290px|mini|desno|Prvi Newtonov zakon (zakon tromosti ili inercije) tvrdi da svako tijelo ostaje u stanju mirovanja ili jednolikoga gibanja po pravcu dok ga neka vanjska sila ne prisili da to stanje promijeni.

290px|mini|desno|Newtonov zakon gravitacije: dva tijela se privlače uzajamno silom koja je razmjerna (proporcionalna) umnošku njihovih masa, a obrnuto proporcionalna kvadratu njihove međusobne udaljenosti.

mini|desno|290px|Kosi toranj u Pisi gdje je Galileo Galilei utvrdio da je ubrzanje bilo kojega padajućeg tijela na površini Zemlje konstantno i da je jednako za sva tijela.

Masa (lat. massa: tijesto < grč. μάζα: ječmeni hljeb kruha, prema μάσσειν: mijesiti), u fizici, je osnovno fizikalno svojstvo svih tijela, veličina koja karakterizira količinu tvari u tijelu, jedna od osnovnih veličina Međunarodnoga sustava jedinica (oznaka m, mjerna jedinica kilogram). masa,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2015.

Masa je mjera tromosti tijela. Tromost, ustrajnost ili inercija je svojstvo svakog tijela, po kojemu to tijelo ostaje u stanju mirovanja ako miruje, ili u stanju jednolikog gibanja po pravcu ako se giba, kao što je definirano u prvom Newtonovom zakonu gibanja.

Osnovna mjerna jedinica mase je 1 kilogram [kg]. Masa tijela koje ima masu 1 kg jednaka je masi prautega, odnosno mjerna jedinica za masu - 1 kg izvedena je od mase pramjere (etalona) koji se čuva u Međunarodnom uredu za mjere i utege u Sevresu pokraj Pariza. Masu nekog tijela određuje se vaganjem - uspoređivanjem mase tijela s masom utega - tijela poznate mase. Ako vaga pokaže da su mase ovih tijela jednake (dođe do izjednačenja, kazaljka pokazuje na 0...) tada se zna da je masa tijela jednaka poznatoj masi utega.

U svakodnevnom životu često se zamjenjuje s težinom, što je neispravno jer su to dvije različite fizikalne veličine. Masa je mjera tromosti tijela, dok je težina sila koja ovisi o gravitaciji; masa se mjeri vagom, a težina dinamometrom; masa se izražava u kilogramima [kg], a težina u njutnima [N]).

Osim kao svojstvo tromosti (inercije), masa se pojavljuje u klasičnoj fizici kao izvor sile gravitacije, u skladu s Newtonovom zakonom gravitacije. Stoga postoje dvije vrste mase:

 (troma, teška, inercijalna) masa - kao gore navedena mjera tromosti tijela.

 gravitacijska masa - masa koja je definirana kao izvor gravitacijske sile u Newtonovom zakonom gravitacije.

Ovo su dvije različite fizikalne pojave (tromost i gravitacija), te iz samih definicija ovih veličina nikako ne slijedi da su ove mase nužno jednake. Do danas je načinjen veliki broj pokusa koji uspoređuju tromu i gravitacijsku masu i nikad nije pronađena razlika između te dvije mase. Stoga se smatra da su ove dvije mase jednake, što se naziva Galilejev princip ekvivalencije ili princip slabe ekvivalencije. U razvoju opće teorije relativnosti, Albert Einstein je iskoristio ovaj princip ekvivalencije kao jednu od ključnih postavki. Osobito su poznata mjerenja uspoređivanja trome (inercijska) i gravitacijske mase koje je izvodio mađarski fizičar Loránd Eötvös krajem 19. stoljeća. Do danas je ekvivalentnost teške i trome mase određena do 10-12.
Roland Eötvös (1848. – 1919.) je dokazao da su inercijska i gravitacijska masa jednake.masa Proleksis enciklopedija (preuzeto 23. ožujka 2020.)

 Masa u klasičnoj mehanici

U klasičnoj mehanici, koja vrijedi dok se tijelo kreće malim brzinama, smatralo se da su troma i teška masa fenomenološki i pojmovno različite veličine. Tako je troma masa smatrana mjerom tromosti (inercije) nekoga tijela, kojom se ono odupire promjeni svoje brzine. Prema drugomu Newtonovu aksiomu (Newtonovi zakoni gibanja), ubrzanje a, što ga tijelu daje sila F, sukladno (proporcionalno) je toj sili:

Konstanta proporcionalnosti m, koja povezuje silu i ubrzanje, troma je masa toga tijela. Prema trećemu Newtonovu aksiomu, trome mase dvaju tijela mogu se uspoređivati ako se ta dva tijela stave u uzajamno djelovanje. Tada su trome mase dvaju tijela obrnuto proporcionalne dobivenim akceleracijama:

Teška masa je mjera sile kojom na tijelo djeluje Zemljino ili neko drugo gravitacijsko polje. Teška masa ulazi u Newtonov zakon gravitacije kao gravitacijski naboj, prema analogiji s Coulombovim zakonom elektrostatike:

gdje je:
 F - uzajamna sila privlačenja između dva tijela (kg), i vrijedi F = F1 = F2,
 G - univerzalna gravitacijska konstanta koja otprilike iznosi 6,67428 × 10−11 N m2 kg−2,
 m1 - masa prvog tijela (kg),
 m2 - masa drugog tijela (kg), i
 r - međusobna udaljenost između središta dva tijela (m).

Teške mase dvaju tijela u mirovanju uspoređuju se s djelovanjem Zemljina gravitacijskoga polja na ta tijela, to jest određivanjem njihove težine (vaganjem). No iskustvo pokazuje da su te dvije veličine proporcionalne. Tek je Einsteinova opća teorija relativnosti pokazala da su teška i troma masa identične (ekvivalencija mase i energije).

 Masa u teoriji relativnosti
U klasičnoj, nerelativističkoj fizici vrijedio je zakon o očuvanju mase, prema kojemu se masa ne može stvoriti niti može nestati. U relativističkoj mehanici masa će se utvrditi u sustavu mirovanja čestice i time je masa ekvivalentna energiji mirovanja prema Einsteinovoj relaciji:

gdje je: c - brzina svjetlosti, p - impuls sile (za gornju jednakost vrijedi p = 0). Takva ekvivalencija energije mirovanja i mase slijedi iz relativističke relacije između energije i impulsa sile:

Takva povezanost mase i energije upućuje na mogućnost pretvaranja mase (tvari) u energiju i obratno, što je potvrđeno u mnogim pokusima. Masa je temeljno obilježje elementarnih čestica (tvari). Pri vezanju elementarnih čestica masa vezanoga stanja manja je od zbroja masa pojedinih sastavnica, jer se dio mase pretvorio u energiju vezanja (defekt mase). Primjerice, u radioaktivnim raspadima ili pri nuklearnim reakcijama oslobađa se na račun defekta mase golema energija. Obratno, u sudarima elementarnih čestica, koje u modernim ubrzivačima postižu visoke energije, nastaju čestice s masom većom od mase primarnih čestica koje sudjeluju u sudarima.

 Izvori

Kategorija:Fizikalne veličine
Kategorija:Klasična mehanika

Mass (lat. mass: tijesto < Greek. μάζα: ječmene hljeb chleba, according to μάσσειν: meesiti), in physics, is the basic physical property of all bodies, the size that characterizes the amount of substance in the body, one of the basic sizes of the International system of units (number m, measurement unit kilogram). mass, "Croatian encyclopedia", the lexicographic institution of Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2015.

Question: where does the term mass come from

Question: what is the basic physical property of all bodies

Question: when was mass added to the croatian encyclopedia

Question: what are the basic units of the international system of units

Question: mass is one of the basic sizes of what system

Question: who is the author of the croatian encyclopedia

Mass ( lat . mass : tijesto < Greek . μάζα : ječmene hljeb chleba , according to μάσσειν : meesiti ) , in physics , is the basic physical property of all bodies , the size that characterizes the amount of substance in the body , one of the basic sizes of the International system of units ( number m , measurement unit kilogram ) . mass , " Croatian encyclopedia " , the lexicographic institution of Miroslav Krleža , www.enciklopedija.hr , 2015 .

