalio je još jednom na žrtvi svim hrvatskim braniteljima, uz sjećanje na sve poginule. Naglasio je da je ovo potvrda Europe da su hrvatski branitelji opravdano branili domovinu i da zaslužuju ovakve velike projekte.
Predsjednik Vlade Andrej Plenković istaknuo je: „Ovaj projekt koji je krenuo po uzoru na pilot-projekt u Lipiku povezao je sve ono što nam je najvažnije. Povezao je žrtvu hrvatskih branitelja, Domovinski rat, poštovanje prema hrvatskim braniteljima, hrvatskim ratnim vojnim invalidima s aktualnim položajem Hrvatske trideset godina nakon samostalnosti i našim članstvom u Europskoj uniji. Pokazao je ovim primjerom i suradnjom s drugim resorima kako nam članstvo u EU može pomoći da realiziramo ovaj značajan projekt.“
Ministar Medved okupljenima je rekao: „Više od 250 hrvatskih branitelja u Bjelovarsko-bilogorskoj županiji dalo je svoje živote za Hrvatsku, a više od 1400 hrvatskih ratnih vojnih invalida dalo je svoje zdravlje. Upravo zbog njih i svih hrvatskih branitelja i stradalnika diljem Lijepe naše koji se svakodnevno susreću sa zdravstvenim, egzistencijalnim, socijalnim i drugim problemima, pokrenuli smo ovaj projekt kako bismo im poboljšali zdravstveno i opće stanje, aktivno ih uključili na tržište rada, vodili brigu o svakome ponaosob i omogućili život dostojan svakog hrvatskog branitelja.“
Gradonačelnik Daruvara istaknuo je kako je ovo najveća investicija u Gradu u posljednjih 40 godina te kako će potaknuti najmanje 40 zapošljavanja.
Nakon potpisivanja povelje i polaganja kamena temeljca uslijedio je blagoslov.
Ministarstvo hrvatskih branitelja u okviru Operativnog programa Konkurentnost i kohezija 2014.-2020. provodi projekt „Uspostava veteranskih centara u Republici Hrvatskoj“ kojim će se izgraditi četiri veteranska centra: u Daruvaru, Petrinji, Sinju i Šibeniku.
Izgradnja veteranskih centara započinje u Daruvaru i Sinju, a potom i u Petrinji i Šibeniku. Uspostavom veteranskih centara unaprijedit će se infrastruktura za pružanje psihosocijalne podrške te postići bolje uključivanje hrvatskih branitelja i stradalnika Domovinskog rata u društvo. U veteranskim centrima provoditi će se aktivnosti usmjerene na poboljšanje zdravstvenog i psihosocijalnog statusa korisnika te promicati aktivno sudjelovanje korisnika na tržištu rada i uključivanje u zadružno poduzetništvo i aktivnosti udruga. Formirat će se multidisciplinarni timovi psihologa, kineziologa, socijalnih radnika, fizioterapeuta, radnih terapeuta i medicinskog osoblja radi pružanja personalizirane usluge te pružanja posebnih oblika radne terapije i društvenih usluga poput savjetodavne pomoći.
U svrhu što kvalitetnije pripreme za provedbu projekta, Ministarstvo hrvatskih branitelja je iz nacionalnih sredstava pokrenulo pilot-projekt uspostave Doma hrvatskih veterana Lipik, koji je započeo s radom 22. veljače 2017. godine te ima kapacitet za 50 osoba. Iskustva DHV-a Lipik bila su od iznimnog značaja, kako za financijske projekcije tako i za procjenu potrebnih kapaciteta budućih veteranskih centara te izradu stručnih programa.
Ukupna alokacija projekta „Uspostava veteranskih centara u Republici Hrvatskoj“ iznosi 328.792.034,20 kuna (85% sufinancirano iz Europskog fonda za regionalni razvoj), a za veteranski centar u Daruvaru izdvaja se 94.973.115,34 kn. Dovršetak izgradnje svih veteranskih centara očekuje se u roku od 18 mjeseci od početka radova, odnosno do kraja 2021. godine.
Smještajni kapacitet veteranskog centra u Daruvaru bit će 200 ležajeva, a moći će primiti više od 3.000 korisnika godišnje.
Rezultati projekta osigurat će se u sinergiji s projektima koje Ministarstvo hrvatskih branitelja provodi, a sufinancirani su iz Europskog socijalnog fonda. Kroz sve projekte utjecat će se na jačanje kapaciteta stručnjaka koji će, među ostalim, provoditi programe i u veteranskim centrima te će se omogućiti implementacija novih programa psihosocijalnog osnaživanja i izvaninstitucionalnih usluga u okviru nove financijske perspektive 2021.-2027., kao i daljnje širenje mreže veteranskih centara u Republici Hrvatskoj.

