Češka (češ. Česko), službeno Češka Republika (češ. Česká republika) je država u Srednjoj Europi koja graniči s Poljskom na sjeveroistoku, Slovačkom na jugoistoku, Austrijom na jugu i Njemačkom na zapadu i sjeverozapadu. Glavni grad Češke je Prag.

Češka država nastala je krajem 9. stoljeće kao Vojvodstvo Češka u sklopu povijesne Velikomoravske kneževine. Nakon pada kneževine 907. godine, centar moći se iz Moravske preselio u Bohemiju (Češku) pod vladavinom Přemyslovića. Godine 1004., Vojvodstvo je formalno priznato kao dio Svetog Rimskog Carstva. Godine 1212. službeno je priznato kao Kraljevina Bohemija, a svoj najveći teritorijalni doseg imala je tijekom 14. stoljeća. Češki kralj nije vladao samo tadašnjom Češkom već i svim drugim zemljama koje su tvorile tzv. Krunu sv. Vaclava, a imao je i pravo glasa pri izboru rimsko-njemačkog cara. Tijekom Husitskih ratova u 15. stoljeću, potaknutih češkom reformacijom, Kraljevina Bohemija se suočila s nizom embarga i odbila je čak pet križarskih ratova koje su proglasili vođe Katoličke crkve, a mahom vodili njemački carevi.

Nakon Mohačke bitke 1526. godine, zemlje Krune sv. Vaclava su pripojene Habsburškoj Monarhiji, zajedno s Austrijskim Nadvojvodstvom i Kraljevinom Ugarskom. Protestanska češka buna (1618. – 1620.) protiv katoličkih Habsburgovaca dovela je do Tridesetogodišnjeg rata, nakon kojega je Monarhija konsolidirala svoju vlast, nanovo nametnula katolicizam i započela s provedbom postepene germanizacije. Nakon pada Svetog Rimskog Carstva 1806. godine, Kraljevina Bohemija je pripojena Austrijskom Carstvu, a češki jezik je doživio obnovu u jeku jačanja romantičarskog nacionalizma. U 19. stoljeću, češke zemlje su predstavljale industrijsko središte Austro-Ugarske monarhije, zbog čega će kasnije postati središte Čehoslovačke, formirane 1918. godine nakon raspada Austro-Ugarske monarhije, nakon Prvog svjetskog rata. U međuratnom razdoblju je Čehoslovačka, preostala jedina demokracija u tom dijelu Europe.

Tijekom Drugog svjetskog rata, Češka je bila pod njemačkom okupacijom, a oslobođena je 1945. godine od strane Sovjeta i Amerikanaca. Većina stanovništva koje je govorilo njemačkim je protjerano nakon rata, čime je Češka izgubila velik dio svojih manjina i svoj raniji dvojezični karakter. Na izborima 1946. pobjedu je odnijela Komunistička partija Čehoslovačke. Nakon državnog udara 1948., Čehoslovačka je postala jednostranačka komunistička država pod sovjetskim utjecajem. Godine 1968., rastuće nezadovoljstvo režimom kulminiralo je reformskim pokretom znanim kao Praško proljeće, koji je završio sovjetskom invazijom. Čehoslovačka je do 1989. godine bila pod okupacijom, kada je Baršunasta revolucija dovela do raspada komunističkog sustava i reuspostave višestranačke republike. Dana 1. siječnja 1993. godine, Čehoslovačka se mirno raspala, a njezine bivše članice postale su nezavisne republike Češka i Slovačka.

Češka je visoko razvijena država s naprednim gospodarstvomCountry and Lending Groups., Svjetska banka, pristupljeno 11. siječnja 2019. i visokim životnim standardom.http://www.imf.org/external/pubs/ft/weo/2014/01/pdf/text.pdfSocial Progress Index UNDP je rangirala Češku na 15. mjesto HDI-ju prilagođenom nejednakostima. Češka je također 6. najmiroljubivija zdržava svijeta, a uz to ostvaruje visoki stupanj demokratske vlasti. Grad Prag ima najnižu stopu nezaposlenosti u cijeloj Europskoj uniji.

Češka je uz to i članica Ujedinjenih naroda, Europske unije, NATO-a, OECD-a, OSCE-a i Vijeća Europe.

 Ime
Etimologija naziva Češke Republike ima određene specifičnosti. Aktualni naziv dolazi od endonima Čech, koji je posuđen iz poljskog jezika.Czech. CollinsDictionary.com. Collins English Dictionary – Complete & Unabridged 11th Edition. Retrieved 19 November 2012. Naziv se odnosi na slavenski narod Čehe (češ. Čechové), koje je njihov vođa Čeh doveo i nastanio na planini Říp. Etimologija riječi Čech se može pratiti još do praslavenskog korijena *čel-, koji se odnosi na pripadnika nekog naroda. To znači da termin Čech ima isti etimološki korijen kao suvremeni češki izraz člověk, koji označava čovjeka ili osobu.

Češko ministarstvo vanjskih poslova objavilo je 1993. da se u svim međunarodnim situacijama osim službenih dokumenata kao engleski naziv države treba koristiti "Czechia",,  ali u svijetu se i dalje češće koristi naziv "Czech Republic".

 Povijest

 Prapovijest
O naseobinama na teritoriji Češke još oko 28.000 godina prije nove ere govori niz arheoloških nalazišta. Od 3. stoljeću pr. Kr. naseljavaju je Kelti, a od 1. stoljeća i Germani. Slaveni su se na područje današnje Češke doselili u 5. stoljeću, a u 7. stoljećuu oformili Samovo kraljevstvo. Godine 833. na području Moravske, Slovačke, sjeverne Mađarske i zapadnog zakarpatskog kraja nastaje Velikomoravska kneževina, koja vremenom raste i obuhvata i Češku (890. – 894.), Šlesku, Lužice, Malopoljsku, i dio Mađarske. Velika Moravska, od koje se Češka odcijepila 894., nestala je pod udarom Mađara 907. godine.

 Dolazak Slavena
mini|200px|Arheološki park Chotebuz u Podobri s rekonstrukcijom ranoslavenske gradine.
Češki su teritorij od davnine (oko 400. pr. Kr. - 8. pr. Kr.) naseljavali narodi keltskoga podrijetla (Boii) i po njima je prozvana Bohemijom (njem. Böhmen). God. 8. pr. Kr. osvajaju je Germani, Markomani i Kvadi. U 5. stoljeću osvojila su ga slavenska plemena koja su oko 530. god. iz istočne Bohemije prodrla rijekama Labom i Vltavom do središta današnje Češke.Prema Dušan Třeštík: "Počátky Přemyslovců. Vstup Čechů do dějin (530. – 935.)" (Početak Premislovaca, Pojava Čeha u povijesti (530. – 935.)), 1997., . Krajem tog stoljeća već postoji Moravsko kneževstvo koje obuhvaća današnju jugoistočnu Moravsku, Záhorie u jugozapadnoj Slovačkoj, te dijelove Donje Austrije.

Od 623. do 658. god. Češka se nalazi u sastavu prve slavenske države kneza Sama. Nakon toga, Češka se našla pod franačkom vlašću, te naposljetku (od 843.) priznaje vlast Nijemaca.

 Bohemija

Češka se pojavila krajem 9. stoljeća, kad se ujedinila pod dinastijom Přemyslovići. Češko (Bohemsko) kraljevstvo (Bohemija) bilo je važna lokalna sila, ali njegova je moć opala zbog razaranja tijekom vjerskih sukoba kao što su bili Husitski ratovi u 15. stoljeću i Tridesetogodišnji rat u 17. stoljeću. Kasnije je Češka potpala pod kuću Habsburg i postala dio Austro-Ugarske. Od 16. stoljeća do kraja 1. svjetskog rata Češka i Moravska pripadale su Habsburškom Carstvu i dijelile njegovu povijest.