These are two different physical phenomena (tromity and gravity), and from the definitions of these sizes there is no consequence that these masses are necessarily the same.

masa (lat.), oznaka m ili M, količina tvari nekog tijela. Razlikuju se dvije vrste m.: inercijska i gravitacijska. Inercijska je masa mjera otpora tijela prema promjeni svojega stanja mirovanja ili jednolikoga gibanja, tj. otpor prema ubrzanju (akceleraciji). Prema drugom Newtonovu aksiomu m. je omjer sile koja djeluje na tijelo i akceleracije tijela (m=F/a). Gravitacijska je masa mjera uzajamnog djelovanja dviju masa koje se privlače prema Newtonovu zakonu gravitacije (mg=Fd2/MG, gdje je mg gravitacijska masa koja se mjeri, M masa standardnog tijela, npr. Zemlje, udaljenog od mjerene mase na udaljenost d, F je gravitacijska sila /sila privlačenja/, G gravitacijska konstanta). Roland Eötvös (1848–1919) je dokazao da su inercijska i gravitacijska masa jednake. M. se obično mjeri s pomoću gravitacije. Težina tijela je sila kojom Zemlja privlači to tijelo i jednaka je umnošku mase tijela i akceleracije slobodnog pada (W=mg). Iako se u običnom govoru m. i težina smatraju sinonimima, to nije točno jer je težina sila i mjeri se u njutnima, a m. se mjeri u kilogramima. Težina tijela nije ista na svim mjestima na Zemlji, dok je masa uvijek ista (u klas. fizici). U teoriji relativnosti m. je promjenjiva veličina ovisno o brzini gibanja tijela (relativistička m.) i određena je načelom ekvivalencije koje kaže da su m. i energija razmjerne (E=mc2). Povećanje ili smanjenje energije praćeno je povećanjem ili smanjenjem mase.

Question: what are the two phenomena that cause masa

Question: how many different phenomena are there in masa

Question: what is the difference between gravity and masa

Question: what is the consequence of two different sizes of matter

Question: what is the consequence of the two sizes of masa

These are two different physical phenomena ( tromity and gravity ) , and from the definitions of these sizes there is no consequence that these masses are necessarily the same .


mini|desno|250px|Stilizirani prikaz atoma litija.

mini|desno|250px|U pojednostavljenom Bohrovom modelu atoma vodika, Balmerova serija nastaje skokom elektrona na drugu energetsku razinu (n = 2). Prikazana je emisija svjetlosti. Prijelaz elektrona prestavlja H-alfa, prvu liniju Balmerove serije, valne duljine 656 nm.

mini|desno|250px|Vodikove atomske orbitale na različitim energetskim razinama. Svjetlija područja pokazuju mjesta gdje se elektron najvjerojatnije može naći.

mini|desno|250px|Crookesova cijev (2 pogleda): na svjetlu i u tami. Elektroni putuju ravno s lijeve strane gdje je katoda, na desnu stranu gdje je anoda (žica na dnu cijevi desno). Kao dokaz struje elektrona postavljen je Malteški križ koji baca sjenu na desnu stranu cijevi.

mini|desno|250px|Vrijeme poluraspada radioaktivnih izotopa ili radionuklida. Treba zapaziti da se teoretska linija za stabilne isotope Z = N (Z – atomski broj i N - broj neutrona), razdvaja od stvarnog odnosa atomskog broja i neutrona, što znači da se s povećanjem atomskog broja, povećava i nestabilnost atomskih jezgri.

250px|mini|desno|Jedan od prvih Cockcroft-Waltonovih akceleratora čestica iz 1937., a sada se nalazi u Muzeju znanosti u Londonu.

mini|desno|250px|Thomsonov model atoma ili model pudinga sa šljivama.

mini|desno|250px|Rutherfordov model atoma kao simbol Američke agencije za atomsku energiju.

mini|desno|250px|Površina čistog zlata viđena pretražnim mikroskopom s tuneliranjem.

Atom (grč. ἄτομος: nedjeljiv) je osnovni djelić, najmanji dio na koji kemijska tvar može biti rastavljena bez otpuštanja električki nabijenih čestica (elektrona), najmanji sastavni dio najjednostavnijih kemijskih tvari, kemijskih elemenata, koji zadržava svojstva tog elementa. Promjer atoma iznosi od 0,1 do 0,5 nanometara, a relativna atomska masa od oko 1 za vodik do približno 244 za plutonij. Atomi su dovoljno maleni da pokazuju i valna svojstva, na primjer valna duljina vodikovih atoma na sobnoj temperaturi iznosi oko 0,1 nm, a cezijevih 0,01 nm. Zornu sliku atoma nemoguće je predočiti svakodnevnim makroskopskim pojmovima. Potpun opis daje kvantna mehanika sa zamisli  (konceptom) kvantiziranosti stanja i vjerojatnošću nalaženja elementarnih čestica u pojedinim stanjima. atom,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2018.

U atomskoj teoriji materije, atom se sastoji od atomske jezgre oko koje kruže elektroni (elektronski omotač atoma). Danas je općenito priznato mišljenje da se atomska jezgra svih kemijskih elemenata sastoji od pozitivno nabijenih protona i neutrona koji nemaju električni naboj. Čestice koje se nalaze u atomskoj jezgri, to jest protoni i neutroni, zovu se zajedničkim imenom nukleoni (lat. nucleus: jezgra). Neutron ima masu gotovo jednaku masi protona. Proton je jezgra vodikovog atoma, pa mu je masa jednaka masi atoma vodika. Broj protona u atomskoj jezgri koji se zove atomski broj, jednak je njezinom električnom naboju i uvijek odgovara rednom broju kemijskog elementa u periodnom sustavu. Dakle atomskim brojem određena je vrsta kemijskog elementa.

U neutralnom atomu broj elektrona što kruže oko jezgre jednak je broju protona u jezgri. Pozitivan naboj jednog protona jednako je velik kao negativan naboj elektrona. 1869. ruski kemičar D. I. Mendeljejev otkrio je zakonitost ponavljanja kemijskih svojstva elemenata kod povećanja njihove atomske mase. On je tada sve poznate elemente poredao po rastućim atomskim masama jedan iznad drugoga i sastavio periodičku tablicu. Mendeljejev je dokazao da svaki kemijski element ima određen sastav atoma koji označuje atomska masa i mjesto u periodnom sustavu elemenata. Velimir Kruz: "Tehnička fizika za tehničke škole", "Školska knjiga" Zagreb, 1969.

Jezgra čini 99,99% mase atoma. Međutim, ako bi se atom uvećao toliko da jezgra bude promjera jabuke, a elektroni veličine bobice grožđa, promjer atoma bi bio 1 kilometar. Dakle, većinu atoma zauzima prazan prostor. Promjer jezgre (10-15 m) je 100 000 puta manji od promjera atoma (10-10 m).

 Građa atoma
Atomi se sastoje od atomske jezgre i elektronskog omotača. Jezgra se nalazi u središtu atoma i čini 99,9% njegove mase, a zauzima samo oko 10–14 volumena atoma. Na primjer kada bi atom bio kugla promjera 6 kilometara, jezgra bi bila veličine teniske loptice. Svi sastavni dijelovi u atomu u neprestanu su gibanju.

 Atomska jezgra

Atomska jezgra se sastoji od električki pozitivno nabijenih protona i neutralnih neutrona. Promjera je od 1,75 · 10–15 m (vodikova jezgra) do 15 · 10–15 m (uranijeva jezgra). Protoni i neutroni su u jezgri stopljeni zajedno djelovanjem privlačne nuklearne, odnosno jake sile. Protoni i neutroni sastavljeni su od triju još manjih čestica, kvarkova.

