Hrvati su jedini konstitutivni narod u Republici Hrvatskoj i jedan od tri konstitutivna naroda u Bosni i Hercegovini. Jednim dijelom nastanjeni su i u susjednim kao i drugim zemljama srednje i jugoistočne Europe: u Austriji, Slovačkoj, Sloveniji, Mađarskoj, Srbiji (poglavito u Autonomnoj Pokrajini Vojvodini), Rumunjskoj, Crnoj Gori (poglavito u Boki Kotorskoj), Sjevernoj Makedoniji, Kosovu, Italiji i u drugim svjetskim državama. Godine 2018. hrvatski je narod brojio oko osam milijuna pripadnika.

Hrvati govore hrvatskim jezikom koji pripada skupini južnoslavenskih jezika. Po vjeroispovijesti su Hrvati dominantno katolici. Svecem zaštitnikom hrvatskog naroda smatra se sveti Josip.

Procjene govore da Hrvata izvan domovine ima gotovo isti broj kao i u Hrvatskoj. Pretežno žive u Sjevernoj i Južnoj Americi, Zapadnoj Europi i Australiji. Postoje stare i organizirane hrvatske manjine u obližnjim državama: gradišćanski Hrvati u Austriji, Bunjevci i Šokci u Vojvodini, moliški Hrvati u Italiji, Bokelji ili bokeljski Hrvati u današnjoj Crnoj Gori te Krašovani u Rumunjskoj.

Srednjovjekovna Hrvatska kraljevina bila je prva slavenska država koja je zadobila međunarodno priznanje statusa kraljevine.

 Ime i podrijetlo
Prema legendi, Hrvati su se doselili pod vodstvom petero braće (Klukas, Lobel, Muhlo, Kosjenac i Hrvat) i dvije sestre (Tuga i Buga), pa je moguće da od jednog od braće koji se zvao Hrvat potječe i ime za narod Hrvati. Ta je narodna predaja, koja na razini pripovjedačke slike možda i ima neke veze sa stvarnošću, zabilježena (ne kao povijesni podatak, nego kao legenda) u značajnom bizantskom diplomatskom priručniku De Administrando Imperio iz 10. stoljeća. U 29., 30. i 31. poglavlju toga djela se daju podatci koji očito bolje oslikavaju povijest Hrvata i njihove države nastale uz Jadran: tu se saznaje da su Hrvati došli iz područja koje je sjeverno od Mađarske i istočno od Bavarske, da su nakon dolaska na područje današnje Hrvatske prihvatili kršćanstvo i da su se tek s mukom oslobodili od ovisnosti o moćnim Francima.

Historia Salonitana iz polovine 13. stoljeća daje nam prikaz znanja o podrijetlu Hrvata kakav je (neovisno o zapisu iz De Administrando Imperio) postojao u tada najkulturnijem dijelu Hrvatske, pod utjecajima latinske i grčke pismenosti. Tu se spominje da je sedam ili osam rodova plemića s područja Poljske i Češke došlo na područje rimske Dalmacije kao saveznici Gota. Ti su se slavenski plemići nastanili u brdovitim predjelima uz Jadran, uspostavili snažnu kneževsku vlast i izmiješali sa starosjediocima u jedan jedini snažan narod s jednim jezikom, te tek nakon dosta vremena osvojili i razorili Salonu. Kritičari prikaza iz Historiae Salonitane uglavnom ukazuju da je smještanje dolaska bilo kakvih Slavena na Jadran u vrijeme Gota prerano, te da su tu zacijelo pomiješani Franci (o kojima jasno govori De Administrando Imperio, kao savezniku o kojemu su bili ovisni Hrvati u vrijeme svojega dolaska) i Goti.

Razni autori su pokušali iz tih i nekih drugih dosta oskudnih povijesnih izvora utvrditi što sigurnije činjenice (neki povjesničari su se, ipak, bavili traženjem nesuglasja u tim izvorima čak i tamo gdje ih se normalnim čitanjem i ne može opaziti), a drugi su tražili podatke o spomenu imena Hrvat i stoga podrijetla Hrvata dalje prema istoku, sve do granica Perzije.

Novija istraživanja pokušavaju dati precizniji odgovor o genetičkom podrijetlu Hrvata, te dosadašnji uvidi (D. Primorac, 2011. god.) ukazuju da je oko 75% genetskog doprinosa Hrvatskoj populaciji dolazi od stanovništva koje je na području današnje Hrvatske prisutno već 25.000 godina, a preostalih 25% je došlo s drugih područja.

I. Mužić ukazuje 2008. god. da, makar Hrvati u cjelini uzev u genetskom smislu ne nose mnogo slavenskih osobina, izvor državnosti Hrvata s dobrim dokazima možemo naći na području Liburnije, tj. na širem području Like, te obližnjim primorskim područjima na sjevernom Jadranu - koja su najviše bila naseljena "Sklavinima" čija se vlast potom postepeno širila na područja pretežno nastanjena starosjediocima "Dalmat(in)ima", starosjedilačkim stanovništvom koje pretežno nije bilo romanizirano. S vremenom su se pripadnici obje ove grupe stopili u jedan narod.

Mate Božić 2019. godine ukazuje na okolnost da se sjedište velikog slavenskog vladara u Moravskoj Svetopulka, koji je vladao od 870. i 894. god u arapskim izvorima prenosi kao Ğrwab, što mnogi autori čitaju kao H.rwat, te neki autori i čitavu tu državu koja je obuhvaćala velike dijelove današnje Češke, Slovačke i Poljske nazivaju hrvatskim imenom. Makar Božić podatke o doseljavanju nekih Hrvata s tog područja ne smatra sigurnim, on ukazuje da je moguć zaključak da je područje Ravnih kotara - tada pod imenom Hrvati (dakle, Gradovi, slično nazivima Gradišće i  Gradište za razne toponime na području gdje obitavaju Hrvati) - predstavljalo matično vladavinsko područje kneza Trpimira i njegove loze još od vremena kneza Borne (~810., – ? 821.) ; te se regionim Hrvati postupno proširio na čitavo područje kojim je uspostavljena vlast kraljevske loze Trpimirovića, koja će Hrvatskom vladati sve do kraja 11. stoljeća.

 Hrvatska plemićka plemena koja su imala pravo birati kralja
V. članak Plemstvo dvanaest plemena Kraljevine Hrvatske

Srednjovjekovne kneževine su nastajale osloncem na ratničke, tj. plemićke rodove - u to doba je cjelokupni socijalni život bio zasnovan na rodovima, zajednicama povezanim mjestom boravka i srodničkim vezama; potom su jače od tih kneževina uspostavljale kontrolu nad manjima u obliku vojvodstava i (rijetko) međunarodno priznatih kraljevina. Plemstvo je bilo državotvorno te obavljalo vojne i druge državne poslove; preostalo stanovništvo bilo je pod njihovom zaštitom i snosilo daće (uglavnom u poljoprivrednim proizvodima i obaveznim radom na imanjima plemića i na imanjima u vlasništvu Crkve). Tijekom 9. stoljeća se tako i Hrvatska formirala kao snažna kneževina pod Trpimirovićima, te je u prvoj polovini 10. stoljeća međunarodno priznata kršćanska kraljevina. Kao zemlja u ipak kulturalno naprednijem području Sredozemlja, Hrvatska je takav status postigla nekoliko desetljeća prije Ugarske, stoljeće ranije od primjerice Češke ili Portugala, te u doba kada su dijelovima današnje Engleske vladali kraljevi/kneževi bez međunarodnog priznavanja; naposljetku u vrijeme dok Danska i preostale skandinavske zemlje čak još nisu bile prihvatile kršćanstvo.

Salonitanska kronika iz 13. stoljeća govori da je s područja Poljske i Češke došlo (više stoljeća ranije) "sedam ili osam rodova plemića" koji su uspostavili svoju vlast na području Rimske Dalmacije gdje su obitavali neromanizirani starosjedioci, koji da su se zvali "Snaci"; poslije se to plemstvo povezalo sa starosjediocima u jedan narod s jednim jezikom. Izgleda da se broj plemenitih rodova s vremenom povećao, bilo dijeljenjem rodova, bilo primanjem novoga plemstva. Supetarski kartular (kronika benediktinskog samostana) iz 12. stoljeća sadrži ovakav zapis o starom hrvatskom plemstvu:

Po svemu sudeći je ovaj zapis o 6 hrvatskih plemićkih rodova čiji su pripadnici birani za banove (u, kako se tu navodi, 7 banovina, od kojih je jedna nosila Hrvatsko ime, a preostalih 6 je obuhvaćalo rubne dijelove kraljevine  - dio o Albaniji se zacijelo ne odnosi na područje današnje Albanije) i daljnjih 6 čiji su pripadnici birani za župane na užem području Hrvatske - bio dopisan krajem 13. ili početkom 14. stoljeća, sukladno potrebama nekih plemićkih kuća iz toga doba; ali se u Europi i plemstvo s početka 14. stoljeća smatra starim. U svakom slučaju je zapis o upravnoj podjeli kraljevine na banovine i županije morao odgovarati znanju o povijesti Hrvatske koje je postojalo krajem 13. i početkom 14. stoljeća; dakle u vremenu kada su promjene bile tek polagane, a plemićke obitelji i samostani pomno držali predaje o svojoj povijesti.