Austro-Ugarska je propala u prvom svjetskom ratu, a Česi i susjedni Slovaci ujedinili su se 1918. godine u neovisnu republiku Čehoslovačku. Suživot različitih etničkih sukoba (Čeha, Slovaka, Mađara, Nijemaca) u jednoj državi izazvao je opće nezadovoljstvo koje je 1938. Hitler iskoristio i pripojio Njemačkoj područje Sudeta sa stanovništvom njemačke tradicije i jezika (Münchenski sporazum). Vojna intervencija u Sudetima bila je jedna od uzroka Drugog svjetskog rata, a prethodila je pripojenju cijele Čehoslovačke Reichu. U razdoblju njemačke okupacije Čehoslovačka je prestala postojati, a premijer Edvard Beneš (1935. – 1946.) odlazi u u London, gdje 1940. postaje predsjednik Nacionalnog vijeća Čehoslovačke republike, koje saveznici priznaju kao legitimnu vladu u izbjeglištvu.

 Nacionalno buđenje Češke
mini|desno|200px|Zemlje Češke krune unutar Austro-Ugarske 1892. godine

Od 16. stoljeća do kraja 1. svjetskog rata Češka i Moravska pripadale su Habsburškom Carstvu i dijelile njegovu povijest.

Otpor germanizaciji doveo je već koncem 18. stoljeća da češkog narodnog preporoda. Češka građanska skupština je 1848. god. tražila ravnopravnost s Nijemcima i sjedinjenje čeških zemalja. Član Narodnog odbora František Palacký predsjednik je Slavenskog kongresa u Pragu na kojem se raspravljalo o jačanju austrijskih Slavena: Čeha, Slovaka, Poljaka, Rusina, Hrvata, Slovenaca i Srba. Nakon sloma praškog ustanka (lipanj 1848.) uveden je Bachov apsolutizam koji je nakratko umrtvio politički život u Češkoj.

Borba za češku autonomiju nastavljena je od 1860-ih, a nakon izborne pobjede 1891. god. mladočesi traže neovisnost Češke. Njihov je vođa T. G. Masaryk emigrirao 1914. god. i u inozemstvu osnovao pokret za osnutak samostalne češke republike.

 Čehoslovačka

thumb|desno|Granice Čehoslovačke prema Trianonu

 Nastanak
Nakon poraza Austro-Ugarske u Prvom svjetskom ratu, češke zemlje su se osamostalile i zajedno sa susjednim Slovacima (Martinska deklaracija) 28. listopada 1918. godine formirali novu državu – Čehoslovačku (češ. Československo, slv. Československo), tzv. "prvu republiku", koja je obuhvaćala i teritorij zakarpatske Rusije (danas Ukrajine), s prvim predsjednikom Tomášom Masarykom. U novoj državi većina industrije je bila iz doba Austro-Ugarske i u narednim godinama je počela prosperirati. Industrijski proizvodi su bili izvezeni na tržišta mnogih država svijeta. Vlada ČSR je osnovala obranu republike paktom s Rumunjskom i Jugoslavijom (tzv. Mala Antanta).

 Druga Čehoslovačka Republika

Pod pritiskom nacističke Njemačke i europskih sila, od kojih su neke čak ignorirale obrambene sporazume s Pragom, Čehoslovačka je u rujnu 1938. godine Münchenskim sporazumom Njemačkoj predala širok pogranični pojas Sudeta sa značajnom njemačkom nacionalnom manjinom, uz dogovor da to bude i posljednji njemački zahtjev. Jug Slovačke i zakarpatska Rusija pripali su Mađarskoj, a jedan dio teritorije (Tješinska oblast) je uzela i Poljska.

Nastaje i "druga republika" - Slovačka dobiva veću autonomiju, a u ime države ulazi crtica (Češko-Slovačka). Nedugo zatim, 14. ožujka 1939., Slovačka Republika proglašava nezavisnost, a 15. ožujka njemačka vojska okupira ostatak zemlje i proglašava Protektorat Češke i Moravske.

U svibnju 1945., Saveznici su oslobodili Čehoslovačku, a etnički Nijemci i neki Mađari su Benešovim dekretima protjerani u Njemačku, Austriju ili Mađarsku.

 Treća Čehoslovačka Republika
thumb|Stanovnici Praga pred sovjetskim tenkovima

Nakon drugog svjetskog rata obnovljena je Čehoslovačka, koja je bila pod utjecajem Sovjetskog Saveza od 1948. godine, pa nadalje. Kada su češki politički vođe pokušali liberalizirati vlast tijekom "Praškog proljeća", vojska Varšavskog pakta okupirala je zemlju 1968. godine. Čehoslovačka je stekla slobodu od Sovjetskog Saveza 1989. godine u mirnoj "Baršunastoj revoluciji".

 Raspad Čehoslovačke

Do demokratskih promjena u Čehoslovačkoj dolazi mirnim putem, poslije Baršunaste revolucije 17. studenog 1989., kada je komunistički kongres za predsjednika izabrao književnika i disidenta Vaclava Havela. Godine 1990. iz imena obadvije republike uklonjen je pridjev "socijalistička", a početkom proljeća iste godine zajednička država je preimenovana u Čehoslovačku Federativnu Republiku (kratica: ČSFR) na češkom jeziku, odnosno Češko-Slovačku Federativnu Republiku na slovačkom. Nepunih mjesec dana kasnije, 20. ožujka 1990., ČSFR je ponovo dobila novo puno ime - Češka i Slovačka Federativna Republika; različite skraćenice ostale su nepromijenjene.

Čehoslovačka je sporazumno prestala postojati 1. siječnja 1993. godine.

 Suverena Češka (od 1993.)
Djelujući u pravcu regionalne suradnje, Češka je ostala članica Srednjoeuropske inicijative i Višegradske skupštine koja se od 1993. god. preorganizirala u Srednjoeuropsko područje slobodne trgovine – CEFTA. Godine 1999. je postala članica saveza NATO, a članica Europske unije postala je 1. svibnja 2004. godine.

 Administrativna podjela
350px|thumb|desno|Češki krajevi
350px|thumb|desno|Povijesne češke zemlje: Češka (Bohemija) Moravska Šleska

Češka ima 13 pokrajina (kraje, jednina kraj).

 RegistarskaoznakaHrvatski nazivSlužbeni nazivna češkomGlavni gradPovijesnapokrajinaStanovništvo(2011.)Češka Republika na GeoHivePovršina(km2)Gustoća(/km2)BDP(u milijunima CZK)BDPpo stanovniku(u CZK)A 25px|border Glavni grad Prag* Hlavní město Praha Prag* 23px|border Češka1.272.690496,102.360637.704547.096S 25px|border Srednjočeški kraj Středočeský kraj Prag 23px|border Češka1.274.63311.014,97104288.888253.912C 25px|border Južnočeški kraj Jihočeský kraj České Budějovice 23px|border Češka637.46010.056,7962150.970251.106P 25px|border Plzeňski kraj Plzeňský kraj Plzeň 23px|border Češka574.6947.560,9373137.911216.639K 25px|border Karlovarski kraj  Karlovarský kraj Karlovy Vary 23px|border Češka310.2453.314,469265.789216.639U 25px|border Ustečki kraj Ústecký kraj Ústí nad Labem 23px|border Češka830.3715.334,52154188.041229.146L 25px|border Liberečki kraj Liberecký kraj  Liberec 23px|border Češka439.2623.162,9313594.451229.146H 25px|border Královéhradečki kraj Královéhradecký kraj Hradec Králové 23px|border Češka23px|border Moravska555.6834.758,54115133.767244.549E 25px|border Pardubički kraj Pardubický kraj Pardubice 23px|border Češka23px|border Moravska505.2854.519112116.639230.880M 25px|border Olomoučki kraj Olomoucký kraj  Olomouc 23px|border Moravska23px|border Šleska639.9465.266,57123134.376211.467T 25px Moravskošleski kraj Moravskoslezský kraj Ostrava 23px|border Moravska23px|border Šleska1.236.0285.426,83227280.210222.638B 25px|border Južnomoravski kraj Jihomoravský kraj Brno 23px|border Moravska1.169.7887.194,56159285.855254.684Z 25px|border Zlínski kraj Zlínský kraj Zlín 23px|border Moravska590.4593.963,55149131.789222.885J 25px|border Vysočinski kraj Kraj Vysočina Jihlava 23px|border Češka23px|border Moravska512.7276.795,5675121.318234.530CZ  Česko Prag*10.562.21478.864,921302.767.717271.161 Glavni grad (hlavní město) Prag ima status kraja, ovdje označen zvjezdicom (*).