Question: what is the purpose of daruvar in croatia

It is part of the project “The establishment of veteran centers in the Republic of Croatia”.

This is the largest investment in Daruvar in the past 40 years and it is expected to create at least 40 jobs.():

what is the purpose of daruvar in croatia

Question: where is the veteran center in croatia located

where is the veteran center in croatia located

Question: how many jobs are expected to be created in daruvar

how many jobs are expected to be created in daruvar

Question: how many jobs will be created in daruvar

u posljednjih 40 godina te se očekuje da će stvoriti najmanje 40

how many jobs will be created in daruvar

Question: what is the largest investment in croatia

what is the largest investment in croatia

Question: daruvar is the capital of which european country

daruvar is the capital of which european country

Question: in which country is the city of darubar

Question: how many jobs will be created in daruvar center

how many jobs will be created in daruvar center

It is part of the project “ The establishment of veteran centers in the Republic of Croatia ” .

This is the largest investment in Daruvar in the past 40 years and it is expected to create at least 40 jobs . ( ):

Dio je projekta „Uspostava veteranskih centara u Republici Hrvatskoj“. Ovo je najveća investicija u Daruvaru u posljednjih 40 godina te se očekuje da će stvoriti najmanje 40 radnih mjesta.():

Dio je projekta „Uspostava veteranskih centara u Republici Hrvatskoj“.

Ovo je najveća investicija u Daruvaru u posljednjih 40 godina te se očekuje da će stvoriti najmanje 40 radnih mjesta.():

It is part of the project “The establishment of veteran centers in the Republic of Croatia”. This is the largest investment in Daruvar in the past 40 years and it is expected to create at least 40 jobs.():

It is part of the project “The establishment of veteran centers in the Republic of Croatia”.

This is the largest investment in Daruvar in the past 40 years and it is expected to create at least 40 jobs.():

It employs approximately 220 workers, mostly women.

It places its products on the domestic market through wholesale and exports to Germany, Italy, Austria and France.

Question: how many workers does daruvar hq employ

It employs approximately 220 workers, mostly women.

It places its products on the domestic market through wholesale and exports to Germany, Italy, Austria and France.

Question: what is the name of the hospital in daruvar

what is the name of the hospital in daruvar

Question: who makes up the majority of daruvar's workforce

who makes up the majority of daruvar's workforce

Question: how many workers does daruvar have in italy

how many workers does daruvar have in italy

Question: what is the name of the restaurant in daruvar

what is the name of the restaurant in daruvar

Question: where does daruvar sell its products

Njemačku , Italiju , Austriju i Francusku .

Question: what is donor heat hospital for

It employs approximately 220 workers , mostly women .

It places its products on the domestic market through wholesale and exports to Germany , Italy , Austria and France .

Tourist , health and similar facilities : Donor heat is a special hospital for medical rehabilitation with the hotel " Termal " , the restaurant " Terasa " and hospitality facilities in the city , are the carriers of the development of health tourism , recreation and quality hospitality offers .

Zapošljava oko 220 radnika - uglavnom žena. Svoje proizvode plasira na domaćem tržištu putem veletrgovina, a u izvozi u Njemačku, Italiju, Austriju i Francusku. Daruvarske toplice Turističke, zdravstvene i slične ustanove: Daruvarske toplice su specijalna bolnica za medicinsku rehabilitaciju s hotelom "Termal", restoranom "Terasa" i ugostiteljskim objektima u gradu, nositelji su razvoja zdravstvenog turizma, rekreacije i kvalitetne ugostiteljske ponude.

Zapošljava oko 220 radnika - uglavnom žena.

Svoje proizvode plasira na domaćem tržištu putem veletrgovina, a u izvozi u Njemačku, Italiju, Austriju i Francusku.