Na popisu 12 plemena hrvatskog plemstva koja su davala župane i banove i koja su prema europskom srednjovjekovnom običaju imala pravo sudjelovati na Saboru gdje se biralo kralja su:
Kačići. Izgleda da su u 11. stoljeću bili u zaleđu Zadra i Biograda, te su u 12. stoljeću zavladali područjem Omiša, odakle su držali krajeve uz Neretvu i južne dalmatinske otoke. Možda su tek odvjetak jednog od izvornih sedam ili osam rodova plemića o kojima govori Historia Salonitana, jer ih se nalazi u Supetarskom kartularu pisanom početkom 12. stoljeća karolinškom minuskulom, ali u dvojbenom dopisu koji je dopisan nekaligrafskim slovima i kojega se smješta na kraj 13. ili početak 14. stoljeća – dakle u vrijeme kada su Kačići bili na vrhuncu snage i imali bogate posjede u dijelu Dalmacije gdje se benediktinski samostan Svetog Petra u Poljicima i nalazi.
Kukari (Klьkarь), ovo pleme, legendarno im je podrijetlo od brata Kluka - trag je naziv mjesta kod Vrlike, Kukari. Njihovog župana Ugrina spominje se kao jednog od supotpisnika sporazuma s Kolomanom 1102. godine. U kasnijim stoljećima smatrani su nižim plemstvom,
Snačići (zvani i Svačići - prijelazi glasa v u m i n). S obzirom na to da Toma Arkiđakon u 12. stoljeću za predhrvatske starosjedioce koristi ime "Snaci", neki autori smatraju da je ovdje riječ o predhrvatskim starosjediocima kojima je priznat plemenitaški status,
Čudomirići. Držali su mjesto Luka (u 13. stoljeću Lučka županija) kod Nina,
Mogorovići, - trag je naziv mjesta Mogorić u Lici, gdje je rod imao posjede,
Šubići, pleme iz kojeg su potekli knezovi Bribirski, tj. Zrinski. U vrijeme kada je dopisivan Supetarski kartular (inače skromni dokument ispisan na 8 listova pergamene dimenzija 27,6 x 17,6 cm, uglavnom sa zapisima o poslovima sa skromnim samostanskim dobrima; ali prijepisi iz tog starog dokumenta su možda mogli služiti u nekakvim raspravama o političkim pitanjima u 14. stoljeću), i oni su kao i velikaši Kačići imali značajne posjede u dijelu Dalmacije gdje se nalazio samostan Sv. Petra u Poljicima.
Gusići. Imali su posjede u Krbavskoj i Sidraškoj županiji. U 14. stoljeću preuzimaju Karin od roda Karinjana, te drže taj posjed do 1527. godine. Od njih su nastali Kurjakovići Krbavski i Slavogostići Posedarski,
Jamometići. U 14. stoljeću drže Krbavu i Pounje, te obnašaju dužnosti na području Nina i Zadra,
Karinjani i Lapčani - trag je naziv mjesta Karin i Lapac (Karinjani i Lapčani su jedno pleme koje se razdvojilo),
Lasničići (Lačničići). Njihovog župana Obrada spominje Toma Arhiđakon u 14. stoljeću kao jednog od supotpisnika sporazuma s Kolomanom 1102. godine. Imali su posjede u Gackoj i kod Biograda,
Polečići (Poletčići). Trag im je u nazivu mjesta Poličnika. Matične su posjede imali kod Perušića. S vremenom su mnogi od njih stekli posjede u bogatoj okolici Zadra i postali građani toga grada,
Tugomirići. Pleme za koje se legendarno drži da su od sestre Tuge. Nastanili su se kod Karlobaga i u Poljicima.
Imena gornjih 12 rodova nalaze se tijekom stoljeća u brojnim darovnicama i drugim dokumentima, ali se pojedine odvjetke tih plemićkih rodova naziva zasebnim imenima. Kao i drugdje u Europi, s vremenom se tek uz poteškoće može rekonstruirati točna rodoslovlja. Pripadnici raznih rodova su se međusobno ženili, a pitanja nasljeđivanja posjeda i obiteljskih imena nije bilo jednostavno. Kao i u drugim zemljama, unutar plemićkih rodova neke obitelji su bile jače i djelovale kao velikaši, a drugi su bili u statusu nižeg plemstva - te su obnašali niže vojne i administrativne dužnosti.

Možemo pretpostaviti da je područje kojim je prema Supetarskom kartularu upravljao "ban Hrvatske", baš područje sjeverne Dalmacije (možda s obližnjim dijelovima Like i Pounja), dakle područje na kojem su se izvorno naselila hrvatska ratnička (tj. plemićka) plemena; o kojem području govori Mate Božić, kao o izvornom teritoriju vlasti hrvatskih knezova koji su utemeljili dinastiju Trpimirovića, pod čijom će vlašću Hrvatska biti uspostavljena kao međunarodno priznata kraljevina.

Uz gore navedenih dvanaest plemenitaških rodovskih imena, izvori bilježe i razna druga imena za veće obitelji koje su s vremenom na raznim područjima izrastala iz hrvatskog plemena, među njima su Banjani, Bužani, Draganići, Bašča, Neretvani, Ladihovići, Klokočani, Stojmerići, Smrčkovići.

 Etnički prostor Hrvata

Danas etnički prostor Hrvata obuhvaća cjelokupan prostor Republike Hrvatske, od rijeke Dragonje na zapadu u Istri do Prevlake i Boke Kotorske na jugoistoku, te od rijeke Sutle na sjeverozapadu do rijeke Dunava na istoku. Zatim, obuhvaća značajne dijelove Bosne i Hercegovine:
Središnju Bosnu: (Jajce, Dobretići, Novi Travnik, Vitez, Busovača, Kiseljak, Kreševo, Žepče i Usora, te djelomično Vareš, Travnik, Maglaj, Fojnica, Bugojno, Uskoplje, Tuzla, Kraljeva Sutjeska-Kakanj, i Stup-Sarajevo).
Zapadnu, južnu i dijelom sjevernu Hercegovinu: (Široki Brijeg, Posušje, Grude, Ljubuški, Čapljina, Mostar, Stolac, Ravno, Čitluk, Neum, Livno, Tomislavgrad, Kupres, Prozor-Rama, te dijelove Doljani i Slatina-Jablanica, Bijela i Neretvica-Konjic).
Bosansku Posavinu: (Orašje, Odžak, Domaljevac-Šamac te određene dijelove općina: Brčko, Bosanski Šamac, Bosanski Brod, Derventa, Modriča i Gradačac).
Zapadnu Bosnu (Bosanska krajina): Značajan udio Hrvata živi na području Zavalja oko Bihaća, naselja Sasina, Haramine, Ljubija, Stara Rijeka i okolna naselja između Prijedora i Sanskog Mosta, Hrvati su zastupljeni i u okolici Banje Luke, Kotor Varoša i Teslića.

vidi: Hrvati Bosne i Hercegovine

Osim većinski homogena (fizički povezana) hrvatskog etničkog prostora, postoje i autohtone hrvatske manjinske zajednice ili enklave, pa su tako Hrvati autohtono stanovništvo u nekim područjima nama susjednih zemalja:

Boki Kotorskoj, te gradu Budvi i gradu Baru sa širom okolicom u priobalju Crne Gore.