 Zemljopis

mini|250px|Karta Češke

 Položaj
Češka je srednjoeuropska država. Graniči s Austrijom, Njemačkom, Slovačkom i Poljskom.

 Geologija i reljef
Češki (bohemski) reljef je vrlo raznolik. Na zapadu je velika nizina kroz koju teku rijeke Laba i Vltava, te koja je okružena niskim planinama Krkonoše (u Sudeti), na kojima je i najviši vrh države, Sněžka (1,602 m).

Moravska, istočni dio zemlje, više je brdovita i kao glavnu rijeku ima Moravu, ali u njoj izvire i Odra. Rijeke iz Češke teku u tri različita mora: Sjeverno more, Baltičko more i Crno more. Klima je umjerena, ljeta su topla, a zime hladne, oblačne i vlažne. Osjećaju se i morski i kontinentalni utjecaji.

 Klima
Klima je kontinentalnoga tipa s hladnim zimama i velikim termičkim skokovima. Planine su obrasle crnogoricom i bjelogoricom do najviših vrhova, dok se na obroncima uzgajaju poljoprivredne kulture. U istočnom dijelu Moravske, gdje su padaline oskudnije, pojavljuju se stepska područja. Valja napomenuti da su velika šumska područja zemlje ozbiljno ugrožena onečišćenjem i kiselim kišama.

 Politika

Prema ustavu, Češka je parlamentarna demokracija, a šef države je predsjednik, kojeg biraju građani svakih pet godina. Predsjednik ima određene ovlasti, kao što je pravo da predlaže suce Ustavnog suda, raspušta parlament u određenim uvjetima, te ulaže veto na zakone. Osim toga, predsjednik imenuje predsjednika vlade, koji usmjerava najveći dio domaće i vanjske politike, a predsjednik imenuje i druge članove kabineta na prijedlog predsjednika vlade.

Češka ima dvodomni parlament sa Zastupničkim domom (Poslanecká sněmovna) i Senatom (Senát). Prvi dom ima 200 zastupnika, koji se biraju svake četiri godine proporcionalnim biranjem. Drugi dom ima 81 člana, koji imaju mandat šest godina, a jedna trećina se bira svake dvije godine na temelju većinskog glasovanja u dva kruga. Biračko pravo je opće i jednako, a imaju ga svi građani s navršenih 18 godina života. Najviši državni prizivni sud je Vrhovni sud. Predsjednik imenuje Ustavni sud, koji sudi o pitanjima ustava. Suci Ustavnog suda imaju mandate od deset godina.

 Gospodarstvo

Češka i Moravska, regije s jakom industrijom još u doba Habsburškog Carstva, bile su najrazvijenija područja još u komunističkom bloku, što se osobito odnosi na sekundarni privredni sektor. Prijelaz na slobodno tržište, započet 1990., dovršen je mnogo brže nego u ostalim zemljama toga područja zahvaljujući krupnim stranim ulaganjima. Češka se od sredine 1999. oporavlja od recesije. Gospodarstvo je živnulo u razdoblju od 2000. do 2001. godine zbog izvoza u Europsku uniju, pogotovo u Njemačku, te zbog investicija iz inozemstva, dok je domaća potražnja sve jača.

Češko je poljodjelstvo intezivno i iskorištava visoki stupanj mehanizacije u proizvođačkim sustavima. Na više od polovine obradivih površina proizvode sve žitarice; obilata je i proizvodnja krumpira, povrća, duhana i šećerne repe, dok se na kraju oko Plzena, u Češkoj, uzgaja hmelj, sirovina za proizvodnju piva. Radi se na dovršenju privatizacije bankarstva, telekomunikacija i energetike, što će povećati strane investicije, dok će preustroj velikih kompanija i banaka, te modernije financije, trebali povećati proizvodnju.

Iako su ležišta nafte gotovo iscrpljena, u zemlji rade velika postrojenja za njezinu preradu; Ostravom prolazi ruski naftovod dug čak 4 500 km. Energetskim potrebama udovoljavaju brojne termoelektrane, hidroelektrane i nuklearne centrale. Obilje sirovina omogućilo je razvoj teške i lake metalurgije u blizini rudarskih područja.

 Promet

Cestovne i željezničke prometnice u Češkoj dobro su razgranate diljem zemlje, dok se autocestovna mreža širi i razvija. Prag je dobro povezan s glavnim gradovima središnje Europe: s Budimpeštom, Bečom, Moskvom, Varšavom, Berlinom. Dobro je razvijen i zračni promet. Kroz zračne luke Praga, Brna i Ostrave prolazi veliki dio trgovačkoga prometa.

 Stanovništvo

 Popis 2011.
U Češkoj prema popisu stanovništva iz 2011. živi 10.436.560 stanovnika odnosno ili 134 st./km². Većina stanovnika Češke su Česi (64,3%), Moravci (5,0%), Slovaci (1,4%), Ukrajinci (0,5%), Poljaci (0,4 %), Vijetnamci (0,3%), Nijemci (0,2%), Romi i dr.

Broj etničkih Čeha (64,3% odn. 6.711.624 stan.) je za razliku od prethodnog popisa iz 2001. godine (90,4% odn. 9.249.777 stan.) naglo pao. Broj neizjašnjenih je s 220.660 (2,6%) u 2001. godini porastao na 2.742.669 (26,0%) u 2011. godini.

 Popis 2001.
Prema popisu stanovništva iz 2001., u Češkoj je živjelo 10.230.060 stanovnika. Od toga su 9.249.777 (90,4%) bili Česi, 380.474 (3,7%) Moravci, 193.190 (1,9%) Slovaci, 51.968 (0,5%) Poljaci, 39.106 (0,4%) Nijemci, 22.112 (0,2%) Ukrajinci, 17.462 (0,2%) Vijetnamci i mnogi drugi kao npr.: Romi, Mađari ili Rusi.

 Etničke grupe
desno|thumb|650px|Stanovništvo Češke kroz povijest (1961. – 2006.)
+
Stanovništvo Češke 1991. – 2011. Etničkagrupa Popis 1991.1 Popis 2001. Popis 2011. Broj % Broj % Broj % Česi 8.363.768 81,2 9.249.777 90,5 6.732.104 63,7 Moravci 1.362.313 13,2 380.474 3,7 522.474 4,9 Šlezi 44.446 0,4 10.878 0,1 12.231 0,1 Slovaci 314.877 3,1 193.190 1,9 149.140 1,4 Poljaci 59.383 0,6 51.968 0,5 39.269 0,4 Nijemci 48.556 0,5 39.106 0,4 18.772 0,3 Ukrajinci 8.220 0,1 22.112 0,2 53.603 0,5 Rusini 1.926 0,0 1.106 0,0 Rusi 5.062 0,0 12.369 0,1 18.021 0,2 Vijetnamci 421 0,0 17.462 0,2 29.825 0,3 Mađari 19,932 0,2 14.672 0,1 9.049 0,1 RomiPetr Lhotka: Romové v České republice po roce 1989  32.903 0,3 11.746 0,1 5.199 0,0 Židovi 218 0,0 Jugoslaveni 3.386 0,0 Rumunji 1.034 0,0 1.238 0,0 Ostali/ne izjašnjavaju se 39.129 0,4 220.660 2,6 2.742.669 26,0 Ukupno 10.302.215 10.230.060 10.562.214 1 Čehoslovački popis

 Jezik
Službeni jezik je češki, a govore se i jezici brojnih etničkih manjina.