 Elektronski omotač

Elektronski omotač tvore električki negativno nabijeni elektroni kojima je masa 1836 (1839) puta manja od mase protona (neutrona). Negativno nabijene elektrone elektromagnetskom silom privlači pozitivno nabijena jezgra, no oni posjeduju dovoljno energije da se, zbog kvantnih učinaka, uspijevaju zadržati na određenoj udaljenosti od jezgre, raspoređeni u ljuske. Energija je elektrona kvantizirana, može poprimiti samo određene vrijednosti (kvant energije). Svako energijsko stanje elektrona karakterizirano je četirima kvantnim brojevima. Glavni kvantni broj n određuje ljusku kojoj elektroni pripadaju i ima vrijednosti od 1 do 7. Elektroni s najmanje energije najbliže su jezgri i popunjavaju prvu ljusku, koja se označuje slovom K. Sljedeće su ljuske L, M, N, O, P i Q. Za svaku ljusku svojstven je broj elektrona koje ona može sadržati (2∙n2). Ljuska K može sadržati samo dva elektrona, ljuska L 8, ljuska M 18, ljuska N 32. Vanjske ljuske O, P, i Q nisu nikad u potpunosti popunjene, no zna se da teorijski mogu sadržati 50, 72 odnosno 98 elektrona (atomska struktura). Broj protona u atomu jednak je broju elektrona, što čini atom neutralnim.

 Vrste atoma

Broj protona najvažnije je svojstvo atoma, njime je određen i broj elektrona i kemijska svojstva atoma; naziva se atomski broj (oznaka Z). Dosad je otkriveno 112 različitih atoma koji su prema svojem atomskom broju razvrstani u periodni sustav elemenata. Na prvom je mjestu vodik s jednim protonom i atomskim brojem 1. Uranij s brojem 92 i plutonij s brojem 94 posljednji su u nizu koji se mogu naći u prirodi, atomi s većim brojem protona se proizvode (na primjer u akceleratoru teških iona GSI Helmholtzzentrum für Schwerionenforschung, Darmstadt, Njemačka). Na primjer atom s brojem 112 (kopernicij) dobiven je 1996. nuklearnom fuzijom cinka i olova. Atomi s velikim atomskim brojem nestabilni su, na primjer vrijeme poluraspada kopernicija (283 112 Cn) je samo 4 sekunde.

 Izotopi

Atomi jednog kemijskog elementa mogu se razlikovati po broju neutrona u jezgri. Lakši atomi imaju približno jednak broj protona i neutrona, dok teži atomi imaju više neutrona. Atomi koji imaju jednak broj protona a različit broj neutrona nazivaju se izotopi. Na primjer vodik ima još dva izotopa, deuterij i tricij. Gotovo svi elementi imaju po nekoliko izotopa. Poznato je 287 prirodnih izotopa, a umjetno ih je proizvedeno mnogo više. Atom može dobiti ili izgubiti elektron, ili više njih, i tada se naziva negativnim ili pozitivnim ionom. Međudjelovanje atoma i njihov odgovor na elektromagnetsko zračenje ovise o strukturi elektrona oko jezgre. Elektroni u atomu mogu apsorpcijom ili emisijom elektromagnetskoga zračenja prelaziti iz jednoga kvantnog stanja u drugo. To daje emisijski ili apsorpcijski linijski spektar, svojstven za svaki atom. Kemijska svojstva atoma određena su uglavnom rasporedom elektrona u vanjskim ljuskama. Atomi se međusobno vežu i prenošenjem ili posudbom elektrona stvaraju veće strukture, molekule i kristalne rešetke. Jezgre nekih atoma mijenjaju se spontano, bilo prerazmještajem protona i neutrona bilo promjenom broja protona i neutrona. Tom prilikom atomska jezgra otpušta gama zračenje, odnosno alfa zračenje ili beta zračenje. Takvi se atomi nazivaju radioaktivnima. Svi atomi teži od bizmuta radioaktivni su. Prilikom promjene stvarnoga broja protona i neutrona atom transmutira, odnosno prelazi u atom različitoga kemijskog elementa. Taj se proces naziva radioaktivni raspad.

Povijest
Poznavanje atoma prošlo je kroz dugi povijesni razvoj. Začetci su se javili 400 god. pr. Kr. s atomizmom. Dugo su prevladavale teorije o kontinuiranoj građi tvari, pod utjecajem Aristotela. Tek u 16. i 17. stoljeću atomističke ideje oživljuju Francis Bacon, Isaac Newton, Galileo Galilei. Godine 1750. Ruđer Bošković pretpostavlja da temeljni sastavni dijelovi tvari imaju istu masu u geometrijskoj točki bez dimenzija. Danas je bit te ideje općeprihvaćena.

Veći pomak u razvoju atomske teorije nastao je tek početkom 19. stoljeću s razvojem shvaćanja o kemijskim elementima i povezivanjem tog pojma s postojanjem atoma (John Dalton; Amedeo Avogadro). Gotovo polovica danas poznatih kemijskih elemenata otkrivena je u 19. stoljeću.  Godine 1897. otkriven je elektron (Joseph John Thomson) i prvi model atomske strukture. Godine 1911. Ernest Rutherford pokazuje postojanje sićušne i teške jezgre atoma u pokusima s alfa-česticama. U atomskoj spektroskopiji linijski atomski spektri omogućili su proučavanje strukture elektronskog omotača. Godine 1913. Niels Bohr pretpostavlja kvantizaciju energetskih stanja elektrona u elektronskom omotaču, a 1924. Louis de Broglie pretpostavlja da elektroni imaju valna svojstva (dualizam). Proučavanje razmještaja elektrona u atomu završeno je 1928. prinosima Erwina Schrödingera, Wolfganga Paulija, Maxa Borna i Wernera Heisenberga. Godine 1932. James Chadwick otkrio je neutron. Slijedi brz razvoj nuklearne fizike. S razvojem akceleratora čestica 1960-ih otkriveno je mnoštvo elementarnih čestica.

Modeli atoma
 Prvi model atoma pripisuje se Demokritu. Pošto u to doba nije bilo nikakvih saznanja o strukturi atoma (nisu postojali elektronski mikroskopi), atomi su zamišljani kao jako malene nedjeljive kuglice.
 Thomsonov model atoma ili model pudinga sa šljivama: kad je otkriven elektron, stvorena je teorija da su u središtu atoma elektroni, a svuda okolo je pozitivan električni naboj. Usporedba je grožđica u pudingu (grožđice su malene, a zdjelica pudinga velika).
 Rutherfordov model atoma ili planetarni model atoma je model atoma prema kojem se atom svakog kemijskog elementa u neutralnom stanju sastoji od električno pozitivne atomske jezgre u kojoj je skoncentrirana gotova sva masa atoma i određenog broja elektrona koji se okreću oko atomske jezgre i čine omotač atoma. Ukupni negativni električni naboj elektrona jednak je pozitivnom električnom naboju atomske jezgre i zato je atom prema okolini neutralan. Akhlesh Lakhtakia: "Models and Modelers of Hydrogen", publisher=World Scientific, 1996.
 Bohrov model atoma je ustanovljen poslije Rutherfordovih pokusa kojima je utvrđeno da je u centru atoma malena pozitivno nabijena jezgra (nucleus), a elektroni kruže u orbitale oko jezgre poput planeta koji kruže oko Sunca. No, da bi model bio prihvaćen, trebalo je riješiti sljedeći problem: jezgra je pozitivno nabijena, elektron negativno, zašto elektron uopće kruži oko jezgre, zašto se ne spoji s jezgrom? Rješenje je prodložio 1913. godne Niels Bohr sa sljedeće 4 pretpostavke:
 1. Elektroni postoje u orbitalama koje posjeduju diskretne (kvantizirane) energije. To znači da ne postoji kontinuirani mogući razmak između jezgre i orbitale, nego su mogući samo neki razmaci. Ti razmaci i njima odgovarajuće energije ovise o konkretnom atomu koga razmatramo.
 2. Zakoni klasične mehanike ne vrijede pri prelasku elektrona iz jedne orbitale u drugu.
 3. Kad elektron prijeđe iz jedne orbitale u drugu energetska razlika se oslobađa (ili dobiva) u vidu kvanta svjetlosti (kojeg nazivamo foton) čija frekvencija direktno ovisi o energetskoj razlici između dvije orbite.

gdje je f frekvencija fotona, E energetska razlika, a h je konstanta poznata kao Planckova konstanta. Ako definiramo da je  možemo pisati

 gdje je ω kutna frekvencija fotona.

 4. Dozvoljene orbitale ovise o kvantiziranim (diskretnim) vrijednostima kutnog momenta L prema jednadžbi:

 Gdje je n = 1,2,3,… i zovemo ga kvantni broj kutnog momenta.