vidi: Bokeljski Hrvati

Srbija, sjeverna i zapadna Bačka (općine Sombor, Apatin, Subotica, Odžaci, Bač), istočni Srijem (općine Šid, Beočin), Srijemska Mitrovica, Ruma, Stara i Nova Pazova, te Novi Sad). Osobito se ističu naselja s hrvatskom arhitekturom, crkvama i povijesnim znamenitostima u Petrovaradinu, Srijemskoj Mitrovici, Šidu, Hrtkovcima, Slankamenu i starim dijelovima Zemuna (sada Novi Beograd). Postoje i male hrvatske enklave u Banatu. Istočni Srijem nalazio se u sastavu hrvatske države tokom povijesti, jer su hrvatske vojničke postrojbe u sklopu Austro-Ugarske vojske oslobodile cijeli Srijem od Turaka, i bio je uključen u sastav Hrvatske sve do 1918. – 45. Na Kosovu postoji sada malena, no vrlo stara hrvatska enklava u mjestu Janjevo i nekoliko obližnjih sela.

vidi: Hrvati u Srbiji, Hrvati u Vojvodini, Bunjevci, Šokci, Janjevci

Značajna autohtona hrvatska zajednica opstala je u talijanskoj pokrajini Molise i gradu Trstu, te je sačuvala hrvatski jezik i vlastito narječje.

vidi: Moliški Hrvati

U Austriji, od oko 200 000 Hrvata koji su naselili to područje, opstala je značajna zajednica od blizu 50 000 gradišćanskih Hrvata koji nastanjuju zapadno Gradišće i grad Beč.

vidi: Gradišćanski Hrvati

U Mađarskoj, Hrvati nastanjuju istočno Gradišće, sjevernu Podravinu, i dijelove sjeverne Baranje oko grada Pečuha i grada Mohača.

vidi: Hrvati u Mađarskoj, racki Hrvati

U Rumunjskoj, Hrvati podrijetlom iz Pokuplja nastanjuju 7 naselja u području zvanom Karaševo.

vidi: Hrvati u Rumunjskoj, Krašovani, Šokci

U Slovačkoj živi oko 5000 Hrvata u dijelu pokrajine sjeverno Gradišće.

vidi: Hrvati u Slovačkoj

U Češkoj živi od oko 1000 do oko 2000 Hrvata; nastanjuju tri naselja.

vidi: Moravski Hrvati

U Sloveniji; Slovensko primorje (naselje Hrvatini), Bela krajina (više manjih naselja nastanjenih s Hrvatima), zatim oko Brežica, i u pokrajini Haloze.

Osim autohtonih hrvatskih zajednica, postoji i značajna ekonomska dijaspora Hrvata širom svijeta, čiji su preci tražeći posao odselili u razne zemlje i kontinente, te se tamo nastanili.

 Povijesna etnografija

 Život i običaji
mini|Slika Ferde Quiquereza (Kikereca) "Dolazak Hrvata k moru"
Po dolasku u novu domovinu, Hrvati su se nastanili na područjima između Drave i Jadranskog mora. S obzirom na fluktuacije istočne granice ona se ne može točno odrediti, no na cijelom bosanskohercegovačkom prostoru se mogu naći tragovi ranije hrvatske nazočnosti. Na južnoj jadranskoj obali, pleme Neretvani je oformilo svoju kneževinu.

Područje sjeverne Hrvatske između Drave i Save poznato kao Panonska Hrvatska (danas Slavonija), u vrijeme prije kralja Tomislava nazivano je imenom Sklavinija, a narod koji ju je naselio nazivan je Sklavinima, što je svakako varijanta imena Slaveni. Na tom je području s vremenom prevladao slavenski jezik; danas se ne može sa sigurnošću znati jesu li ratnička plemena Hrvata koje su na današnja hrvatska područja očito došla s područja današnje Poljske, Češke i Slovačke nastale od tamošnjeg slavenskog pučanstva, ili su ondje obitavajući poprimila slavenski jezik. Do danas nije razjašnjeno kakvim je jezikom govorilo ranije stanovništvo (koje je po svemu sudeći bilo znatno brojnije od doseljenih ratničkih Hrvata - plemića) i kako je točno teklo prihvaćanje zajedničkih jezičnih i etnoloških osobina. Dio područja koje su naselili Hrvati, Slavonija ili Sklavinija, zadržalo je slavensko ime do danas. Današnji Šokci koje nalazimo u Slavoniji, Baranji i Bačkoj, kamo su većim dijelom nasaljeni tek u 17. stoljeću povlačenjem hrvatskog stanovništva s područja pod osmanskom vlašću uz rijeku Bosnu i po nekim autorima, moraju biti baš "sklavinskog" podrijetla.  Do danas su poznati su po riječnom ribolovu i uzgoju stoke (napose svinja na ispaši u šumama), od kojih potječe glavnina mesne hrane. U ratarstvu, povijesno su uglavnom uzgajali žitarice. Izmiješani sa Šokcima žive Bunjevci, s ponešto drugačijim etnografskim osobinama.

Na području Bijele (područja uz srednji i sjeverni Jadran) i Crvene Hrvatske (područja uz Jadran, prema jugu) nalazimo opet drugačiji tip Hrvata. Zemljopisne prilike nesumnjivo su utjecale na drugačiji mentalitet i tip kulture. Kamen, more i sunce potaklo je razvoj uzgoja maslina i grožđa. Blizina mora djelovala je i na razvoj brodarstva, te gusarstva kao oblika privređivanja. Poznato je da su još stari Neretvani, čak i nakon što su njima u 12. stoljeću zavladali Kačići, bili strah i trepet slobodnom pomorstvu dalmatinskih gradova, napose Veneciji. Hrvati s obale Jadrana postali su poznati pomorci, a to za njih vrijedi još i danas. Dubrovčani i Bokelji na glasu su kao vješti pomorci. Značajna je proizvodnja vina, pršuta i maslinovog ulja. To su ujedno i glasoviti specijaliteti potomaka Bijelih i Crvenih Hrvata.

Uz zapadne granice Hrvatske prostiru se područja na kojima se govori kajkavicom i čakavicom, koja su se narječja prije Turskih ratova prostirala znatno dalje prema istoku. Zbog veće blizine njemačkih i talijanskih zemalja, osjete se ondje nešto jači kulturalni utjecaji s tih prostora. Isto vrijedi i za područja na otocima i uz sam Jadran, gdje se također do danas uglavnom očuvala čakavica, a koja su uvijek imala intenzivnu trgovinu s Italijom, a većim dijelom stoljećima i bila pod vlašću Mletačke Republike. Kako je i inače slučaj s narodima koji žive jedni kraj drugih, kod Hrvata u područjima uz Mađarsku osjete se mađarski utjecaji. Stoljetni suživot sa Srbima i Bošnjacima (stanovništvo slavenskog jezika uglavnom na području srednjovjekovne Hrvatske, koje se islamiziralo pod stoljetnim Turskim utjecajem) na istim područjima, također je ostavilo duboke utjecaje na Hrvate.

Tipovi naselja također se razlikuju prema zemljopisnim prilikama. Šokačka naselja Slavonije izduženog su oblika, čije se kuće najčešće nižu bočno okrenute prema šoru (ulici), s kojima čine gazdinstva. Kuće su drvene, te su s ostalim gospodarskim zgradama s ulične strane ograđene drvenim ogradama. Ovakva dugačka naselja moguća su samo u ravničarskim predjelima. Bliže ili dalje, gazdinstva imaju svoja poprilično velika polja na kojima se uzgaja pšenica (danas manje) i kukuruz.
Potpuno je drugačiji tip naselja u brdovitim predjelima, kao u Lici, gdje su kuće razbacana na velikom području. Kuće su veoma strmih krovova, izvorno drvene, danas zidanice. Hrvati brdskih područja također su se prilagodili obliku tla i klime. Stočarstvo (ovce) i uzgoj krumpira glavne su preokupacije. Polja su znatno manja nego u Slavoniji. Najznačajnija voćka ličkih Hrvata je šljiva. Uz Jadran se tradicionalno koristilo mediteranski način gradnje; ondje je veći dio stanovništva živio u gradovima i gradićima mediteranskog tipa, te je svekolika kultura snažno mediteranski obojena.