 Religija
Glavne religije kao postoci ukupnog stanovništva su: Rimokatolici (10,3%), protestanti (0,8%) te ireligiozni (34%), ostali (9%).

45% stanovništva se nije izjasnilo po pitanju vjere.

 Kultura

Karlovo sveučilište u Pragu, osnovano 1340-ih (vjerojatno 1348.), bilo je prvo sveučilište u srednjoj Europi i u svim slavenskim zemljama. Neki od njegovih studenata i profesora su bili: Franz Kafka, Milan Kundera, Nikola Tesla, Albert Einstein, Ernst Mach, Edvard Beneš i dr. Wolfgang Amadeus Mozart je bio vezan za Prag, jer je u njemu nalazio na više razumijevanja za svoj rad, nego u Beču. U Narodnom kazalištu u Pragu je održana premijera njegove opere "Don Giovanni" 29. listopada 1787. Vila Bertramka u kojoj je stanovao, danas je pretvorena u muzej.

Poznati su češki kompozitori nacionalne škole iz 19. stoljeća, Bedřich Smetana i Antonin Dvořak. Među književnicima izdvajaju se Karel Čapek, Franz Kafka i Milan Kundera. Slikar i grafičar Alphonse Mucha bio je jedan od predvodnika umjetničkog pravca secesije (ili Art Nouveau). Česi su bili među najaktivnijim umjetnicima u pokretu kubizma. Čuveni znanstvenik, Gregor Mendel, otac genetike, živio je i istraživao u Brnu.

 Državni blagdani (neradni dani)
datum
hrvatski naziv
lokalni naziv
napomene
1. siječnjaDan obnove neovisnosti Češke; Nova godinaDen obnovy samostatného českého státu; Nový rokČeška je stekla neovisnost 1993. godine, nakon raspada Čeholovačke.
klizni datumUskrsni ponedjeljakVelikonoční pondělíDan nakon Uskrsa.
1. svibnjaPraznik radaSvátek práce
8. svibnjaDan oslobođenjaDen osvobozeníOd 1945., kad je završio Drugi svjetski rat
5. srpnjaDan Ćirila i MetodaDen slovanských věrozvěstů Cyrila a MetodějeGodine 863. sveci Ćiril i Metod došli su u Veliku Moravsku da šire kršćanstvo.
6. srpnjaDan Jana HusaDen upálení mistra Jana HusaVjerski reformator Jan Hus spaljen je 1415.
28. rujnaDan sv. Vjenceslava (Dan češke državnosti)Den české státnostiGodine 935. sveti Vjenceslav, svetac zaštitnik Češke, pao je od bratove ruke.
28. listopadaDan neovisne ČehoslovačkeDen vzniku samostatného československého státuČehoslovačka je stvorena 1918.
17. studenogDan borbe za slobodu i demokracijuDen boje za svobodu a demokraciiU spomen na studentske demonstracije protiv nacističke okupacije 1939. i demonstracije 1989. koje su pokrenule Bašunastu revoluciju.
24. prosincaBadnjakŠtědrý den
25. prosincaBožić1. svátek vánoční
26. prosincaSveti Stjepan2. svátek vánoční

 Izvori

 Vanjske poveznice
 Czech.cz - službeni portal Češke
 Úřad vlády  - službena stranica vlade
 Pražský hrad  - službena stranica predsjednika
 Poslanecká sněmovna  - službena stranica Zastupničkog doma
 Senát - službena stranica Senata
 http://www.praguepost.com/ - novosti

 Ostali projekti

Kategorija:Države članice Europske unije
Kategorija:Države članice NATO-a

Question: when was the kingdom of bohemia officially recognized

when was the kingdom of bohemia officially recognized

Question: the czech king ruled not only the then czech but all the other countries that

the czech king ruled not only the then czech but all the other countries that

Question: what was the czech kingdom officially recognized as in 1212

what was the czech kingdom officially recognized as in 1212

Question: when did the kingdom of bohemia reach its largest territorial reach

when did the kingdom of bohemia reach its largest territorial reach

Question: in what century did the kingdom of bohemia reach its largest territorial reach

in what century did the kingdom of bohemia reach its largest territorial reach

Question: who did the czech king have the right to vote in

who did the czech king have the right to vote in

Question: who ruled all the countries that formed the crown of st. vaclav

who ruled all the countries that formed the crown of st. vaclav

In 1212 , it was officially recognized as the Kingdom of Bohemia , and it had its largest territorial reach during the 14th century .

The Czech king ruled not only the then Czech but all the other countries that formed the so - called Crown of St. Vaclav , and he also had the right of vote in the election of the Roman - German Emperor .

In 1212, it was officially recognized as the Kingdom of Bohemia, and it had its largest territorial reach during the 14th century. The Czech king ruled not only the then Czech but all the other countries that formed the so-called Crown of St. Vaclav, and he also had the right of vote in the election of the Roman-German Emperor.

Encyclopedia of the Cold War
Ruud van Dijk, William Glenn Gray, Svetlana Savranskaya, Jeremi Suri, Qiang Zhai
Routledge, 13. 5. 2013 - Počet stran: 1146
Between 1945 and 1991, tension between the USA, its allies, and a group of nations led by the USSR, dominated world politics. This period was called the Cold War – a conflict that stopped short to a full-blown war.
Benefiting from the recent research of newly open archives, the Encyclopedia of the Cold War discusses how this state of perpetual tensions arose, developed, and was resolved. This work examines the military, economic, diplomatic, and political evolution of the conflict as well as its impact on the different regions and cultures of the world. Using a unique geopolitical approach that will present Russian perspectives and others, the work covers all aspects of the Cold War, from communism to nuclear escalation and from UFOs to red diaper babies, highlighting its vast-ranging and lasting impact on international relations as well as on daily life. Although the work will focus on the 1945–1991 period, it will explore the roots of the conflict, starting with the formation of the Soviet state, and its legacy to the present day.
Co říkají ostatní - Napsat recenzi
Obsah
Entries A J
|1|
Entries K Z
|483|
Další vydání - Zobrazit všechny
Encyclopedia of the Cold War
Ruud van Dijk,William Glenn Gray,Svetlana Savranskaya,Jeremi Suri,Qiang Zhai
Omezený náhled - 2013
Encyclopedia of the Cold War, Svazek 1
Ruud van Dijk,Svetlana Savranskaya,William Glenn Gray,Qiang Zhai,Jeremi Suri
Náhled není k dispozici. - 2008
Encyclopedia of the Cold War
Ruud Van Dijk,William Glenn Gray,Svetlana Savranskaya,Jeremi Suri,Qiang Zhai
Náhled není k dispozici. - 2014

Question: when was the mohaic battle

Question: what was the name of the war between the catholic habsburgs and the

what was the name of the war between the catholic habsburgs and the

Question: when were the protestant czech bonds

Question: who did st. vaclav's crown join in 1526

Question: what battle took place in 1526

Question: the lands of st. vaclav's crown were joined with what

the lands of st. vaclav's crown were joined with what

Question: what was the result of the protestant czech bonds against the habsburgs

what was the result of the protestant czech bonds against the habsburgs

After the Mohaic battle in 1526 , the lands of St. Vaclav 's Crown were joined with the Habsburg Monarchy , together with the Austrian Supremacy and the Kingdom of Hungary .

The Protestant Czech bonds ( 1618–1620 ) against the Catholic Habsburgs led to the Thirty - Year War , after which the Monarchy consolidated its power , reintroduced Catholicism and began the implementation of gradual germanization .