 4. Današnji model atoma nazivamo kvantno-mehanički model, jer je s vremenom utvrđeno da Bohrov model ne odgovara baš najbolje pokusima, da elektroni ne kruže baš po kružnicama, nego slike dostupne pomoću elektronskih mikroskopa prikazuju nam elektronske oblake.

 Podjela atomske fizike

Proučavanjem atoma bavi se više grana moderne fizike. Strukturu elektronskog omotača i međudjelovanje atoma proučava atomska i molekularna fizika. Jezgru atoma proučava nuklearna fizika, subatomske čestice (protone, neutrone i drugo) fizika elementarnih čestica. Atomima se danas upravlja (manipulira) na različite načine. Moguće im je potpuno skinuti elektronski omotač bombardiranjem elektronima u ionskim stupicama (teški ioni) i zatim na metalnim površinama napuniti samo vanjske ljuske, a time se stvara šuplji atom, kao poseban izvor rendgenskoga zračenja.

Atom se iskorištava za proučavanje međudjelovanja i veličine elementarnih čestica, zamjenom bilo elektrona bilo jezgre nekom odgovarajućom nabijenom česticom. Na primjer mioni, π-mezoni ili antiprotoni mogu zamijeniti elektron, a pozitron može zamijeniti jezgru. Tada se govori o egzotičnim atomima.

Moguće ih je ohladiti do temperature mikrokelvina u atomskim stupicama i upotrebljavati za najpreciznija mjerenja (atomski sat), snimiti kako se šeću po površinama pretražnim mikroskopom s tuneliranjem; graditi različite strukture od pojedinačnih atoma nanostrukture; manipulirati atomima kao što se manipulira svjetlošću (atomska optika), i tako dalje.

Korištenjem valnih svojstava atoma razvija se, analogno optičkoj interferometriji, atomska interferometrija kao tehnika dosad najpreciznijih mjerenja u fizici. Ostvarenje Bose-Einsteinove kondenzacije u razrijeđenim parama omogućava stvaranje koherentnih snopova atoma (atomski laser).

 Etimologija
Riječ atom dolazi od starogrčke riječi atomos - nedjeljiv, što je u skladu s vjerovanjem (aktualnim do 19. stoljeća) da su atomi najmanji djeljivi elementi materije.

 Izvori

 Ivan Filipović, Stjepan Lipanović: Opća i anorganska kemija, Školska knjiga, Zagreb, 1995.

 Vanjske poveznice
 Ostali projekti

 Web courseware Povijest fizike

Kategorija:Kemija
Kategorija:Kvantna mehanika

Atom is a basic particle, the smallest part on which a chemical substance can be dissolved without the release of electrically charged particles (electrons), the smallest component of the simplest chemical substances, chemical elements, which retains the properties of that element.

Question: the atom is the smallest of what

Question: the smallest part of a chemical substance can be dissolved without the release of what

Question: what is the name of the smallest part on which a chemical substance can be dissolved without

Question: what is the atom made up of

Question: what is the atom in science and technology

Question: atom is the smallest part of a chemical substance

Question: how is the atom able to be dissolved

otpuštanja električki nabijenih čestica ( elektrona ) , najmanji sastavni dio najjednostavnijih kemijskih tvari , kemijskih elemenata , koji zadržava svojstva tog elementa

Question: the atom is the smallest part on which a chemical substance can be dissolved without what

Atom is a basic particle , the smallest part on which a chemical substance can be dissolved without the release of electrically charged particles ( electrons ) , the smallest component of the simplest chemical substances , chemical elements , which retains the properties of that element .


minijatura|desno|250px|Popularna "Staunton" šahovska ploča, koju je kreirao Nathaniel Cook 1849. i koju je koristio vodeći igrač toga doba Howard Staunton. Fédération Internationale des Échecs (FIDE) je prihvatila ovu ploču kao standard 1924. godine

Šah je igra za dva igrača. Postoje 3 tipa: klasični (stolni šah), dopisni šah i problemski šah.Dr Zvonko Krečak - Dopisni šah, damirvrhovnik.com, (u međumrežnoj pismohrani archive.org 1. srpnja 2016.), pristupljeno 26. siječnja 2010. Šahovska ploča je kvadratnog oblika, podijeljena u 64 (8×8) polja, obojanih naizmjenično svjetlom i tamnom bojom (redovno se govori "bijeli" i "crni"). Svaki igrač na početku igre ima 16 šahovskih figura, od toga osam pješaka, po jedan par lovaca, skakača i topova te kralja i kraljicu. Jedan igrač igra s figurama bijele, a drugi s figurama crne boje.

Igra s ovakvom pločom i figurama postoji barem od 6. stoljeća, ali pravila o kretanju figura mijenjala su se. Bitna promjena, koja čini moderni šah posve drugačijom igrom od iranskog šatrandža, uvedena je oko 1470. godine u Italiji. Kasnije je bilo još izmjena pravila (rokada, uzimanje en passant, promocija pješaka), pa su pravila konačno utvrđena tek u 19. stoljeću.

U danima prije svanuća međumrežja relativno popularan je bio telešah (engl. telechess), tako da su između 1977. i 1990. godine organizirane tri olimpijade telešaha. To je šah na granici između dopisnog šaha i igranja šaha na međumrežnom poslužitelju. Koristio se teleks (metoda slanja tekstualnih poruka odvojena od telefonskog sustava; poruke su se mogle slati/primati diljem svijeta). Problem je što su partije bile vrlo spore i mogućnosti sprječavanja varanja bile su vrlo ograničene.

 Pravila igre

Igrači vuku naizmjenično po jedan potez, prvi potez vuče igrač s bijelim figurama. Cilj igre je matirati suparničkog kralja. Pravila suvremenog šaha bitno se razlikuju od pravila iranskog šatrandža. Ploča i figure su jednaki, ali pravila o kretanju figura su drugačija.

 Pravila kretanja figura

 Pješak se kreće isključivo prema naprijed. Iz početne pozicije, na drugom redu, može ići naprijed za jedno ili za dva polja, a nakon toga samo za po jedno polje. Uzimati pak može samo ukoso na prvo polje prema naprijed. Dakle npr. bijeli pješak s polja d4 može uzeti protivničku figuru na c5 ili na e5. Pješak dolaskom u zadnji (osmi) red biva promoviran u figuru po izboru igrača (obično je to kraljica).
 Kralj se može pokretati svim smjerovima za jedno polje. Nikada ne smije doći na mjesto koje napada bilo koja suparnička figura.
 Kraljica (naziva se i "dama") je najjača figura, kreće se neograničen broj slobodnih polja u svim smjerovima: okomito, vodoravno i dijagonalno. Ne može preskakati figure.
 Top (naziva se i "kula") kreće se neograničen broj slobodnih polja okomito i vodoravno (po linijama i redovima). Ne može preskakati ostale figure.
 Lovac (susreće se njemački naziv "laufer") kreće se neograničen broj slobodnih polja po dijagonalama. Ne može preskakati druge figure. Zbog kretanja uvijek po poljima iste boje lovci se mogu nazivati "bijelopoljnim" i "crnopoljnim" lovcem.
 Skakač (naziva se i "konj") je jedina figura koja može preskočiti drugu figuru, svoju ili protivničku. Kreće se u obliku slova L: dva polja ravno, zatim jedno polje lijevo ili desno, na bilo koju stranu. Dakle, ako stoji u centru table ima osam raspoloživih polja.

 Mat

Mat je situacija kad je nakon našeg posljednjeg poteza suparnički kralj napadnut na takav način da se ne može obraniti. Postoje tri načina obrane od napada na kralja:
 uzeti napadačku figuru
 postaviti neku svoju figuru na liniju napada (ako nije napadnut od skakača)
 uzmaknuti kraljem na polje koje nije pod napadom.

Ako niti jedna obrana nije moguća, kralj je matiran.

 Šahovska notacija

U općoj uporabi za bilježenje šahovskih partija i pozicija danas je takozvana algebarska notacija. Ona se prvi put pojavljuje u jednom francuskom rukopisu još iz 1173. godine, ali u široku uporabu ušla je tek u 19. stoljeću. Godine 1981. Svjetska šahovska organizacija FIDE ju je usvojila kao standard. U zemljama engleskog govornog područja još se ponekad koristi tzv. opisna notacija.