 Kultura i umjetnost
Kultura u Hrvatskoj je bitno označena njenom stoljetnom dosljednom uronjenošću u europske kulturalne tijekove. Stanoviti tragovi stoljetnog dodira s kulturom bivšeg Osmanskog carstva, s kojima je Hrvatska graničila više stoljeća su prisutni u tragovima raznih turcizama (npr. su riječi "kavez", "dugme", "dućan" i "čizma" turskog podrijetla), i nekih folklornih običaja u krajevima koji su nekada bili pod turskom vlašću (Slavonija, Dalmatinska Zagora; također kod Hrvata u Bosni i Hercegovini).
mini|220px|Istarski razvod, dokument o razgraničenju općina i gradova u Istri iz 1325. godine, koji je sačinjen u verzijama na njemačkom, latinskom i hrvatskom jeziku. Hrvatska verzija je pisana glagoljicom, koja je stoljećima bilo pismo književnog hrvatskog jezika na područjima uz sjeverni Jadran
U prvim stoljećima pisane povijesti Hrvata, glavni strani utjecaj je dolazio preko romaniziranih gradova na dalmatinskoj obali, koji su bili pod bizantskom vlašću i uključeni u mediteransku trgovinu. Kršćanstvo se među hrvatskim pukom i plemstvom širilo mahom putem domaćeg svećenstva, koje je i bogoslužje vršilo na narodnom jeziku. Makar je već 928. godine smijenjen Grgur, hrvatski biskup u Ninu, uz evidentno nastojanje biskupa iz romaniziranih gradova da u Hrvatskoj uvedu bogoslužje na latinskom jeziku – kakav je slučaj bio tada u skoro cijeloj Europi – staroslavensko bogoslužje se u Hrvatskoj zadržalo ponegdje sve do kraja 1960.-ih godina. Također se vrlo dugo zadržalo korištenje glagoljice, kako u sakralnoj, tako i u svjetovnoj uporabi; 1483. godine, samo 28 godina nakon što je otisnuta Guttenbergova Biblija, kao prva tiskana knjiga u povijesti, tiskan je "Misal po zakonu rimskog dvora" na hrvatskoj glagoljici.

Od 13. stoljeća se, najprije na dalmatinskim otocima, koristi u Hrvata i hrvatska ćirilica (arvatica, bosančica, hrvatkica). Sa širanjem tiskanih knjiga, postupno ipak prevladava zapisivanje hrvatskog jezika latinskim pismom. Osobito je na standardizaciju hrvatskog jezika, uz korištenje latinice, utjecalo djelo lingvista i svećenika Bartola Kašića, koji je napisao utjecajne hrvatske rječnike i gramatike, a njegov Ritual rimski (obrednik, knjiga sa službenim uputama i obrascima za zajedničku molitvu u crkvi) iz 1640. godine je službeno korišten u Katoličkoj crkvi sve do 19. stoljeća, te je imao je u Hrvata utjecaj, nalik onome koje je na engleskom govornom području imala King James Bible iz 1611. godine.

 Obrazovanje
Obrazovanje u Hrvatskoj je ustrojeno sukladno današnjim standardima u Europi. Sukladno europskim trendovima, zadnjih desetak godina snažno raste broj mladih koji upisuju visokoškolsko obrazovanje, te je u 2019. godine visokoškolski studij završilo 33.704 studenata, među onima koji su uspješno završili visokoškolski studij bilo je čak 20.286 studentica. Inače naraštaji koje danas u Hrvatskoj pohađaju visokoškolsko obrazovanje broje približno 50 tisuća u svakom godištu.

Inače, prvo sveučilište u Hrvatskoj osnovali su redovnici dominikanci u Zadru 1396. godine; u Lepoglavi uspostavljaju redovnici Pavlini sveučilište 1656. godine, a Sveučilište u Zagrebu je priznanje univerzitetskog statusa zadobilo 1669. godine, tada pod vodstvom redovnika Isusovaca.

 Religija
Na kulturu u Hrvata, te zapravo na njihov sveukupni život veliki utjecaj ostvaruje njihova stoljetna pripadnost katoličanstvu; od 3.874.321 stanovnika koji su živjeli Hrvatskoj 2011. godine, prema popisu stanovništva 2011. se čak njih 3 599 038 (92,89 posto) izjasnilo katolicima iako se među njima primjećuje opadanje interesa za religiju, kakav je i inače trend među kršćanima širom svijeta zadnjih desetljeća. Poznati hrvatski mariolog o. isusovac Ante Katalinić je u svom djelu Marija - velika nada Hrvata. Marijina nazočnost u povijesti hrvatskog naroda iz 1998. dokumentirao činjenicu da se je tijekom cijele svoje povijesti hrvatski narod osobito žarko utjecao Majci Božjoj u svim osobnim i kolektivnim nevoljama i potrebama, kakav je i inače slučaj kod katoličkih naroda.Crkva u svijetu 33 (1998), br.3, 304-316 Prikazi. Nedjeljko A. Ančić. Prikaz knjige Ante Katalinića: Marija - velika nada Hrvata, Biblioteka "Krunica i život", knjiga 3) Sveci zaštitnici hrvatskog naroda su Sveti Josiphttp://www.vecernji.hr/newsroom/news/croatia/3260202/index.do Svetog Josipa, zaštitnika Hrvatske, narod nema običaj slaviti i Sveti Nikola Tavelić.Biskupija Đakovačko-osječka  Pogled u kalendar

Ateista i agnostika je među Hrvatima koji su 2011. god. živjeli u Republici Hrvatskoj bilo 151 887 (4,22 posto). U grupi protestanti i ostali kršćani ima među Hrvatima u Hrvatskoj oko 19 tisuća osoba, a nešto manje od 70 tisuća Hrvata se na tom popisu nije izjasnilo o vjerskoj pripadnosti. U Hrvatskoj je 9647 Hrvata muslimana, a broj pripadnika ostalih vjera malen je.DZS, ibid.

 Gospodarstvo
V. članak Gospodarstvo Hrvatske

Kao i drugdje u Europi, gospodarstvo je stoljećima bilo bazirano na poljoprivredi. Velikih rudnika na području današnje Hrvatske nije bilo, te je osobito nedostatak ugljena priječio uključivanje Hrvatske u Prvu industrijsku revoluciju početkom 19. stoljeća. Uz to su apsolutistički vladari Austrijskog Carstva toga doba dosta drugo zabranjivali uspostavljanje manufakturne proizvodnje izvan područja njihovih nasljednih zemalja (koje su zemlje obuhvaćale današnju Austriju, Sloveniju i Češku), što će s vremenom prouzročiti stanovito zaostajanje područja današnje Hrvatske, Slovačke i Mađarske u industrijskom razvoju.

Uz Jadran je stoljećima bila razvijena snažnija trgovina; mediteransko pomorstvo i trgovina će doći u stanovitu krizu s uspostavom novih trgovačkih putova prema Americi, Indiji i Dalekom Istoku za vrijeme renesanse, i dodatno slabiti jačanjem tih puteva preko oceana s uvođenjem parobroda u 19. stoljeću. U sklopu Austro-Ugarske, i Hrvatska će se uključiti u Drugu industrijsku revoluciju u drugoj polovini 19. stoljeća, kada će se uspostaviti također i obrazovne, zdravstvene i druge ustanove prema standardima toga doba: od sustava svjetionika prema tadašnjim standardima, do sustava željeznica, telegrafa, katastra i zemljišnih knjiga.

Nakon što je po raspadu Austro-Ugarske iza Prvog svjetskog rata bila u sastavu Kraljevine Jugoslavije povezana sa Srbijom i drugim balkanskim područjima, te nakon što je bila u sastavu komunističke Jugoslavije iz koje je izašla tek uz višegodišnje ratovanje u Domovinskom ratu 1990.-ih s velikim materijalnim razaranjem, Hrvatska je na gospodarskom i kulturalnom polju nešto sporije napredovala od obližnjih područja Austrije i Italije. Čak i u takvim uvjetima, za vrijeme Socijalističke Republike Hrvatske od polovine 20. stoljeća obavljena je tranzicija od zemlje s pretežnim udjelom poljoprivrednog u zemlju s pretežnim udjelom gradskog stanovništva, zaposlenog u nepoljoprivrednim djelatnostima na popisu stanovništva u Hrvatskoj 1991. je od ukupno 4,784.265 stanovnika njih 2,597.205 živjelo u gradovima, a i znatan dio stanovništva u selima radio je izvan poljoprivrede.

Nakon osamostaljivanja Republike Hrvatske od SFR Jugoslavije početkom 1990.-ih godina, provedena je tranzicija gospodarstva radi uspostavljanja standarda gospodarskog poslovanja što sličnijih onima u Europskoj uniji. U Hrvatskoj je, ipak, udio trgovačkih društava u vlasništvu središnje države i jedinica lokalne samouprave još uvijek znatan. 2008. godine je udio tih poduzeća u ukupnoj zaposlenosti iznosio 13,8 posto, dok je prosječan udio za zemlje EU-a iznosio između 6,20 i 7,13 posto.