After the Mohaic battle in 1526, the lands of St. Vaclav's Crown were joined with the Habsburg Monarchy, together with the Austrian Supremacy and the Kingdom of Hungary. The Protestant Czech bonds (1618–1620) against the Catholic Habsburgs led to the Thirty-Year War, after which the Monarchy consolidated its power, reintroduced Catholicism and began the implementation of gradual germanization.

Prague has the lowest unemployment rate in the European Union.

World Bank marks Czech Republic's graduation to 'developed' status
This Tuesday the President of the World Bank Paul Wolfowitz is in Prague to mark an important shift in how the Czech Republic is viewed. Until now, the country was officially labelled a developing country; since the fall of communism in 1989 it has been a beneficiary of World Bank funds that have had a profound impact on the country's transformation to a market economy and becoming a full-fledged democracy. Now, on February 28th, the Czech Republic officially graduates to 'developed'. That has been a long-time coming, agreed formally a year ago, and is of course largely symbolic. But, the shift will also have some significant effects.
"I suppose this is just a symbolic act, because in reality the Czech Republic is already a part of the European Union, which means it is already quite 'developed'. This act will probably have no immediate impact on the public. The most immediate for the country will be the fact that the country cannot receive further funds from the World Bank, on the contrary it will now itself have to contribute to less-developed countries."
The Czech Republic shifting from beneficiary to provider bringing with it new responsibility, are there positive effects though from the Czech Republic receiving 'developed' status?

Question: where is the most peaceful residence in the world

Prague has the lowest unemployment rate in the European Union.

where is the most peaceful residence in the world

Question: where does the czech republic rank in peaceful residence in the world

where does the czech republic rank in peaceful residence in the world

Question: prague has the lowest unemployment rate in what organization

prague has the lowest unemployment rate in what organization

Question: which city has the lowest unemployment rate in the european union

which city has the lowest unemployment rate in the european union

Question: what is prague's unemployment rate in the european union

what is prague's unemployment rate in the european union

Question: prague has the lowest what in the european union

stopu nezaposlenosti u cijeloj Europskoj

prague has the lowest what in the european union

Question: the czech republic achieves a high level of what

the czech republic achieves a high level of what

Question: what ranking does the czech republic hold

6th most peaceful residence in the world

6th most peaceful residence in the world

what ranking does the czech republic hold

The Czech Republic is also the 6th most peaceful residence in the world , and at the same time it achieves a high level of democratic power .

Prague has the lowest unemployment rate in the European Union .

Češka je također 6. najmiroljubivija zdržava svijeta, a uz to ostvaruje visoki stupanj demokratske vlasti.

Grad Prag ima najnižu stopu nezaposlenosti u cijeloj Europskoj uniji.

The Czech Republic is also the 6th most peaceful residence in the world, and at the same time it achieves a high level of democratic power. Prague has the lowest unemployment rate in the European Union.

Prague has the lowest unemployment rate in the European Union.

The name Etimology of the name of the Czech Republic has certain specificities.

Question: what is the name of the czech republic

The name Etimology of the name of the Czech Republic has certain specificities.

Question: what is the meaning of the name of the czech republic

what is the meaning of the name of the czech republic

Question: what does the name of the czech republic have

what does the name of the czech republic have

Question: what is the origin of the name Češka

Question: which country has the latin name Češka

Question: what has certain specificities

The name Etimology of the name of the Czech Republic has certain specificities .

Ime Etimologija naziva Češke Republike ima određene specifičnosti.

Ime Etimologija naziva Češke Republike ima određene specifičnosti.

The name Etimology of the name of the Czech Republic has certain specificities.

The name Etimology of the name of the Czech Republic has certain specificities.