 Nastanak i razvoj
 Podrijetlo
glavni članak: Podrijetlo šaha

Podrijetlo šaha nije dovoljno poznato. Prvo spominjanje šaha datira s kraja 6. stoljeća poslije Krista, ali općenito se smatra da je nastala znatno ranije, vjerojatno oko početka naše ere. Zaključuje se tako iz činjenice da je izumitelj igre među figure uvrstio i onu koja simbolizira bojna kola, oružje koje je u 6. stoljeću bilo već odavno zastarjelo.

Šah je vjerojatno nastao u Indiji. Na sanskrtu igra nosi naziv "čaturanga" ("čatarunga"), što znači "četverodjelna"; to je također pjesnički izraz za vojsku, koja je imala četiri roda: pješake, konjaništvo, slonove i bojna kola. Ime su preuzeli Perzijanci (Iranci) kao "čatrang", a od njih Arapi kao "šatrandž". Neki ipak smatraju, da je igra nastala u Kini ili Središnjoj Aziji.

Legenda, izmišljena tek u novom vijeku, pripisuje izum šahovske igre grčkom junaku Palamedu: izmislio ju je za vrijeme opsade Troje, kako bi razbio dosadu tijekom deset godina opsade. Sigurno je, da Grci i Rimljani nisu poznavali šah. Poznato je da su Rimljani, a prije njih već i Egipćani, poznavali neke igre na ploči, ali one su sličile našoj igri "mlinu".

 Varijacije šahovske igre

Osim modernog, "europskog" šaha, koji se danas igra u cijelom svijetu, postoje brojne druge varijacije,chessvariants.com, pristupljeno 26. siječnja 2010.  vjerojatno nastale iz iste osnove, indijske "čatarunge". Neke se igraju na tabli s manjim ili većim brojem polja, s dodatnim figurama, drugačijm pravilima o kretanju figura itd. Igre tipa šaha razlikuju se od drugih igara na ploči posebnom ulogom pješaka (koji se ne mogu kretati unatrag) i kralja (čije je matiranje u većini varijacija cilj igre). Od tih varijacija najpoznatija je japanska igra shogi,Shogi, Shogi.Net, pristupljeno 26. siječnja 2010.  koja se igra na ploči 9×9 polja.

 Ratnička simbolika figura

Šahovske figure, osim kralja i ferza (naša kraljica), simboliziraju četiri roda vojske: pješake, konjicu, slonove i borna kola. (U Indiji se također spominje veza s podjelom na četiri kaste odnosno varje.) Ta se simbolika u prevodima na razne jezike djelomično izgubila.

Pješak (pijun) je u njemačkom jeziku "der Bauer" (seljak), u engleskom "pawn", riječ koja potiče, preko anglo-normanskog i francuskog, od latinskog "pedon", što označava vojnika-pješaka.

Figura "konjanik" (ili vitez) još se tako zove recimo u engleskom. U ruskom je "konj", a u hrvatskom se gotovo isključivo koristi riječ "skakač" iako se i tu susreće naziv konj.

Indijska figura, koja simbolizira slona i danas se naziva "slon" u ruskom. U njemačkom je "der Läufer", što znači "trkač". U hrvatskom je postala "lovac", a u engleskom, neočekivano, "bishop" (biskup), možda jer oblikom podsjeća na biskupsku kapu.

Zanimljive su promjene imena figure "borna kola" u Hrvatskoj, koje simboliziraju promjene u tehnici ratovanja. Stariji naziv bio je "toranj" ili "kula", što se odnosi na drveni toranj, koji se koristio u opsadi. Danas je nazivamo "top". Prijetnja toj figuri naziva se "šuh".

Kralj, perzijski "šah", dao je ime igri ("šahmaty" u ruskom, "das Schach" u njemačkom). Uz njega stoji figura, koja se na parzijskom naziva "ferz", što označava kancelara (vezira). Ime "ferz" koristi se i u ruskom. U Europi, ferz je promijenio spol i postao kraljica ili dama. Prijetnja kraljici nazica se "šeh".

 Šahovska ploča: magijski kvadrati

Kako je došlo do konstrukcije tako složene igre? Šahovska ploča je svakako starija od figura: magijski kvadrati s raznim brojem polja nađeni su u starim egipatskim, kineskim i indijskim hramovima. Tabla s 8¤8 polja široko je korištena u Indiji. Na sanskrtu se naziva "aštapada", od "aštau": osam i pâdam: noga, stopa, polje; to je i jedno od iemna za prebivalište boga Višnu. Aštapada je bila površina na kojoj se gatalo i pororicalo, a poslije su na nju bacane i kocke za igru. U doba Veda obredi su vršeni u prirodi pa je i kvadrat aštapade urezivan na zemlji. Kvadrat je vjerojatno imao veličinu 8×8 stopa, pa odatle potječe naziv. Početkom naše ere aštapada se počela izrađivati kao tabla od drva, srebra i zlata i sl.

Na tabli za šatrandž, polja nisu bila obojena raznim bojama. Uzorak svjetle i tamne boje, kakav danas općenito zovemo "šahovska ploča", pojavljuje se prvi put krajem 11. stoljeća.

 Metafizička simbolika

Kao što se aštapada koristila za proricanje, figurice raznih oblika koristile su se u raznim obredima. Vjerojatno su ta dva elementa spojena i postepeno su se razvijala učvršćena pravila o tome kako se pojedine figure kreću preko polja, sve do konstrukcije kompleksne igre.

Vjeruje se da su Indijci iz kaste brahmana, koji su vršili obrede i proricanja, na umu imali religijsko-filozofijsku, a ne ratničku simboliku aštapade i figura. Figure simboliziraju pet elemenata od kojih je građen materijalni svijet: Zemlju, Vodu, Zrak, Vatru i "peti element", eter, koji ih objedinjuje. (Tu su teoriju o građi materije od Perzijanaca su usvojili i Grci; "peti element" kod Grka uvodi Anaksimandar, nazivajući ga apeiron, ono što je bez granica). Kretanje figura simbolizira međuodnose tih elemenata, a vezano je uz brojčane odnose kojima brahmani pridaju mistična svojstva.

 Zrna žita na šahovskoj ploči

Jedna legenda povezuje šahovsku ploču (aštapadu) s tzv. geometrijskom redom, čija svojstva zaprepaščuju čovjeka neukog u matematici.

"Bio jednom davno velik car Šeram, koji je htio nagraditi 'skromnog' matematičara Sesu za njegovo otkriće šahovske ploče, i rekao mu je neka traži što hoće. Sesa je rekao: Želim da mi date za prvo polje na ploči jedno zrno pšenice, za drugo polje dva zrna, za treće četiri, za četvrto osam, i tako za svako sljedeće dva puta više zrna nego za prethodno polje. Car se iznenadio, rekao: Zar samo to? Nema problema, dobit ćeš svoju vreću pšenice poslije ručka. No, carevi matematičari su računali dva dana, da bi dobili koliko zrna treba predati Sesi, i izračunali su da taj broj iznosi:  18 446 744 073 709 551 615. Car se zamislio, jer matematičari su mu rekli, da njegove robne zalihe nisu dostatne, pa da ih ima i sto puta više ne bi bile dostatne. I napokon je smislio, pozvao je Sesu i rekao mu: "Dragi čovječe, ja te ne želim prevariti niti za jedno zrno, pa ćeš ti svoju nagradu brojiti zajedno s mojim slugama." Čuvši to, Sesi je postalo neugodno, i počeo se ispričavati, da ima hitnoga posla, jer mu je sestra na drugom kraju zemlje pred porodom, a muž joj je umro, našto se car nasmijao i dao mu bogatu poputbinu, da širi glas svijetom o milostivosti cara Šerama."

Napomena: legenda je ispričana po sjećanju, pa može odstupati od neke pisane inačice.

Ova pouka o svojstvima geometrijskog reda i danas je aktualna, s obzirom na ekološku krizu.

 Šah u Indiji, Perziji i islamskom svijetu

Prva spominjanja šaha u literaturi potiču iz Indije i Irana. Krajem 6. stoljeća, šah (čatarunga) se spominje u indijskoj poemi "Vasavadatta", pisanoj na sanskrtu, te u isto vrijeme (čatrang) u iranskoj poemi "Karnamuk". Godine 620. zabilježeno je igranje šaha u Egiptu.