Općenito, razdoblja snažnog rasta gospodarstva u Hrvatskoj su bile od 1870. do 1913. godine, te od 1950. do 1973. godine, kada se bilježi gospodarski rast veći od 5 posto godišnje. Od 1973. godine naovamo, razdoblja umjerenog rasta su se izmjenjivala s gospodarskim krizama (uključivo razdoblje Domovinskog rata), te je tako 2012. godine gospodarski učinak Hrvatske bio na razini iz 1989. godine (uz nešto manje stanovništvo, zbog iseljavanja i slabog prirodnog prirasta).

Hrvatska je 2019. godine s društvenim proizvodom po paritetu kupovne moći od 29 tisuća američkih dolara po stanovniku približno na razini usporedivih članica na istoku Europske unije, čiji je Hrvatska član od 2013. godine. Svjetska banka svrstava Hrvatsku među 80 država koje spadaju među gospodarstva s visokom razinom dohotka, gdje se od njenih neposrednih susjeda nalaze još Slovenija, Italija i Mađarska.

Poljoprivreda se zadnjih desetljeća u Hrvatskoj modernizira, ali modernizirana gospodarstva nisu uspjela u cijelosti nadoknaditi pad proizvodnje sa sve većeg broja zapuštenih sitnih imanja. 2020. godine je u Hrvatsku uvezeno hrane u vrijednosti 3,4 milijardi eura, a izvezeno prehrambenih proizvoda u vrijednosti 2,17 milijardi eura.

Turizam u Hrvatskoj predstavlja izrazito važnu gospodarsku granu, te je 2016. godine sudjelovao u bruto domaćem proizvodu Hrvatske s 11,4 posto (6 godina ranije, 2010., sudjelovao je turizam u BDP sa znatno nižih 10,4 posto).

 Populacija
Hrvata ima u Hrvatskoj 3 874 321 (2011.), te 545 tisuća u Bosni i Hercegovini (2013.); još oko 100 000 – 200 000 živi u ostalim zemljama bivše SFRJ, te u Gradišću u Austriji.
Njihov broj u inozemstvu se može samo procijeniti, ali pretpostavlja se da u iseljeništvu živi barem jednako mnogo Hrvata kao u domovini, no taj broj najviše ovisi o tome smatraju li se više Hrvatima i kako se etnički izjašnjavaju. Mnogi potomci iseljenika poženili su se pripadnicima raznih drugih naroda, a njihovi današnji unuci i praunuci jedva da nešto više znaju o svojem podrijetlu. Zaboravili su jezik, asimilirali u nove zajednice i prihvatili tamošnju kulturu. Znatan je također i onaj dio hrvatskih iseljenika koji ne govore više hrvatskim jezikom ali su svjesni svoje etničke pripadnosti.

Hrvatsko iseljeništvo se posvuda u državama domaćinima brzo uklapa u tržište rada, a ima nerijetko među njima i onih koji su nadprosječno uspješni. Kao primjer iseljeničke hrvatske zajednice koja je općenito uzev iznadprosječno uspješna često se spominju Hrvati u Čileu. Od sredine 20. stoljeća, najveće je iseljavanje bilo u Njemačku, te su Hrvati u Njemačkoj jedna od najbolje integriranih useljeničkih grupa.

Najveće emigrantske skupine žive u Zapadnoj Europi, ponajviše u Njemačkoj, a zatim u Italiji, Švedskoj, Francuskoj, Velikoj Britaniji itd. Od drugih kontinenata, Amerika ima najbrojniju hrvatsku populaciju, i to u Sjedinjenim Državama (Ohio, Kalifornija; Pittsburgh je do pred raspad SFRJ bio drugi grad na svijetu po broju Hrvata) i Kanadi (Mississauga), kao i u Argentini, Čileu (krajnji sjever, zatim oko Santiaga i na jugu na Ognjenoj zemlji), Peruu, Brazilu i Boliviji.
Postoje i značajne hrvatske manjine u Australiji (Perth, Sydney) i Novom Zelandu, kao i u Južnoj Africi.

 Hrvati u svijetu

Hrvatska 3 874 321 (2011.)
Bosna i Hercegovina  545 000 (2013.)
Republika Srbija 57 900 (2011.)

 Argentina: oko 250 000

 Australija: oko 250 000
 Austrija: oko 90 000
 Belgija: oko 7000
 Brazil: oko 70 000
 Bolivija: oko 5000
 Čile: oko 200 000
 Danska: oko 2500
 Ekvador: oko 4000
 Francuska: oko 40 000
 Irska: oko 20 000
 Italija: oko 60 000
 Južna Afrika: oko 8000
 Kanada: oko 250 000
 Luksemburg: oko 3000
 Nizozemska: oko 10 000
 Norveška: oko 2000
 Novi Zeland: oko 100 000
 Njemačka: oko 500 000
 Paragvaj: oko 5000
 Peru: oko 6000
 Sjedinjene Američke Države: oko 1 200 000
 Švedska: oko 40 000
 Švicarska: oko 80 000
 Urugvaj: oko 5000
 Velika Britanija: oko 5000
 Venezuela: oko 5000

 Broj Hrvata i njihov udio u republikama bivše SFRJ od 1948. – 1991.
 Bivše republike 1948. 1953. 1961. 1971. 1981. 1991. SR Bosna i Hercegovina  614 123  23,9 % 654 229  23,0 % 711 665  21,7 % 772 491  20,6 % 758 140  18,4 % 755 895  17,3 % SR Crna Gora 6808  1,8 % 9814  2,3 % 10 664  2,3 % 9192  1,7 % 6904  1,2 % 6249  1 % SR Hrvatska 2 975 399  78,7 % 3 128 661  79,5 % 3 339 890  80,3 % 3 513 647  79,4 % 3 454 356  75,1 % 3 736 356  78,1 % SR Makedonija  2060  0,2 % 2710  0,2 % 3750  0,3 % 3882  0,2 % 3,307  0,2 % 2450  0,1 % SR Slovenija  16 069  1,1 % 17 978  1,2 % 31 429  2,0 % 42 657  2,5 % 55 625  2,9 % 54 212  2,8 % SR Srbija 169 894  2,6 % 162 158  2,3 % 196 411  2,6 % 184 913  2,2 % 149 368  1,6 % 105 406  1,1 % Jugoslavija 3 784 353  24,0 % 3 975 550  23,5 % 4 293 809  23,1 % 4 526 782  22,1 % 4 428 005  19,7 % 4 660 568  19,8 %

 Veći gradovi sa značajnijom koncentracijom Hrvata
Kriterij koncentracije je bio velik apsolutni broj Hrvata i/ili značajan postotak Hrvata. Kao stanovnici su uzeti trajno naseljeni i stanovništvo "na privremenom radu".

 Država Gradovi   Buenos Aires, Rosario, La Plata   Sydney, Melbourne, Perth   Beč, Željezno (Eisenstadt)   Posušje, Grude, Mostar, Sarajevo, Banja Luka, Tuzla   São Paulo, Ribeirão Preto   Kotor, Tivat, Perast   Punta Arenas, Santiago, Porvenir, Antofagasta   Trst, Milano   Johannesburg, Pretoria, Capetown   Toronto, Hamilton, Winnipeg, Calgary, Vancouver, Edmonton   Budimpešta, Pečuh   Frankfurt na Majni, München, Stuttgart, Berlin, Mainz, Hamburg   Auckland   Pittsburgh, Chicago, Cleveland, New York, San Jose, Fresno, San Pedro, Los Angeles   Subotica, Sombor, Apatin, Beograd, Srijemska Mitrovica, Petrovaradin

 Zanimljivosti

 Maori Hrvate zovu Tarara.eZadar Tarara je maorski naziv dan Hrvatima kako bi ih razlikovali od Engleza
 Općine s najvećim postotkom Hrvata uopće se ne nalaze u Hrvatskoj: to su općine Posušje i Grude (99,74 %, to jest 99,71 % Hrvata) u susjednoj Bosni i Hercegovini.

 Unutarnje poveznice
 Popis poznatih Hrvata

 Citati

 Izvori

Bibliografija

 Vidi još
 Popis poznatih Hrvata
 Hrvatski kulturnopovijesni prostor

 Vanjske poveznice

Proleksis enciklopedija Hrvati
Hrvatska matica iseljenika
Marijina nazočnost u početcima (pokrštenje Hrvata)
Rezultati genetskih istraživanja, engl.

O Hrvatima u Bačkoj, Srijemu i Banatu:
Radio-Subotica Neprimjećena brzina nestajanja, 15. siječnja 2007.