It employs approximately 220 workers, mostly women. It places its products on the domestic market through wholesale and exports to Germany, Italy, Austria and France. Tourist, health and similar facilities: Donor heat is a special hospital for medical rehabilitation with the hotel "Termal", the restaurant "Terasa" and hospitality facilities in the city, are the carriers of the development of health tourism, recreation and quality hospitality offers.

It employs approximately 220 workers, mostly women.

It places its products on the domestic market through wholesale and exports to Germany, Italy, Austria and France.

There are three secondary schools:

Autor: Administrator, 04.07.2008
U subotu, 14. lipnja 2008. prije završetka školske godine učenici koji pohađaju izbornu nastavu iz biologije i zemljopisa zajedno sa profesoricom Virag i profesorom Horinom u sklopu terenske nastave posjetili su Geopark Papuk i Jankovac.
[više
]
Autor: Administrator, 06.06.2008
Gimnazija Daruvar uključila se u projekt zaštite ugroženih i zaštićenih vrsta, hrvatskih endemičnih biljnih vrsta, u suradnji sa Botaničkim vrtom PMF-a u Zagrebu.
[više
]
Autor: Administrator, 04.06.2008
Ove godine je naša učenica Tanja Ježabek sudjelovala na filozofskoj olimpijadi koja se održala 18.-22. svibnja 2008. u Rumunjskom gradu Lasiu. Tanja je, zajedno sa učenicom iz Zagreba Stephanie Strunjek, predstavljala Hrvatsku na olimpijadi. S njom je sudjelovala i njena mentorica, profesorica Jela Kusaković.
Nakon što je na državnom natjecanju iz filozofije, održanom u Crikvenici 11.-13. 4. 2008. postigla drugo mjesto iz eseja na Engleskom jeziku, Tanja je stekla pravo da sudjeluje na međunarodnom natjecanu iz filozofije popularno nazvanom filozofska olimpijada.
[više
]
U petak 16.5.2008. održana je i 4. po redu akcija učenika 3.b. Ovaj put se okupilo 10-ak učenika i učenica pa su radovi 1. faze uspješno privedeni kraju. Uz veselu atmosferu i dobro vrijeme, sve je bilo lakše. Ispisane su eko poruke, putokazi te plan park šume koji će tijekom tekućeg tjedna biti tamo i postavljeni. U postavljanu će učenicima pomoći djelatnici šumarije.
[više
]
Autor: Administrator, 19.05.2008
Održana je 1137. Gimnazijada! Ovogodišnji maturanti prikazali su zanimljiv glazbeno scenski program svojim školskim kolegama, roditeljima, profesorima i prijateljima. Oživjeli su mnogo raznih događaja i situacija, koje su im ostale u srcima i mislima kroz protekle četiri godine u daruvarskoj gimnaziji - Gimnaziji Daruvar iz Daruvara .
[više
]
Autor: Administrator, 16.05.2008
Braćo i sestre, budite dobri i prisustvujte jubilarnoj 1137. GIMNAZIJADI, koju su vrijedno pripremili skoro maturanti vaše cijenjene gimnazije.
[više
]
Učenici 3.b razreda Gimnazije Daruvar u sklopu nastave njemačkog jezika pokrenuli su projekt Čudesna šuma. Planovi projekta vezani su uz uređenje daruvarske park šume za koju smatraju da je nedovoljno iskorištena za rekreacijske, sportske te zabavne sadržaje. Projekt je pokrenut na inicijativu profesorice Ksenije Čubrilović, a uključilo se 10-ak učenika.
[više
]
U petak 16. svibnja 2008. učenici 1. i 2. razreda u zagrebačkom HNK-u će pogledati predstavu Dundo Maroje.
Autor: Administrator, 01.05.2008
[više
]
500. OBLJETNICA ROĐENJA MARINA DRŽIĆA
Marin Držić, hrvatski dramatik i lirik, rođen je u Dubrovniku 1508. a umro u Veneciji 1567. U ponedjeljak, 12. svibnja 2008. godine obilježit će se 500. godišnjica rođenja Marina Držića, tako što će učenici u cijeloj Hrvatskoj u 13:15 sati izvesti ulomke iz nekih njegovih djela.
[više
]
Učenici drugih razreda naše gimnazije, početkom travnja 2008. bili su na trodnevnoj ekskurziji u Beču. Neke od slika možete pogledati u foto-galeriji, a ovdje vam donosimo dojmove jednog učenika 2. C razreda.
[više
]
Autor: Administrator, 18.04.2008
Protekli tjedan započela su s održavanjem Državna natjecanja iz mnogih predmeta i aktivnosti za učenike srednjih škola. Nakon završenih Županijskih natjecanja na kojima je Gimnazija Daruvar imala 90 predstavnika od kojih je njih 23 osvojilo jedno od prva tri mjesta te su oni najboljim rezultatima u svojim kategorijama pozvani dalje.
[više
]