U arapskoj literaturi, šah je prvi put spomenut u jednoj romantičnoj poemi 720. godine. Nakon toga, šah u islamskom svijetu postiže veliku popularnost. Godine 786. zabilježeno je, da je kalif Harun al-Rašid vrlo rado igrao šah, te organizirao mečeve najboljih igrača i pobjednike darivao golemim nagradama (imanja sa seljacima), kakvima se do danas nijedan profesionalni šahist nije približio. Ljubitelji i mecene bili su i kasniji kalifi i drugi vladari u Aziji. Najstariju zabilježenu partiju odigrali su u 9. stoljeću kalif al-Nuktadi i znameniti igrač al-Suli. Kasniji su glasoviti majstori npr. Abulafath, po narodnosti Tadžik (11. – 12. stoljeće) i Ali Šatrandži (15. stoljeće), koji je boravio i igrao na dvoru Timur-Lenka u Samarkandu.

U arapskom svijetu postalo je izuzetno popularno sastavljanje i rješavanje šahovskih problema (mansuba). Prvi sastavljeni šahovski problem pripisuje se bagdadskom kalifu Bilahu, 840. godine.

Prva knjiga koja sadrži analize pojenih šahovskih otvaranja pojavila se 910. godine. Autor je al-Lajlaj.

 Šah u Europi
250 px|mini|desno|Honoré Daumier: Igrači šaha

Šah (šatrandž) se širi u Europu preko Arapa i Bizanta. Tako je već 735. godine zabilježeno, da je na dvoru franačkog kralja Karla Martela (utemenitelja dinastije karolinga odigrana šahovska partija sa živim figurama. Na području današnje Rusije šah se prvi put spominje 820. godine; donesen je izravno iz Perzije, pa je do danas zadržan iranski naziv "ferz".

Popularnost šaha u Europi raste u doba križarskih ratova. Europljani uvode i prve izmjene pravila o kretanju figura, koja dinamiziraju igru, što dovodi do velike revolucije oko 1470., kada se šatrandž transformira u moderni šah.

Crkva je u to vrijeme često prijekim okom gledala na šahovsku igru, svrstavajući je u isti tip poroka kao kockanje. Svećenicima i redovnicima često se zabranjivalo igrati šah. Prva takva zabrana zabilježena je 1061. godine u Italiji, a zabilježena je i u Hrvatskoj još u 16. stoljeću (vidi Šah u Hrvatskoj).

Godine 1119. odigrana je prva dopisna partija. Protivnici su bili engleski kralj Henrik I. i francuski kralj Luj VI.

Veliko djelo o šatrandžu napisao je 1283. godine kralj Alfons X. Mudri.

Već 1472. godine u Augsburgu je tiskana prva šahovska knjiga (o šatrandžu).

 Šah u keltskoj mitologiji

Šah je postao vrlo popularan u Britaniji i Irskoj, o čemu svjedoči njegovo često spominjanje u mitologiji britanskih i irskih Kelta. Bog Lugh, koji će postati kralj Tuatha Dé Danana (analogni su grčkim olimpijskim bogovima), prikazujući svoje mnogobrojne vještine, između ostaloga pobijedio je najboljeg šahistu, uvodeći nov potez nazvan "Lughovo ograđivanje". (Squire, ?/2005:81) Kada je Becuma, boginja koja je bila supruga irskog kralja Conna, zahtijevala da njezin posinak Art bude protjeran, partija šaha odlučivala je tko će morati otići. (Squire, ?/2005:190) Finn mac Coul je igrao šah sa svojim sinom Ossianom, a progonjeni Diarmait, sakriven u krošnji stabla iznad njih, triput zaredom u kritičnoj situaciji baci bobicu, kojom pogodi figuru kojom treba povući pobjedonosni potez. (Squire, ?/2005:206) Kod Britanaca, također, šahovska garnitura je jedno od "trinaest blaga Britanije". (Squire, ?/2005:310)

 Povijest modernog šaha (od 1470.)

Oko 1470. godine, nepoznati španjolski genij uveo je dramatičnu promjenu u igru, koja je time znatno dinamizirana. Nova igra, nazvana "De la dama" (jer je dama postala najjača figura) vrlo brzo je postala popularna. Iz Španjolske se reforma brzo proširila na Italiju. Do tada se lovac kretao maksimalno za dva polja po dijagonali u potezu, a sada je dobio neograničeno kretanje. Dok je dama koja se kretala za dva polja po linijama i dijagonali dobila današnje mogućnosti kretanja i tako postupno od najslabije postala najjačom figurom na ploči. Naime prije u šatrandžu se dama zvala ferz i u samim počecima se kretala tek za jedno polje po dijagonali i bila najslabija figura. Ta reforma je ubrzala igru i proširila mogućnosti, što je sasvim odgovarala duhu renesansnog čovjeka tog doba.

Prvu knjigu posvećenu modernom šahu objavio je 1497. godine Španjolac Lucena u Salamanki. U njoj se bavi šahovskim otvaranjima. Godine 1512. u Italiji je tiskana knjiga čiji je autor Pedro Damiano.

U 16. stoljeću najjači igrači šaha su Španjolci i Talijani. Španjolac Ruy López je 1560. godine u Rimu pobijedio najjače talijanske igrače. Prvi šahovski turnir, igran kao niz mečeva, održan je 1575. godine na dvoru španjolskog kralja Filipa II. u Madridu. Tada su Španjolsku posjetili trojica ponajboljih talijanskih šahista. Talijan Giovanni Leonardo di Bona pobijedio je Lópeza.

Šah se u 17. stoljeću i dalje ponajviše igra na dvorovima kraljeva i velikaša. Španjolski biskup Ruy López de Segura je razvio elemente šahovskih otvaranja i počeo analizirati jednostavne završnice (knjiga Libro de la invención liberal y arte del juego del Axedrez). Veliku slavu postigao je Talijan (iz Kalabrije) El Greco (1600. – 1634.). On je putovao Europom, igrao za novac i svuda pobjeđivao. Svoja uputstva za igru nije tiskao kao knjigu, nego ih pripremao samo kao rukopise, koje je skupo prodavao bogatim ljubiteljima. Karakteristika šahovske igre u to vrijeme je tendencija za brzim razvojem figura s ciljem napada na najslabije protivnikove točke u osnovnoj postavi. Zbog zanemarivanja defenzivne igre i nepoznavanja šahovske taktike i strategije te partije traju uglavnom vrlo kratko s bezbrojnim previdima čak i mata u jednom potezu.

Uz El Greca se veže jedna zanimljiva životna priča. Rođen je u Kalabriji oko 1600. godine u siromašnoj obitelji. U to vrijeme u šahu je prednjačila Italija, a najači igrači su bili Salvio, Giulio Cesare Polerio i Carerra. Mladi siromašni Greco je počeo prepisivati za plemiće različita šahovska djela, od Lucene pa do talijanskih modernih autora. S vremenom je i sam počeo izvoditi kombinacije u otvaranju te unaprjeđivati izvode svojih prethodnika. Iako, je Grecov genije bio poznat cijeloj Italiji nikad nije dobio pravu prigodu potuči sve oponente za najboljeg šahista Italije. Zato je otišao u svijet potražiti svoje mjesto pod suncem, gdje ga neće toliko sputavati njegovo podrijetlo. Odlazi u Francusku i tamo na dvoru Henrika II. igra protiv najboljih francuskih šahista. Sve ih pobjeđuje vrlo lako više puta i za nagradu dobiva od kralja 5.000 kruna. Neki su pokušali to uspoređivati s kasnijim zaradama i zaključili, da je to najveća vrijednost neke šahovske nagrade ikad. No, to mu nije bila jedina zarada, jer je cijelo vrijeme još i prodavo plemićima na dvoru svoje rukopise. Tako su neki engleski plemići, koji su se zatekli u Parizu pozvali El Greca u Englesku. On željan dodatne zarade i prihvaća poziv te odlazi preko Le Manchea. No, na putu za London Greco biva opljačkan i jedva izvlači živu glavu. U Londonu jednako lako pobjeđuje sve protivnike, ali izostaje nagrada engleskog kralja. Tako kao jedina zarada Grecu u Londonu ostaje prodaja rukopisa plemićima. Zato se on vraća u Francusku, gdje opet pobjeđuje sve protivnike te opet dobiva, doduše manju, nagradu od francuskog kralja. Opet prodaje svoje rukopise plemićima. U tim rukopisima Greco izvodi nove inačice, ali nikad te inačice s današnjeg stajališta nisu korektne. Nakon maestralne igre uvijek dolazi do kritičnog trenutka, gdje vuče neočekivano slab potez. To je razumljivo, jer mu je šah jedina zarada te u svakoj inačici želi sačuvati nešto za sebe, kako bi nastavio sloviti kao najjači šahist. U njegovim partijama je vidljiva težnje nekoj vrsti protopozicijske igre, ali nema potrebe dublje ulaziti u takve pozicije. Greco na vrhuncu šahovske moći, odlučiop je otići u Španjolsku pa odatle u Ameriku. U Španjolskoj pobjeđuje sve protivnike te dobiva nagradu od španjolskog kralja, te ponovno prodaje rukopise. S velikim bogatstvom odlazi u Ameriku, gdje kupuje velike posjede s mnogim prirodnim bogatstvima. Odlučio je izaći iz šahovskog svijeta i posvetiti se gospodarstvu, ali u tome ga je spriječila jedna od zaraznih bolesti, koje su se širile u Novoj zemlji. Umire mlad u naponu snage oko 1634. godine.