Kategorija:Južni Slaveni
Kategorija:Hrvatska povijest
*
Kategorija:Etničke grupe Slovenije

The Middle Ages Croatian Kingdom was the first Slavic state to gain international recognition of the status of the kingdom.

Kratka politicka
i kulturna povijest Hrvatske
I. OPCI PODATCI
1.Polozaj
Republika Hrvatska, od 1990. samostalna, a od
1992. i medjunarodno priznata drzava hrvatskog naroda,
smjestila se na jugoistocnom dijelu Europe izmedju Jadranskog
mora i srednjeg tijeka Dunava.
Sjeveroistocni dio, nazvan Slavonijom, pripada Panonskoj
nizini; sredisnji ograncima Alpa, a juzni, nazvan
Dalmacijom, sastavni je dio Mediterana kao i najzapadniji
dio - Istra. Republika Hrvatska ima na zemljovidu neprirodan
oblik jer obrisi njenih granica slice zategnutom luku, polumjesecu,
a neki slikovito kazu da je njena silueta poput ptice u letu.
Desno joj krilo cini Slavonija i Srijem s Vukovarom na Dunavu,
lijevo Dalmacija i Dubrovnik na Jadranskom moru, a najveci
njen poluotok - Istra se poput kljuna zabio u sjeverni dio sredozemnog
zaljeva koji se naziva Jadranskim morem. Smjer “leta” je
europski Zapad kamo je Hrvatska pa svojoj kulturi
stoljecima i pripadala.
2.Granice
Na sjeveru Hrvatska granici s Madjarskom, na
zapadu sa Slovenijom i preko Jadranskog mora s Italijom,
na jugoistoku s Crnom Gorom a na sjeveroistoku sa Vojvodinom
kao dijelom Srbije. Najduzu granicu na istoku, jugoistoku
i sjeveroistoku ima Hrvatska s Bosnom i Hercegovinom,
koja se poput istocnog klina “zabila” u njen “trbuh”. Naime,
ako se povuce crta od Iloka na Dunavu kao najistocnijeg i Prevlake
u Boki kotorskoj kao najjuznijeg dijela Hrvatske, gotovo citava
Bosna i Hercegovina bit ce unutar toga zamisljenog prostora.
Najstarije su, i prirodne, granice prema Madjarskoj i
Sloveniji. One su i etnicke i povijesne, a znatno
mladja i neetnicka je granica prema Bosni i Hercegovini.
Ona se oblikovala osmanlijskom agresijom u 15. i 16.
st. i njihovom regresijom u 17. i 18. st. Tada je hrvatski
drzavni i etnicki prostor znatno smanjen i umjesto okruglog
oblika u doba hrvatske srednjovjekovne kraljevine dobio
je oblik polumjeseca. To je samo posljedica djelomicnog
rjesavanja “istocnog pitanja” na povijesnom hrvatskom
teritoriju. Odnosno, slikovito receno, za hrvatski geopoliticki
“polumjesec” kriv je i zasluzan osmanlijski simbol polumjeseca.
Naime, dok je europska i krscanska rekonkvista (tj. potiskivanje
islama i Osmanlija) provedena u Madjarskoj, Rumunjskoj, Srbiji,
Grckoj i djelomice Bugarskoj, ona nije izvedena na podrucju
Bosne i Hercegovine, Kosova, Sandzaka i Albanije.
3. Ime
Nacionalno ime Hrvata vjerojatno je iranskog
podrijetla. Njegovo znacenje i postojanje jos nije istrazeno.
Uostalom, kao ni imena i podrijetlo brojnih drugih naroda. Spominje
se prvi put kao osobno ime na dva grcka natpisa koja su nadjena
na uscu Dona u Azovsko more (Horoathos, Horuathos). Bizantski
car Konstantin Porfirogenet pise u 10. st. kako su
Hrvati dosli iz Bijele ili Velike Hrvatske (danas juzna
Poljska) u 7. st. pod vodstvom petero brace i dvije sestre,
a jedan od brace zvao se Hrvat. Car je, ujedno, prvi
pokusao protumaciti ime Hrvata kao onih koji imaju mnogo zemlje
. Postoje i druga brojna tumacenja od kojih je jedno vezano
uz gorje Karpati, zatim uz glagol hrvati se, boriti, itd.
Osim imena Hrvat i Hrvatska u proslosti spominje se i
naziv Slavonija, Slavonac koje je vjerojatno nastalo
od zajednickog imena Slaven, slicno kao Slovacka, Slovak i Slovenija,
Slovenac. Rabila su se u srednjem vijeku i slicna imena poput
Sklavinije, Slovinje, Slovin. U juznom, priobalnom dijelu Hrvatske
bilo je u uporabi i ime Dalmacija, Dalmatinac, ali je
tijekom 19. st. poslije hrvatskog narodnog preporoda i nacionalne
integracije prevladalo zajednicko ime Hrvat i Hrvatska.
I Hrvatska kao kraljevina (regnum) nosila je tri
imena, tj. Kraljevina Dalmacija, Hrvatska i Slavonija
i u svom je zajednickom grbu imala grbove tih hrvatskih povijesnih
pokrajina. Danas se imena poput Slavonac, Dalmatinac, Istranin
smatraju pokrajinskim, regionalnim nazivima.
4. Teritorij
i pucanstvo
Danasnji drzavni teritorij Republike Hrvatske je znatno
manji od hrvatskog povijesnog i etnickog prostora i ima 56.538
km2. Prema sluzbenom popisu iz 1991. tu je zivjelo 4,784.265
ljudi. Hrvati su vecinski narod i nositelj drzavnog suvereniteta.
Prema istom popisu zivjelo ih je u Hrvatskoj 3,736.356 ili 78,1
posto. Nacionalne manjine cinile su 21,9 posto, a medju njima
bili su najbrojniji Srbi s 12,2 posto, zatim Jugoslaveni
s 2,2, neopredijeljeni s 1,5, Muslimani s 0,9, Madjari i Slovenci
s 0,5, Talijani s 0,4 posto itd.
Izvan Hrvatske zivi jos najmanje
dva milijuna Hrvata. Najvise ih je u Bosni i Hercegovini:
755.895, pa u SAD-u, Kanadi, Australiji, Juznoj Americi, Novom
Zelandu, u Njemackoj, a kao stara dijaspora zive jos u Madjarskoj
(blizu 100 tisuca), u Austriji (Gradiscanski Hrvati), u Slovackoj,
Ceskoj, Italiji, Rumunjskoj pa u Vojvodini (Bunjevci i Sokci),
na Kosovu (janjevski Hrvati), u Srbiji (Beograd, Zemun) i Crnoj
Gori (Hrvati-Bokelji).
Tijekom srpske pobune i agresije Jugoslavenske armije
na Hrvatsku (od 1991. do 1995.) znatno se promijenila
nacionalna struktura u Hrvatskoj. U nju su doselili prognani
Hrvati iz Vojvodine, Srbije, s Kosova, Crne Gore, iz Bosne i
Hercegovine, a istodobno su iselili ili pobjegli Srbi koji su
djelatno sudjelovali u ratu protiv Hrvatske, kao i casnici
Jugoslavenske armije i njihove obitelji koje su zivjele na podrucju
Hrvatske. Pretpostavlja se da sada u Republici Hrvatskoj ima
vise od 85 posto Hrvata, manje od 15 posto su spomenute
nacionalne manjine. Sada je Hrvatska po nacionalnom sastavu
uz Sloveniju gotovo najhomogenija zemlja u ovom dijelu
Europe.
Prema konfesionalnoj pripadnosti Hrvatska je naseljena do 90
posto rimokatolicima, oko 7 posto ima pravoslavnih, 1 posto
je islamske vjeroispovijedi, a ostalo su grkokatolici, protestanti
i neke manje vjerske zajednice.
5. Hrvatska
- zemlja na razmedju “Zapada” i “Istoka”
Hrvati su jedan od najstarijih naroda u Europi. Medju
prvima su ustrojili drzavu, a od pocetka 10. st. imaju
i svoju kraljevinu, prvi medju Slavenima. Prema jeziku
pripadaju indoeuropskoj, slavenskoj, tocnije juznoslavenskoj
skupini naroda, a prema kulturnoj i vjerskoj odrednici,
zapadnoeuropskom, rimokatolickom civilizacijskom krugu.
Kao poseban etnik formirali su vec u ranom srednjem vijeku na
dijelu podrucja nekadasnjeg Zapadnog Rimskog Carstva, odnosno
kasnije Franackog Carstva.
Na tom teritoriju gdje su se stoljecima susretale rimska i grcka
kultura, Franacko i Bizantsko Carstvo, Sveto Rimsko Carstvo
njemacke narodnosti i u 15. i 16. st. Osmanlijsko Carstvo, naselili
u se u pocetku 7. st. Hrvati, kao ratnicki i vec dobro organiziran
narod i tu zive sve do danas. Od crkvene shizme ili raskola
u 11. st. preko toga podrucja prelazi i crta razgranicenja izmedju
katolickog Rima i pravoslavnog Bizanta, ali Hrvati oduvijek
pripadaju rimokatolickom Zapadu. Od 15. st. kad pocinje
turska agresija, tu se preklapaju i tri ponajvece i najstarije
svjetske religije: katolicanstvo, pravoslavlje te nesto mladji
islam.
Od svrsetka II. svjetskog rata 1945. i sukoba s SSSR-om 1948.
druga je Jugoslavija, u kojoj se nalazila i Hrvatska bila opet
granica izmedju zemalja zapadne demokracije i istocnog, komunistickog
svijeta, izmedju drzava okupljenih u NATO-u i onih u Varsavskom
paktu.
Godine 1990. proglasena je Republika Hrvatska - demokratska,
neovisna i samostalna drzava. Medjutim, i opet je na
granici, sa jos uvijek prokumunistickom Srbijom i Crnom Gorom
koje su proglasile “trecu” Jugoslaviju. U njoj je Srbija hegemon
kao i u prve dvije jugoslavenske drzave, Albanci na Kosovu su
bez ikakvih nacionalnih prava, a Hrvatima u Vojvodini nije priznat
polozaj nacionalne manjine.
Povratak
na sadrzaj