Jaromír Spal, Václav Machek
[Články]
-
Výklad původu jména Čech má celou dlouhou historii; první pokus o vědecký výklad učinil Josef Dobrovský[1]. Ten spojil jméno Čech se slovesem (za)číti, v němž hledal starý kořen če-. Podobně jako na př. duch od douti bylo prý utvořeno Čech od „četi“ a znamenalo ‚počínající, první, začátek‘, neboť Čechové přišli první do západních krajin. — Tento výklad byl odmítnut už Jungmannem[2]: Čechové nebyli ve skutečnosti „počínající“ při stěhování na západ a kromě toho staroslověnština a polština by v tomto slově musely mít nosovou samohlásku, nikoli e; předpokládaný původní tvar slovesa začíti zněl totiž začęti. — Dodejme k tomu, že v češtině bychom pak čekali tvar *Čach, analogickou přehláskou *Čěch; ale všude, i v textech na iotaci přesných, je psáno vždy jen Čech.
Sáhlo se tedy k výkladu jinému: Čech je hypokoristikon, domácká obměna nějakého jména začínajícího Če-. Uváděla se tu jména Čestmír, Česlav, Česta, ale u těch je potíž: první část těchto slov má základ slova čest, které v praslovanštině znělo čMstM; a měkké jery byly ještě v 10. stol. Slovo Čestmír má v Gebauerově Staročeském slovníku doklady na Čstimír a jen „odchylkou (z XIV. stol.): syna Czestmierze Přib. 21“. — Česlav uvádí tento slovník jen jako jméno místní. Bývá vykládáno z Čestislav, ale takový tvar by mohl být až analogický, pozdní; do 10. století musil znít *Čьstislav (>*Čstislav >*Ctislav). — Fr. Prusík[3] vykládal jméno Čech z Česta a opíral se o jméno místní Ctiněves pod Řípem. Ale právě toto jméno ukazuje, že výchozí jméno osobní musilo znít *Čьsta nebo *Čьstь; odtud *Čьstina vьsь >*Ctinaves, 6. pád Ctiněvsi. Kdyby slovo Čech bylo vzniklo z těchto jmen, bylo by musilo znít původně *Čьchъ, *Čьcha, později Čech, *Čcha; ale po tom není nikde stopy, i nejstarší zápisy mají vždy e. Srovnejme pak s tím, jak dlouho se drží na př. těžko vyslovitelné Cheb, Chba!
Ovšem tyto výklady mají ještě jednu potíž: vycházejí přímo nebo mlčky z kronikářského předpokladu, že národ — nebo vlastně kmen — byl nazván podle svého vůdce, praotce. To je věc [264]krajně nepravděpodobná. Čechovi potomci, rod, čeleď by se nazývali jménem utvořeným patronymickou příponou -ici, tedy Češici, resp. Čechovici. Ostatně obě ta jména jsou doložena jako místní.
Etymologický slovník J. Holuba - Fr. Kopečného uvádí jako hlavní domněnku jinou. Vychází z tvaru množného čísla Čechy a vykládá: „Čechy asi původně jméno místní…, a sice ve významu ‚sušší místo‘ se starší podobou i čachy (dialekticky…)“ — a na podporu uvádí i místní jména Čachovice vedle Čechovice, Čechůvky.
To je v podstatě domněnka Korandova, uveřejněná ve Slovu a slovesnosti 6, 1940, str. 90 n. (s kritickým dodatkem B. Havránka). Na první pohled je domněnka velmi vábná a opřená se všech stran; s filologické ovšem nejméně — („autor se přenáší lehce přes nesnáze filologické, protože si jich není patrně ani vědom“, říká o tom, již kritika Havránkova, tamže str. 104). Autor totiž vychází z toho, že místní jména osad Čechy „jsou vesměs v krajině suché, teplé, a že tedy také Čechy znamenalo území suché mezi Ohří, Džbánem a Vltavou, kde sídlili prvotní Čechové“. Své tvrzení zdůvodňuje klimatologicky, ale zapomíná, že před 1000—1500 lety mohly být poměry značně odlišné. Po té stránce tedy tato domněnka není nezvratná. Autor pak dále uvádí řadu místních názvů Čechy, prý vesměs na místech suchých, a dodává: „Nelze se uchýlit k výkladu, že snad šlo o pozdní názvy, vzniklé podle toho, že se v jinonárodním prostoru usídlili Čechové jako kolonisté. Tomu odporuje všechno: historická fakta, ethnografické okolnosti a zvláště to, že se někde udržel starobylý tvar s a“.
Ve skutečnosti však historická (a jazykovědná) fakta podvracejí právě hlavní sloup této domněnky, s takovou pečlivostí opatrovaný — Čechy u Děčína, o nichž zjistil Ant. Profous ve svých „Místních jménech v Čechách“, že tato osada „vznikla až někdy v 18. století (nejstarší doklad je z r. 1787). Soudě podle tvaru bylo její jméno Tscheche (= Čech) prvotně příjmením jejího prvního usedlíka v té době.“ Tedy žádné „čachy“.
Ostatní místní názvy (dvakrát Čechy na Moravě, jednou na Slovensku a několikrát v Polsku) vysvětlíme lépe z osobního nebo národního Čech. Tomu se nepodiví nikdo, kdo ví, kolikrát máme v Čechách Moravany, Moravčice, Poláky, Srby atd. „Osady pojmenovány buď po příslušníku nebo příslušnících dotyčného kmene (národa) nebo po osobách, jimž se z jakýchkoli příčin takové jméno dalo. Tak doloženo Bavor, Uhra, Uhřín, Sasín, Vlašín — jméno Čech bylo obvyklé.“ (Černý - Váša, Moravská jména místní.)
[265]Podle zmínky o starobylém tvaru s -a- bychom čekali, že je někde doložen tvar čachy. Ve skutečnosti však toto slovo, jakož i obecné jméno čechy (ve významu ‚suché místo‘) není vůbec doloženo. Kdyby opravdu tvar s -a- byl starší (čachy), bylo by z něho čechy přehláskou, ovšem jen analogií původu velmi pochybného (podle 6. pádu jedn. čísla?); ale takový doklad, jak už řečeno, nikde nemáme. „Starobylý“ tvar s -a- nachází autor v místním jméně Čachovice (vedle toho i Čechovice). Skutečně je v Čechách (podle Profouse) Čachotín a dvakrát Čachovice, při čemž jedna z těchto obcí (Čachovice u Nových Benátek) má též doklady na Čechovice, avšak právě ty jsou starší (z r. 1088 a 1125); teprve 1222 je psáno Csakovicich. Gebauer v Staročeském slovníku neznal všechny doklady, ale tvrzení, že „G. uvádí jako základní tvary topických jmen Čachovici (vedle Čechovici) a Čachov (vedle Čechov)“ se nezakládá na pravdě; naopak Gebauer výslovně konstatuje „Čechov, Čachov“ a „Čechovici a z toho Čachovici“. — Gebauer tu měl tedy patrně na mysli nějaké střídání a/e, jak je po č, ž, š, ř, j známe z nářečí, ovšem z nářečí jihozápadního! Podobně soudí i Profous („byla jména osobní téhož původu, a tedy i smyslu, Čarad i Čerad…“ atd.).
Tedy: 1. tvar s -a- není starobylejší, 2. je doložen u místních jmen, která jsou nesporně odvozena ze jmen osob (Čach, Čachota). I kdyby tu byla možnost dvojtvarů čechy/čachy, neznamená to nic, poněvadž žádný z obou tvarů jako obecné jméno není doložen; tvar čachy pak vůbec ne.
A zde je konečně další námitka proti této etymologii: je možno, že by ze jména Čechy (vzniklého z původního jména obecného) bylo odvozeno jméno národní nebo osobní Čech? To by byl případ zcela ojedinělý. Zajisté názvy Lučané, Pomořané jsou od bydlišť (luka, pomoří), patrně i Polané a Poláci od pole — ale to jsou právě jména odvozená příponou -jan, kterou se tvoří jména osob bydlících na určitém místě. To, co uvádí Koranda o jménech Srb, Uher atd., je dílem filologicky nesprávné, dílem neprůkazné.
Na podporu své domněnky uvedl autor i to, že v Dalimilově kronice je několikrát psáno Čechy v platnosti 1. pádu; ale kromě toho je tam i tvar Čechové. Z toho chce dokazovat, že tvar Čechy je původní, a tedy plurál obecného jména. Ale to je nemožné: plurál čachy — ‚suchá místa‘ nemohl prostě přejít ve význam ‚Čechové‘; to se mohlo stát jedině metonymicky (srv. „Pardubice vyhrály“, „Klatovy přijely“) a to pro uváděnou etymologii neznamená vůbec nic. Na takové metonymické záměny jmen místních a obyvatelských ukázal už Gebauer; právě Dalimil má zas naopak do Polan, z Polan (z Polska), do Němec.
[266]Jednou z nejzávažnějších zbraní této domněnky je výklad ruského (a podobně lužickosrbského) rčení meždu čachi i ljachi ‚kdoví kde‘. Tu jde patrně opravdu o obecná jména, z nichž aspoň první není plně vysvětleno. Ale uváděnou etymologii to nepodporuje, právě naopak! Rusky je ljach i Ljach, ale čachi — Čech (vždy jen tak!). A to je velmi důležité: o co opřel Koranda svoji etymologii čachy = ‚suché místo‘? Jen o ruské výrazy čachlyj, čachotka, čachnuť, které etymologicky souvisí s německým hager (‚slabý, hubený‘) a znamenají vesměs ‚slabý, neduživý‘ (čachotka = souchotiny), ‚zkomírající‘, a tedy i ‚schnoucí‘. Tohoto posledního významu, zřejmě přeneseného, chopil se autor a na něm založil celou svou dobrodružnou a nepravděpodobnou etymologii.
A tak zbývá jen poslední etymologie, uvedená už Hoškem[4] a neprávem podceňovaná. Ta spojuje jméno Čech s kořenem čel-, kde je e původní. Tento kořen máme v českých slovech čeleď, člověk (rus. čelovek). Je tu předpokládaný kořen kel/kol-: srov. pokolení, koleno. Původní význam tohoto kořene je ‚rod‘. Slovanských dokladů (člověk, čeleď, člen, pokolení) je dosti k tomu, abychom předpokládali, že jméno utvořené z kořene čel- hypokoristickou příponou -chь mělo význam ‚člen rodu, našinec‘; tím by se také nejlépe vysvětlil hypokoristický, „mazlivý“ tvar na -ch. V citovaném článku se odmítá názor, že by se nějaký společenský celek nazýval prostě „lidé“, a autor volá: „Kde jsou národy, které samy sebe pokřtily ‚lidé po výtce‘?“
Je jich dost: nejen ti Eskymáci (Innuit = lidé), nejen bantuští černoši (Bantu = lidé), nejen jiné národnosti na nižším stupni vývoje. Vždyť přece i jméno Deutsch se odvozuje od diutisc s významem ‚popularis, gentilis, vulgaris‘.
Bylo by ovšem nesprávné tvrdit, že „v odlehlých těch dobách se nadmíru nejasně rýsovaly odlišné znaky kmenové“ (J. Sutnar)[5]. Právě naopak! Pro primitiva byli obyčejně lidmi jen lidé vlastního kmene či rodu, kdežto ostatní nazýval jinak, velmi často potupně. Tak kmen Innuit byl nazýván indiánskými sousedy Aškimeg (prý ‚jedlíci masa‘) a právě tak Deutsche byli nazýváni našimi předky Němci — t. j. lidé nesmluvní, němí.
[267]A nakonec na podporu uváděné etymologie jména Čech: toto jméno v předpokládaném významu ‚člen rodu‘ máme takřka doloženo. Etymologický slovník uvádí slovinské čeh ve významu ‚pastevec‘. Avšak toto slovo má též význam ‚hoch, chlapec ve stáří 10—15 let‘ (viz Pleteršnik—Wolf, Slovensko-nemški slovar). Je tedy nejvýš pravděpodobné, že hoch mezi 10—15 lety bývá pastevcem, a tedy význam ‚chlapec, člen rodiny‘ je prvotní (srov. též stč. čeleď = děti). A jak jinak bychom odvozovali toto slovo, ne-li od kořene čel-?
Potíž by mohla působit jen podoba hlásková: *čel-chъ by mělo dát přesmyknutím, *člech; podobný vývoj však třeba předpokládat i při výkladu slova hoch z kořene *gol- (srov. holý). Snad tu máme vysunutí -l- před -ch, nebo spíše „allegrovou“ výslovnost: máme doloženo také jméno Čelech v místním Čelechovice a z toho — u jména tak často užívaného — mohlo vzniknout Čech.
Ale není třeba uchylovat se k tomuto výkladu: domácké obměny jmen (hypokoristika) vznikají zpravidla tak, že se prostě k první slabice — bez ohledu na kmen či kořen — přidá přípona -ch (pův. -chъ). Tak na př. ve slově Václav je kořen první části vęt-, ale hypokoristikon Va-chъ; Přech (z Přemysl) je předpona +ch atd. Je tedy možno vykládat vznik slova Čech přímo z Če+chъ.
Mám zato, že tento výklad je mnohem pravděpodobnější než kterýkoli jiný.[6]
Spojení ruského čachnuť s německým hager prohlašuje Berneker za nejisté, a právem. Nedávno vyšel v časopise Lingua Posnaniensis (4, 1953, str. 121) můj výklad slova čachnǫti. Spojuji je se slovem (o)ča-děti (srov. ruské očaděť). Podle toho tedy -ch- nepatří ke kořeni, ale k příponě tohoto slovesa; a toto sloveso je jen východoslovanské. Tedy i to mluví proti Korandovi.
Václav Machek
[1] J. Dobrovský, Uber den Ursprung des Namens Tschech (Cžech), Tschechen v předmluvě k Pelclovým „Geschichte der Böhmen“ 3. vyd., 1782; týž, Čech nebo Čechové odkud tak slují? Časopis českého musea I, 1827.
[2] J. Jungmann, Slovník česko-německý I, heslo Čech.
[3] Fr. Prusík, Původ jména Čech, Věstník Král. čes. společnosti nauk 1885; týž, heslo Čech v Ottově slovníku naučném.
[4] Hošek, O významě jmen Čechové, Morava, Slované, Časopis Matice moravské 15, 1891. — Obnoveno J. Otrebským v knize Słowanie (1947).
[5] J. Sutnar podal ve Sborníku ke stému výročí smrti J. Dobrovského (1929) nový, ale velmi nepodařený výklad. Spojuje tam jméno Čech se slovem cech a se středohornoněmeckým Zëche.
[6] Připomínám ještě další literaturu předmětu: Fr. Palacký, Dějiny národu českého I, 1, pozn. 17. — P. J. Šafařík, Slovanské starožitnosti, 787n. — Slavík, O významu jména Čech, ČČM 1890. — Sobolevskij, Čech und Čach, Archiv für slavische Philologie 27. — J. Sutnar, Čech, Zbornik u slavu V. Jagića, 1908. — Brückner, Słownik etymologiczny języka polskiego, heslo Czech a j. — O jméně Čech psal též Mikkola, Rus. filolog. vestnik 1902 a Urslavische Grammatik I, 8. — V. Flajšhans, Jméno „Čech“ a některá jiná, Naše řeč 9, 1925, str. 193 n. — Bibliografie celé otázky je u V. Novotného, České dějiny I, 235.
Naše řeč, ročník 36 (1953), číslo 9-10, s. 263-267
Předchozí Jaroslava Janáčková: Julius Fučík a česká jazyková kultura
Následující Milan Romportl: K výslovnosti cizích slov v češtině
© 2011 – HTML 4.01 – CSS 2.1