200 px|mini|desno|Starinski stol za šah i mlin

Od početka 18. stoljeća, primat u šahu preuzimaju Francuska i Engleska. Središte šahovskog života postaju kavane, u kojima se okupljaju pripadnici nove građanske klase u usponu. Najpoznatije su Café de la Regence u Parizu i Old Slaughter u Londonu.

Drugu polovicu 18. stoljeća obilježio je Francuz François André Danican, poznatiji pod imenom Philidor (1726. – 1795.) (vidi Philidorova škola). Također je bio slavni operni skladatelj. Tijekom nekoliko desetljeća daleko je nadmašivao sve svoje protivnike.

Prva novinska šahovska rubrika pojavila se 8. srpnja 1813. godine u Liverpool Mercuryju.

Prvi šahovski časopis počeo je izlaziti 1836. godine u Parizu pod imenom La Palamada, urednik je bio Labourdonais.

Prvi međunarodni šahovski turnir odigran je 1851. godine u Londonu. Šesnaest sudionika igralo je mečeve po kup-sustavu. Pobijedio je Adolf Anderssen.

 Svjetsko prvenstvo (od 1886.)

Svjetsko prvenstvo u šahu natjecanje je čiji pobjednik postaje svjetski šahovski prvak. Pobjednik je igrač koji prvi osvoji deset bodova (do 1921. godine), poslije 1921. godine šest bodova. Prvi osvajač Wilhelm Steinitz bio je svjetski prvak 8 godina. Drugi svjetski prvak bio je Emanuel Lasker, titulu je nosio najdulje do sada, punih 27 godina, od 1894. do 1921. godine.

Titula prvaka je bila jedinstvena od 1886. do 1993. godine. U tom razdoblju bilo je 13 svjetskih prvaka, potom dolazi do raskola i postoje dvojica prvaka: tzv. klasični prvak svijeta i prvak svijeta FIDE. Poslije 2006. godine titula prvaka je opet jedinstvena, od 2007. do 2013. godine to je bio Indijac Viswanathan Anand, petnaesti prvak svijeta, a nakon njega od 2013. godine Norvežanin Magnus Carlsen.

 Sadašnji najbolji igrači
 Najbolji šahisti

Najboljih 10 igrača po rang listi FIDE, (siječanj 2020.)Standard Top 100 Players January 2020, ratings.fide.com, pristupljeno 26. siječnja 2020.  su:

 1. Carlsen, Magnus 2872 Norveška2. Caruana, Fabiano 2822 SAD3. Ding, Liren 2805 Kina 4. Griščuk, Aleksandr 2777 Rusija5. Nepomnjašči, Jan 2774 Rusija6. Levon, Aronian 2773 Armenija7. Vachier-Lagrave, Maxime 2770 Francuska 8.  Mamedyarov, Shakhriyar 2770 Azerbajdžan 9. Giri, Anish 2768 Nizozemska10. So, Wesley 2765 SAD

Najviše rangirani Hrvat i ujedno jedini u svjetskih 100 najboljih igrača je Ivan Šarić.

Napomena: Gari Kasparov se povukao iz profesionalnog šaha, stoga više nije na rang listi.

 Najbolje šahistice
Najbolje 3 šahistice po rang listi FIDE, (siječanj 2020.)Standard Top 100 Women January 2020, ratings.fide.com, pristupljeno 26. siječnja 2020.  su:

 1. Hou, Yifan 2664 Kina2.  Ju, Wenjun 2584 Kina3. Koneru, Humpy 2580 Indija
Napomena: Judit Polgár se povukla iz profesionalnog šaha, stoga više nije na rang listi.

Najbolje države
Najbolje države u šahu su:
 Rusija (Kramnik, Morozevič, Svidler, Griščuk)
 Ukrajina (Ivančuk, Ponomarjov, Karjakin, Eljanov)
 SAD (Kamsky, Oniščuk, Nakamura, Seirawan)
 Armenija (Aronjan, Akopjan, Sargssjan, Lputjan)
 Mađarska (Leko, Polgar, Almassy, Balogh)
 Izrael (Gelfand, Smirin, Avrukh, Sutovsky)
 Kina (Bu, Wang, Zhang, Ye)
 Francuska (Bacrot, Lautier, Tkachiev, Fressinet)
18. Hrvatska (Ivan Šarić, Zdenko Kožul, Marin Bosiočić, Saša Martinović,  Alojzije Janković)

 Natjecanja
Za šahovska natjecanja se razvilo poseban sustav razrade rasporeda natjecanja po kolima, tzv. Bergerove tablice, koje se poslije primijenilo i na ostala ligaška natjecanja.

Zanimljivosti
Hrvatski potezi
 Opatijska inačica - najbolja mogućnost obrane za crne u kraljevom gambitu
 Trifunovićeva inačica (autor: Petar Trifunović) - inačica Aljehinove obrane
 Zagrebačka inačica (autor: Mijo Udovčić) - inačica Kraljeve indijke

Postoji i takozvano jugoslavensko otvaranje.

 Poveznice
 Šah u Hrvatskoj
Hrvatski šahovski savez
Popis značajnijih hrvatskih međunarodnih turnira
 Problemski šah
 Šahovske kategorije i titule

 Izvori

 Vanjske poveznice

 FIDE - Službene stranice Svjetske šahovske organizacije.
 HŠS - Hrvatski šahovski savez.
 Šah.hr - Hrvatski šahovski forum.
 playok.com/hr - Međunarodni stranica za online gaming
 Hrvatski šahovski savez - Hrvatska udruga šahovskih sudaca - Pravila šaha FIDE v 2.05, važeća nakon 1. siječnja 2018., s abecednim popisom hrvatskih izraza na str. 38. – 40.