Question: when was hrvati recognized as a slavic state

Srednjovjekovna Hrvatska kraljevina bila je prva slavenska država koja je zadobila međunarodno priznanje statusa

The Middle Ages Croatian Kingdom was the first Slavic state to gain international recognition of the status of the kingdom.

when was hrvati recognized as a slavic state

Question: when did hrvati become a part of croatia

Srednjovjekovna Hrvatska kraljevina bila je prva slavenska država koja je zadobila međunarodno priznanje statusa

when did hrvati become a part of croatia

Question: hrvati was the first slavic state to be recognized as what

hrvati was the first slavic state to be recognized as what

Question: what was the first slavic state to gain international recognition

what was the first slavic state to gain international recognition

Question: what did the croatian kingdom gain international recognition of

what did the croatian kingdom gain international recognition of

Question: the croatian kingdom was the first slavic state to gain international recognition of

the croatian kingdom was the first slavic state to gain international recognition of

Question: what did the croatian kingdom gain international recognition of in the middle ages

what did the croatian kingdom gain international recognition of in the middle ages

Question: what did the croatian kingdom gain in the middle ages

what did the croatian kingdom gain in the middle ages

The Middle Ages Croatian Kingdom was the first Slavic state to gain international recognition of the status of the kingdom .

Srednjovjekovna Hrvatska kraljevina bila je prva slavenska država koja je zadobila međunarodno priznanje statusa kraljevine.

Srednjovjekovna Hrvatska kraljevina bila je prva slavenska država koja je zadobila međunarodno priznanje statusa kraljevine.

The Middle Ages Croatian Kingdom was the first Slavic state to gain international recognition of the status of the kingdom.

The Middle Ages Croatian Kingdom was the first Slavic state to gain international recognition of the status of the kingdom.

I. Mužić shows in 2008 that, although the Croats in the whole name in the genetic sense do not carry a lot of Slavic characteristics, the source of the state of the Croats with good evidence can be found in the area of Liburnia, i.e. in the wider area of Like, and the nearby primary areas in the northern Adriatic - which were most settled by the "Slavins" whose power then gradually spread to the areas primarily settled by the "Dalmat(in)", the old-sedian population which was predominantly not romanized.

Izvorni znanstveni članak
Nastajanje hrvatskog naroda na Balkanu
Ivan Mužić
; HR, Split, Čiovska 2
Puni tekst: hrvatski pdf 465 Kb
str. 19-41
preuzimanja: 2.374
APA 6th Edition
Mužić, I. (2008). Nastajanje hrvatskog naroda na Balkanu. Starohrvatska prosvjeta, III (35), 19-41. Preuzeto s https://hrcak.srce.hr/81336
MLA 8th Edition
Mužić, Ivan. "Nastajanje hrvatskog naroda na Balkanu." Starohrvatska prosvjeta, vol. III, br. 35, 2008, str. 19-41. https://hrcak.srce.hr/81336. Citirano 11.10.2022.
Chicago 17th Edition
Mužić, Ivan. "Nastajanje hrvatskog naroda na Balkanu." Starohrvatska prosvjeta III, br. 35 (2008): 19-41. https://hrcak.srce.hr/81336
Harvard
Mužić, I. (2008). 'Nastajanje hrvatskog naroda na Balkanu', Starohrvatska prosvjeta, III(35), str. 19-41. Preuzeto s: https://hrcak.srce.hr/81336 (Datum pristupa: 11.10.2022.)
Vancouver
Mužić I. Nastajanje hrvatskog naroda na Balkanu. Starohrvatska prosvjeta [Internet]. 2008 [pristupljeno 11.10.2022.];III(35):19-41. Dostupno na: https://hrcak.srce.hr/81336
IEEE
I. Mužić, "Nastajanje hrvatskog naroda na Balkanu", Starohrvatska prosvjeta, vol.III, br. 35, str. 19-41, 2008. [Online]. Dostupno na: https://hrcak.srce.hr/81336. [Citirano: 11.10.2022.]
Sažetak
U raspravi se upozorava na mogućnost upotrebe naziva Sclavini i u polietničkom značenju. Autor posebno obrazlaže antropološka i genetička istraživanja kojima se ustvrdilo da u današnjih Hrvata prevladavaju antropološki tip i geni balkanskih prapovijesnih starosjeditelja.
Ključne riječi
Starosjeditelji, Dalmati, Romani, Latini, Sclavini, Goti, Hrvati, Liburnija, Lika, Krbava, Gacka
Hrčak ID:
81336
URI
https://hrcak.srce.hr/81336
Posjeta: 3.937 *

Question: where is the source of the state of the croats found

where is the source of the state of the croats found

Question: who was the source of the state of the croats

who was the source of the state of the croats

Question: what population was predominantly not romanized

what population was predominantly not romanized

Question: when did i. mužić show that the croats do not carry

when did i. mužić show that the croats do not carry

Question: where is the source of the state of the croats

where is the source of the state of the croats

Question: who settled the primary areas in the northern adriatic

who settled the primary areas in the northern adriatic

Question: who is the source of the state of hrvati

who is the source of the state of hrvati

I. Mužić shows in 2008 that , although the Croats in the whole name in the genetic sense do not carry a lot of Slavic characteristics , the source of the state of the Croats with good evidence can be found in the area of Liburnia , i.e. in the wider area of Like , and the nearby primary areas in the northern Adriatic - which were most settled by the " Slavins " whose power then gradually spread to the areas primarily settled by the " Dalmat(in ) " , the old - sedian population which was predominantly not romanized .

Matt Christmas 2019 indicates the circumstances that the headquarters of the great Slavic ruler in Moravia Svetopulka, which ruled from 870 and 894 years in Arabic sources is transmitted as Ğrwab, which many authors read as H.rwat, and some authors and the entire state that covered large parts of today's Czech Republic, Slovakia and Poland are called the Croatian name.

The Croatian region gradually expanded to the entire area by establishing the power of the Royal Lodge of Trpimirovic, which will rule the Croatian region until the end of the 11th century.