Question: how many primary schools are there in daruvar

There are three secondary schools:

how many primary schools are there in daruvar

Question: how many schools are there in daruvar

There are three secondary schools:

Question: how many secondary schools are there in daruvar

There are three secondary schools:

how many secondary schools are there in daruvar

Question: what is the name of the basic school in daruvar

Vladimira Nazora Daruvar , koja je smještena u 2 školske zgrade , u Gajevoj i Frankopanskoj ulici , Češka osnovna

There are three secondary schools:

what is the name of the basic school in daruvar

Question: who founded the czech basic school in daruvar

There are three secondary schools:

who founded the czech basic school in daruvar

Question: where is the basic school of daruvar located

There are three secondary schools:

where is the basic school of daruvar located

Question: what is the name of the primary school in daruvar

the Basic School of Vladimir Nazor Daruvar

škola Vladimira Nazora Daruvar , koja je smještena u 2 školske zgrade , u Gajevoj i Frankopanskoj ulici , Češka osnovna

There are three secondary schools:

the Basic School of Vladimir Nazor Daruvar

what is the name of the primary school in daruvar

Today in Daruvar there are three primary schools : the Basic School of Vladimir Nazor Daruvar , which is located in 2 school buildings , in the Gajevo and Frankopan Street , the Czech Basic School of Jan Amos Komenský and the Basic School of Music in the Brune Music School of Bjelinsky Daruvar .

Today in Daruvar there are three primary schools: the Basic School of Vladimir Nazor Daruvar, which is located in 2 school buildings, in the Gajevo and Frankopan Street, the Czech Basic School of Jan Amos Komenský and the Basic School of Music in the Brune Music School of Bjelinsky Daruvar. There are three secondary schools:

Today there are three primary schools in Daruvar:

Question: where is the oldest primary school in india located

Today there are three primary schools in Daruvar:

where is the oldest primary school in india located

Question: what type of schools are there in daruvar

what type of schools are there in daruvar

Today there are three primary schools in Daruvar :

Danas u Daruvaru postoje tri osnovne škole:

Danas u Daruvaru postoje tri osnovne škole:

Today there are three primary schools in Daruvar:

Today there are three primary schools in Daruvar:

The Central Library of the Czech Republic in Croatia is operated in Daruvar at the Puck Library and Reading Centre.Ministry of Culture of the Republic of Croatia Central Library of National Minorities

Question: where is the central library of the czech republic located

The Central Library of the Czech Republic in Croatia is operated in Daruvar at the Puck Library and Reading Centre.Ministry of Culture of the Republic of Croatia Central Library of National Minorities

where is the central library of the czech republic located

Question: in which country is the town of daruvar

Question: what type of library is in daruvar in croatia

what type of library is in daruvar in croatia

Question: who runs the central library of nationalities in croatia

who runs the central library of nationalities in croatia

Question: who operates the national library in daruvar

Ministry of Culture of the Republic of Croatia

Ministry of Culture of the Republic of Croatia

who operates the national library in daruvar

The Central Library of the Czech Republic in Croatia is operated in Daruvar at the Puck Library and Reading Centre . Ministry of Culture of the Republic of Croatia Central Library of National Minorities

U Daruvaru pri Pučkoj knjižnici i čitaonici djeluje Središnja knjižnica Čeha u Hrvatskoj.Ministarstvo kulture RH Središnje knjižnice nacionalnih manjina

U Daruvaru pri Pučkoj knjižnici i čitaonici djeluje Središnja knjižnica Čeha u Hrvatskoj.Ministarstvo kulture RH Središnje knjižnice nacionalnih manjina

The Central Library of the Czech Republic in Croatia is operated in Daruvar at the Puck Library and Reading Centre.Ministry of Culture of the Republic of Croatia Central Library of National Minorities

The Central Library of the Czech Republic in Croatia is operated in Daruvar at the Puck Library and Reading Centre.Ministry of Culture of the Republic of Croatia Central Library of National Minorities