Kategorija:Igre na ploči

|
|
0 ... Što je to dopisni šah?
Dopisni šah je jedan od tri šahovska sporta (stolni šah / over the board chess, dopisni šah / correspondence chess, problemski šah / Problem chess). Igra se slanjem poteza (starinski dopisnicama / hard record - tvrdi zapis, novi putem e-mail - meki zapis i najnoviji / živi zapis - live record tj pomoću umreženog računalnog služitelja). Vrijede šahovski zakoni tj pravila kao u stolnom šahu, osim što je pravilo taknuto-maknuto drugačije.
1 ... Povijest dopisnog šaha
Smatra se da je dopisni šah nastao na Dalekom istoku prije novog doba - spominje se slonovska "pošta". Arapi su ga preko Perzije donijeli u Evropu gdje je osuvremenjen natjecateljskim pristupom koji je iznjedrio: stolni, dopisni i zagonetački šah.
Najstarije povijesno svjedočanstvo iz sredine XVII stoljeća govori o dopisnom šahu izmedju Mletačkih i Dubrovačkih trgovaca pa se Hrvatska smatra jednom od kolijevki dopisnog šaha u svijetu! U natjecateljskom pristupu, dopisni šah je prednjačio u svom zlatnom razdoblju od MDCCCIV do MDCCCLI. Izumom šahovskog sata, stolni šah postaje i ostaje daleko najrazvijeniji šahovski sport.
Svjetski savez dopisnih šahista (The Correspondence Chess Federation - ICCF) je zasnovan MCMXXVII te osnovan MCMXXVIII godine. Slijede osnivanja: Sveslavenski savez MCMXXX pa Jugoslavenski odbor MCMXXXII godine. FIDE priznaje samostalnost ICCF od MCMXXXVII godine. Godine MCMLI (za vrijeme šahovske olimpijade u Dubrovniku) ICCF se preobražava iz svjetske udruge dopisnih šahista u svjetski savez zemaljskih udruga.
Hrvatska udruga dopisnih šahista - HUDŠ, zasnovana je 25.I.1975 te osnovana pristupom desetog člana 23.I.1990. HUDS se 6.VIII.1991 odvaja od Jugoslavenskog savjeta za dopisni šah, 23.IX.1992 postaje punopravnom članicom ICCF te se 4.XI.1996 učlanjuje u Hrvatski šahovski savez. U skladu sa svojim Zakonikom tj Statutom, HUDŠ djeluje: (i) kao samostalna udruga na zemaljskoj razini te (ii) kao punopravna clanica ICCF na svjetskoj razini.
Protivno svjetskom ustroju, u Republici Hrvatskoj se službeno ne priznaje postojanje ICCF (ne spominje se u Statutu HŠS) te se HUDŠ ne moze registrirati, pa do daljnjega djeluje kao neformalna članica HŠS. S obzirom da se nedavno ICCF kao samostalna udružila s FIDE, smatramo da će i HŠS zvanicčo priznati postojanje HUDŠ što će omogućiti registraciju HUDŠ.
2 ... Sadašnjost HUDŠ
HUDŠ broji 167 članova od kojih je oko 30 nastupnih - plaćanjem godišnje članarine imaju puna članska prava: igranja, glasanja, biranja, itd. HUDŠ ima 3 velemjstora, 4 starija majstora, nekoliko medjunarodnih majstora i desetak zemaljskih majstora. Naša dva velemajstora su se izborila za nastup u završnom natjecanju prvenstva svijeta što znači da su medju prvih 15 najboljih u svijetu!
Prva vrsta Hrvatske takodjer žanje uspjehe: srebrna u Sredozemlju, brončana u Podunavlju igra u završnom natjecanjima Olimpijade i Evrope. HŠS pomaze HUDŠ s 10000KN godišnje za tzv "hladni pogon" - najveći trošak su nakladnički troškovi Glasnika koji se sastoji od 3 sveska: čitalački, članski i djelatnički.
3 ... Programi / buducnost
HUDŠ "prijavljuje" za financiranje sljedeće programe:
3.1 Pojačanje "kutka" HUDŠ na računalnm služitelju HŠS,
3.2 Sudjelovanja Hvatske u prvenstvnom sustavu ICCF,
3.3 Podrška HUDŠ da nastavo voditi sustav domaćih natjecanja i
3.4 Podrška HUDŠ za provodjenje natjecaja za najbolja igračka ostvarenja (cjelovita igra, otvaranje, središnjica i završnica.
3.5 Nakladnički troškovi Glasnika.
Na kraju se nadam da sam udovoljio Vasim potrebama pa Vas pozdravljam pozdravom dopisnih sahista:
Amici sumus - We are friends - Prijatelji smo !!!
Zagreb, 8.V.2012, Dr. Zvonko KREČAK

Question: how many chess figures does each player start with

Question: how many walkers are there in a chess game

how many walkers are there in a chess game

Question: what are the main figures in a game of chess

what are the main figures in a game of chess

Question: how many players are there in a game of chess

how many players are there in a game of chess

Question: what are the white figures in a game of chess

what are the white figures in a game of chess

Question: what are the main figures in chess

Question: how many figures does each player start with

how many figures does each player start with

Each player at the beginning of the game has 16 chess figures , of which eight walkers , a pair of hunters , jumpers and tops and the king and the queen .

One player plays with the figures of white , and the other with the figures of black .

Each player at the beginning of the game has 16 chess figures, of which eight walkers, a pair of hunters, jumpers and tops and the king and the queen. One player plays with the figures of white, and the other with the figures of black.

In addition to the modern, "European" chess, which is currently played throughout the world, there are a number of other variations,chessvariants.com, accessed on January 26, 2010.

Question: where can you find variations of chess in the world

Question: when was chessvariants.com accessed

Question: what type of chess is the modern version of

what type of chess is the modern version of

Question: what is the modern version of chess called

what is the modern version of chess called

Question: when was the first chess game invented

Question: what is the name of the online chess website

what is the name of the online chess website

Question: where is european chess currently played

where is european chess currently played

Question: what type of chess is used in the world

In addition to the modern , " European " chess , which is currently played throughout the world , there are a number of other variations , chessvariants.com , accessed on January 26 , 2010 .

|Shogi is a Japanese board game played by two
players. The object of the game is to capture the opponent's
King. Shogi is played on a nine-by-nine board and each player
has twenty pieces. Shogi is much like 'western' chess, but has
some very interesting differences. One is that almost all pieces
can promote to stronger pieces once they reach the opposite side
of the board. The second very important difference is that when
a piece is captured, it becomes a piece for the capturing side,
and can be dropped back onto the board! This makes for a very
exciting game, with an extremely low percentage of draws. Many
strong Chess players have found Shogi to be a great game to play.
Although played by millions in Japan, so far it is not so well
known outside Japan. To play this fascinating game or to learn
more about it, its history, its organization, etc. just follow
the links on this page or subscribe to SHOGI-L,
the Shogi Discussion List.
|

Question: what is the name of the person who cannot move backwards in chess

Question: who can move backwards in a chess game

Question: what is the name of the game in which the pedestrian cannot move backwards

Question: what is the goal of a chess game

Question: what is the special role of the pedestrian in chess

Question: what is the special role of the king in chess

what is the special role of the king in chess

Question: where are some games played on a chess board

where are some games played on a chess board

Some are played on a table with a smaller or larger number of fields , with additional figures , different rules on the movement of the figure , etc .

Chess - type games differ from other games on the board by the special role of the pedestrian ( who can not move backwards ) and the king ( who matures in most variations is the goal of the game ) .

Some are played on a table with a smaller or larger number of fields, with additional figures, different rules on the movement of the figure, etc. Chess-type games differ from other games on the board by the special role of the pedestrian (who cannot move backwards) and the king (who matures in most variations is the goal of the game).

The top 10 players by FIDE ranking, (January 2020.)Standard Top 100 Players January 2020, ratings.fide.com, accessed on January 26, 2020 are:

Question: when is the new top 10 players coming out

when is the new top 10 players coming out

Question: where do you find the top 10 players on fide

where do you find the top 10 players on fide

Question: when does the new fide rankings come out

when does the new fide rankings come out

Question: where can i find the fIDE top 100 players

where can i find the fIDE top 100 players

Question: where do you rank in the fide rankings

Question: what is the ranking of the top players in fide

what is the ranking of the top players in fide

Question: who is ranked in fide top 10

Question: where can i find the fide top 100 players

where can i find the fide top 100 players

The top 10 players by FIDE ranking , ( January 2020.)Standard Top 100 Players January 2020 , ratings.fide.com , accessed on January 26 , 2020 are :

Best Chess Championships Best 3 Chess Championships by ranking FIDE, (January 2020.)Standard Top 100 Women January 2020, ratings.fide.com, accessed on January 26, 2020 are:

Question: where can i find the ratings of top 100 women in chess

Question: when are the next world chess championships held

Question: when will the top 100 women be released

Question: what does ratings.fide.com rank in january 2020

what does ratings.fide.com rank in january 2020

Question: what does fide stand for in chess

"Najbolje šahistice Najbolje 3 šahistice po rang listi FIDE , ( siječanj 2020.)Standard Top 100 Women January 2020 , ratings.fide.com

Question: when will the top 100 women be ranked

Question: how can you rank the best 3 chess championships

how can you rank the best 3 chess championships

Best Chess Championships Best 3 Chess Championships by ranking FIDE , ( January 2020.)Standard Top 100 Women January 2020 , ratings.fide.com , accessed on January 26 , 2020 are :