Question: what is the modern czech term for a person

what is the modern czech term for a person

Question: what does the praslavic root of cech mean

what does the praslavic root of cech mean

Question: what root of *chel refers to members of a nation

what root of *chel refers to members of a nation

Question: what word refers to members of a nation

Question: what is the praslavic root of cech

Question: what word has the same ethymological root as the modern czech term man

what word has the same ethymological root as the modern czech term man

Question: what does the czech term man mark

The ethymology of the word Cech can be followed even to the Praslavic root of * chel , which refers to the members of a nation .

This means that the term Czech has the same ethymological root as the modern Czech term man , which marks a man or a person .

Etimologija riječi Čech se može pratiti još do praslavenskog korijena *čel-, koji se odnosi na pripadnika nekog naroda.

To znači da termin Čech ima isti etimološki korijen kao suvremeni češki izraz člověk, koji označava čovjeka ili osobu.

The ethymology of the word Cech can be followed even to the Praslavic root of *chel, which refers to the members of a nation. This means that the term Czech has the same ethymological root as the modern Czech term man, which marks a man or a person.

The Czech Ministry of Foreign Affairs announced in 1993 that in all international situations except for official documents the English name of the country should be used "Czechia", but in the world the name "Czech Republic" is still more frequently used.

Question: when did the czech ministry of foreign affairs announce that the english name of the country

when did the czech ministry of foreign affairs announce that the english name of the country

Question: what is the english name for czech republic

what is the english name for czech republic

Question: what name is still used in the world

Question: who announced in 1993 that in all international situations except for official documents the english name of

"Češko ministarstvo vanjskih poslova objavilo je 1993 . da se u svim međunarodnim situacijama osim službenih dokumenata kao engleski naziv države treba koristiti "" Czechia "" , , ali u svijetu se i

who announced in 1993 that in all international situations except for official documents the english name of

Question: what did the czech ministry of foreign affairs decide in 1993 that in all international situations

what did the czech ministry of foreign affairs decide in 1993 that in all international situations

Question: what does the czech ministry of foreign affairs say should be used czechia

what does the czech ministry of foreign affairs say should be used czechia

The Czech Ministry of Foreign Affairs announced in 1993 that in all international situations except for official documents the English name of the country should be used " Czechia " , but in the world the name " Czech Republic " is still more frequently used .

class="wikitable sortable" style="text-align:right; font-size:100%;" !

Question: what is the font size of svu svu

class="wikitable sortable" style="text-align:right; font-size:100%;" !

Question: what type of font is wikitable sortable

Question: what type of formatting is used in wikipedia

what type of formatting is used in wikipedia

Question: what is the class for wikitable sortable

what is the class for wikitable sortable

Question: what is the difference between wikitable sortable and plain text

what is the difference between wikitable sortable and plain text

Question: what is the wikitable sortable style

Question: what is the default font for svu svu

Question: what is the default font for wikitable sortable

what is the default font for wikitable sortable

class="wikitable sortable " style="text - align : right ; font - size:100 % ; " !

class="wikitable sortable" style="text-align:right; font-size:100%;" !

class="wikitable sortable" style="text-align:right; font-size:100%;" !

class="wikitable sortable" style="text-align:right; font-size:100%;" !

class="wikitable sortable" style="text-align:right; font-size:100%;" !

List of 2011.

% Number % Number % Czechs 8.363.768 81,2 9.249.777 90,5 6.732.104 63,7 Moravians 1.362.313 13,2 380.474 3,7 522.474 4,9 Go 44.446 0,4 10.878 0,1 12.231 0,1 Slovakians 314.877 3,1 193.190 1,9 149.140 1,4 Poles 59.383 0,6 51.968 0,5 39.269 0,4 Germans 48.556 0,5 39.106 0,4 18.772 0,3 Ukrainians 8.220 0,1 22.112 0,2 53.603 0,5 Russians 1.926 0,0 Russians 5.062 0,0 12.369 0,1 18.021 0,2 Vietnamese 421 0,2 17.46 0,2 Yugoslavia 19,2 29.2 Yugoslavia 0,2 19.2 Yugoslavia 0,2 Yugoslavia 0,2 Y

Drtivá většina Romů v České republice přišla na její území po
roce 1945 ze Slovenska. Původní populace českých a moravských Romů byla
vyvražděna nacisty. Z odhadovaného počtu 200 – 220 000 Romů tvoří asi 85 procent
tzv. slovenští Romové (tradičně usedlí v romských osadách), asi 10 procent tzv.
olašští Romové (tradičně kočovní, nuceně usazení komunistickým režimem v roce
1959) a 5 procent potomci původních českých a moravských Romů a Sintů (německých
Romů). Příslušníci těchto skupin mluví odlišnými dialekty romštiny a rozdílným
způsobem pociťují sounáležitost k romskému etniku jako celku.
Většinovou společností jsou Romové vnímáni bez rozdílu jako „Cikáni“. Pod tímto
pojmem si většina příslušníků majoritní společnosti představí nějaké problémy (v
soužití, v bydlení, kriminalitu atp.). Vzhledem k tomuto negativnímu obrazu a k
historickým zkušenostem, kdy se taková data stala podkladem k diskriminaci, se v
oficiálních statistikách hlásí k romské národnosti jen asi jedna desetina z
celkového počtu Romů.
Romové byli ve větší nebo menší míře
zasaženi asimilací v letech 1948 – 1989. Tehdejší režim se sice postaral o
zvýšení sociální úrovně života romských rodin (základní vzdělání,
zdravotnictví), ale požadoval po Romech, aby se vzdali své národnostní identity.
Rozvoj romského hnutí proto nastal až po roce 1989, kdy byla oficiálně uznána
romská národnost.
Na začátku března 1990 byla založena politická
strana Romská občanská iniciativa. Ve volbách v roce 1990 kandidovala v rámci
Občanského fóra. Do parlamentu se dostalo šest romských poslanců do České
národní rady a čtyři poslanci do Federálního shromáždění. V letech 1990 – 1992
bylo založeno mnoho romských sdružení, ale pouze některá z nich zůstala nadále
aktivní.
V roce 1993 se dosavadní federace České a Slovenské
republiky rozdělila na samostatné státy. Rozdělení přineslo komplikace mnoha
Romům v České republice, protože se narodili na Slovensku. Na základě zákona o
občanství České republiky museli podávat žádosti o občanství. Od roku 1990 se
začaly také projevovat různé rasistické skupiny. Za první polovinu 90. let bylo
zaznamenáno několik desítek Romů zabitých z rasistických pohnutek především
skupinami fašistických skinheadů. Tyto události se staly podkladem pro kritiku
ze zahraničí.
V roce 1997 vláda vypracovala
„Zprávu o situaci romské komunity v ČR“, která se měla stát základem politiky v
této oblasti. Někteří romští aktivisté se podíleli na jejím vypracování, někteří
ji odmítli a navrhovali přepracování. V roce 1999 byla schválena nová koncepce
tzv. integrace romské komunity.
Romskou komunitu citelně zasáhla privatizace průmyslu. Romové (ve většině
případů nekvalifikované pracovní síly) byli propouštěni jako první. Ačkoliv
oficiálně diskriminace v zaměstnání neexistuje, postoj zaměstnavatelů vede k
dlouhodobé nezaměstnanosti mnohých Romů (podle odhadů Organizace spojených
národů je 60 procent Romů nezaměstnaných).
Kromě již zmíněné
Romské občanské iniciativy působí v České republice další romské subjekty, které
se zabývají kulturou, vzděláváním a sociálním uplatněním Romů. Mezi dlouhodobě
fungující romské organizace patří Společenství Romů na Moravě, které mimo jiné
vydává týdeník Romano Hangos. Ve Valašském Meziříčí sídlí Demokratická aliance
Romů, které například vydává časopis pro děti Kereka. Z dalších romských
tiskovin je možné zmínit Romano Kurko (týdeník, později měsíčník; dnes již
neexistuje), měsíčník Amaro Gendalos (vydává Sdružení Dženo) a nejnověji
měsíčník Romano Voďi (vydává sdružení ROMEA). Odborným romistickým časopisem je
čtvrtletník Romano Džaniben. Především k otázkám diskriminace se vyjadřuje
Grémium romských aktivistů, které sdružuje představitele romských iniciativ ze
západních a severních Čech. Od roku 1992 působí v Brně Muzeum romské kultury
založené skupinou romských intelektuálů za účelem podpory národnostního
uvědomění Romů a zároveň jako místo, kde se majorita může seznámit s životem
Romů.
Velmi pozitivním faktem je, že v současné době studuje na
vysokých školách již několik desítek Romů. Od druhé poloviny 90. let existuje v
Kolíně soukromá romská střední škola, na které studují téměř bezvýhradně romští
studenti. Úspěchem je také existence oboru romistika na Filozofické fakultě
Karlovy univerzity v Praze. Poměrně slibně se rozvíjejí projekty romských
asistentů ve školách, kteří mají zajišťovat komunikaci mezi rodinami z romské
komunity a školou. Při krajských úřadech a v některých městech působí jako
zaměstnanci samosprávy takzvaní romští poradci.
Petr Lhotka, Muzeum romské kultury
Literatura k tématu:
www.romove.cz
www.romea.cz
www.dzeno.cz
Časopisy:
Amaro Gendalos, Romano Hangos, Romano Kurko, Romano Voďi

Question: how many czechs were there in 2011

List of 2011.

Question: when was the last time ukrainians were in the european union

List of 2011.

when was the last time ukrainians were in the european union

Question: what was the german population in 2011

List of 2011.

Question: how many moravians were there in 2011

List of 2011.

Question: what is the percentage of croatians in 2011

List of 2011.

what is the percentage of croatians in 2011

Question: who made up the largest number of europeans in 2011

List of 2011.

who made up the largest number of europeans in 2011

Question: how many yugoslavians were there in 2011

List of 2011.

how many yugoslavians were there in 2011

Population of the Czech Republic through history (1961).

in 2006.)

Population of the Czech Republic in 1991.

in 2011.

Question: when was the last time the czech republic had a population

Population of the Czech Republic through history (1961).

in 2006.)

Population of the Czech Republic in 1991.

in 2011.

when was the last time the czech republic had a population

Question: what was the population of the czech republic in 1961

in 2006.)

in 2011.

what was the population of the czech republic in 1961

Population of the Czech Republic through history ( 1961 ) .

Population of the Czech Republic in 1991 .

Etničke grupe Stanovništvo Češke kroz povijest (1961. – 2006.) + Stanovništvo Češke 1991. – 2011.

Etničke grupe Stanovništvo Češke kroz povijest (1961.

Population of the Czech Republic through history (1961). in 2006.) Population of the Czech Republic in 1991. in 2011.

Population of the Czech Republic through history (1961).

Population of the Czech Republic in 1991.

List of 2011.

in 2006.)

in 2011.

List of 2011.

in 2006.)

in 2011.

Foreign links Czech.cz - official portal of the Czech Government - official website of the Government of Prague - official website of the President of the Parliament - official website of the House of Representatives of the Senate - official website of the Senate - news

Question: who is the official website of the house of representatives

Pražský hrad - službena stranica predsjednika Poslanecká

who is the official website of the house of representatives

Question: what is the official website of the house of representatives

Pražský hrad - službena stranica predsjednika Poslanecká sněmovna - službena stranica Zastupničkog doma Senát - službena

what is the official website of the house of representatives

Question: who is the official website of the house of representatives of the senate

Pražský hrad - službena stranica predsjednika Poslanecká sněmovna - službena stranica Zastupničkog

who is the official website of the house of representatives of the senate

Question: what is the official website of the czech government

what is the official website of the czech government

Question: who does czech.cz belong to

Question: what does czech.cz stand for

Question: czech.cz is the official portal of which government

czech.cz is the official portal of which government

Vanjske poveznice Czech.cz - službeni portal Češke Úřad vlády - službena stranica vlade Pražský hrad - službena stranica predsjednika Poslanecká sněmovna - službena stranica Zastupničkog doma Senát - službena stranica Senata - novosti