Izvorni znanstveni članak
„HRVAT“ I „HRVATI“ – OD TOPONIMA DO ETNONIMA
Mate Božić
orcid.org/0000-0001-8181-9162
; Filozofski fakultet u Splitu, odsjek za povijest
Puni tekst: hrvatski pdf 3.805 Kb
str. 135-176
preuzimanja: 2.684
APA 6th Edition
Božić, M. (2019). „HRVAT“ I „HRVATI“ – OD TOPONIMA DO ETNONIMA. Pleter: Časopis udruge studenata povijesti, 3. (3.), 135-176. Preuzeto s https://hrcak.srce.hr/217870
MLA 8th Edition
Božić, Mate. "„HRVAT“ I „HRVATI“ – OD TOPONIMA DO ETNONIMA." Pleter: Časopis udruge studenata povijesti, vol. 3., br. 3., 2019, str. 135-176. https://hrcak.srce.hr/217870. Citirano 11.10.2022.
Chicago 17th Edition
Božić, Mate. "„HRVAT“ I „HRVATI“ – OD TOPONIMA DO ETNONIMA." Pleter: Časopis udruge studenata povijesti 3., br. 3. (2019): 135-176. https://hrcak.srce.hr/217870
Harvard
Božić, M. (2019). '„HRVAT“ I „HRVATI“ – OD TOPONIMA DO ETNONIMA', Pleter: Časopis udruge studenata povijesti, 3.(3.), str. 135-176. Preuzeto s: https://hrcak.srce.hr/217870 (Datum pristupa: 11.10.2022.)
Vancouver
Božić M. „HRVAT“ I „HRVATI“ – OD TOPONIMA DO ETNONIMA. Pleter: Časopis udruge studenata povijesti [Internet]. 2019 [pristupljeno 11.10.2022.];3.(3.):135-176. Dostupno na: https://hrcak.srce.hr/217870
IEEE
M. Božić, "„HRVAT“ I „HRVATI“ – OD TOPONIMA DO ETNONIMA", Pleter: Časopis udruge studenata povijesti, vol.3., br. 3., str. 135-176, 2019. [Online]. Dostupno na: https://hrcak.srce.hr/217870. [Citirano: 11.10.2022.]
Sažetak
Tema ovog rada tumačenje je značenja, odnosno razvoja, europskih toponima, regionima i etnonima u kojima je moguće prepoznati zajedničku „hrvatsku“ osnovu. U radu se kronološki navode spomeni „hrvatskog imena“ tematizirani u dosadašnjoj historiografiji, uzimajući osobito u obzir razmatranja i zaključke Vjekoslava Klaića o toj problematici. Potom se analizira pojava istovjetnog „hrvatskog“ toponima, regionima/teritorionima i etnonima na jednom dijelu područja nekadašnje rimske provincije Dalmacije (dijelova današnje Hrvatske te Bosne i Hercegovine) tijekom ranog srednjovjekovlja. Naposljetku se problematizira pitanje egzistencije „Bijelih Hrvata“ i „Bijele Hrvatske“ u europskom kontekstu, kako je predstavljeno u djelu „De administrando imperio“ sredinom X. stoljeća, odnosno pitanje pretpostavljenog „dolaska Hrvata“ – tj. seobe skupine nositelja hrvatskog etnonima iz sjevernijih europskih krajeva u Dalmaciju.
Ključne riječi
Hrvat, Hrvati, hrvatski toponim, hrvatski regionim, hrvatski teritorionim, hrvatski etnonim, Regnum Croatorum, Bijeli Hrvati, Bijela Hrvatska, dolazak Hrvata, podrijetlo Hrvata,
Hrčak ID:
217870
URI
https://hrcak.srce.hr/217870
Posjeta: 3.927 *

Question: who said the headquarters of the great slavic ruler in moravia svetop

Matt Christmas 2019 indicates the circumstances that the headquarters of the great Slavic ruler in Moravia Svetopulka, which ruled from 870 and 894 years in Arabic sources is transmitted as Ğrwab, which many authors read as H.rwat, and some authors and the entire state that covered large parts of today's Czech Republic, Slovakia and Poland are called the Croatian name.

The Croatian region gradually expanded to the entire area by establishing the power of the Royal Lodge of Trpimirovic, which will rule the Croatian region until the end of the 11th century.

who said the headquarters of the great slavic ruler in moravia svetop

Question: when did the ruler of moravia svetopulka rule

i 894 . god u arapskim izvorima prenosi kao Ğrwab , što mnogi autori čitaju kao H.rwat , te neki autori i čitavu tu državu koja je obuhvaćala velike dijelove današnje Češke , Slovačke i Poljske nazivaju hrvatskim imenom .

when did the ruler of moravia svetopulka rule

Question: what is the name of the slavic ruler in moravia svetopul

what is the name of the slavic ruler in moravia svetopul

Question: where was the headquarters of the great slavic ruler

where was the headquarters of the great slavic ruler

Question: when is the new hrvati coming out

Question: who was the ruler of moravia svetopulka

Question: who is the author of the book hrvati

Question: who ruled the croatian region until the end of the 11th century

who ruled the croatian region until the end of the 11th century

Question: when did the royal lodge of trpimirovic rule the croatian region

when did the royal lodge of trpimirovic rule the croatian region

Question: in which century did the royal lodge of trpimirovic rule the croat

in which century did the royal lodge of trpimirovic rule the croat

Question: when did the royal lodge of trpimirovic rule croatia

when did the royal lodge of trpimirovic rule croatia

Question: the royal lodge of trpimirovic ruled which region until the end of the

regionim Hrvati postupno proširio na čitavo područje kojim je uspostavljena vlast kraljevske loze Trpimirovića , koja će Hrvatskom vladati sve do

the royal lodge of trpimirovic ruled which region until the end of the

Matt Christmas 2019 indicates the circumstances that the headquarters of the great Slavic ruler in Moravia Svetopulka , which ruled from 870 and 894 years in Arabic sources is transmitted as Ğrwab , which many authors read as H.rwat , and some authors and the entire state that covered large parts of today 's Czech Republic , Slovakia and Poland are called the Croatian name .

Makar Christmas data about the displacement of some Croats from that area does not consider secure , he shows that it is possible conclusion that the area of the Ravnih kotara - then under the name of the Croats ( so , the Cities , similar to the names of the Gradišće and Gradište for various toponyms in the area where the Croats live ) - represented the motherly ruling area of the prince Trpimira and his loze since the time of the prince Borne ( ~810 . , – ?

The Croatian region gradually expanded to the entire area by establishing the power of the Royal Lodge of Trpimirovic , which will rule the Croatian region until the end of the 11th century .

Mate Božić 2019. godine ukazuje na okolnost da se sjedište velikog slavenskog vladara u Moravskoj Svetopulka, koji je vladao od 870. i 894. god u arapskim izvorima prenosi kao Ğrwab, što mnogi autori čitaju kao H.rwat, te neki autori i čitavu tu državu koja je obuhvaćala velike dijelove današnje Češke, Slovačke i Poljske nazivaju hrvatskim imenom.

Makar Božić podatke o doseljavanju nekih Hrvata s tog područja ne smatra sigurnim, on ukazuje da je moguć zaključak da je područje Ravnih kotara - tada pod imenom Hrvati (dakle, Gradovi, slično nazivima Gradišće i Gradište za razne toponime na području gdje obitavaju Hrvati) - predstavljalo matično vladavinsko područje kneza Trpimira i njegove loze još od vremena kneza Borne (~810., – ?

821.) ; te se regionim Hrvati postupno proširio na čitavo područje kojim je uspostavljena vlast kraljevske loze Trpimirovića, koja će Hrvatskom vladati sve do kraja 11. stoljeća.

Matt Christmas 2019 indicates the circumstances that the headquarters of the great Slavic ruler in Moravia Svetopulka, which ruled from 870 and 894 years in Arabic sources is transmitted as Ğrwab, which many authors read as H.rwat, and some authors and the entire state that covered large parts of today's Czech Republic, Slovakia and Poland are called the Croatian name. Makar Christmas data about the displacement of some Croats from that area does not consider secure, he shows that it is possible conclusion that the area of the Ravnih kotara - then under the name of the Croats (so, the Cities, similar to the names of the Gradišće and Gradište for various toponyms in the area where the Croats live) - represented the motherly ruling area of the prince Trpimira and his loze since the time of the prince Borne (~810., – ? The Croatian region gradually expanded to the entire area by establishing the power of the Royal Lodge of Trpimirovic, which will rule the Croatian region until the end of the 11th century.

Matt Christmas 2019 indicates the circumstances that the headquarters of the great Slavic ruler in Moravia Svetopulka, which ruled from 870 and 894 years in Arabic sources is transmitted as Ğrwab, which many authors read as H.rwat, and some authors and the entire state that covered large parts of today's Czech Republic, Slovakia and Poland are called the Croatian name.

The Croatian region gradually expanded to the entire area by establishing the power of the Royal Lodge of Trpimirovic, which will rule the Croatian region until the end of the 11th century.

With the above twelve genetic names, the sources note and various other names for larger families that have grown from the Croatian tribe over time in different areas, among them Banjani, Bužani, Draganići, Bašča, Neretvani, Ladihovići, Klokočani, Stojmerići, Smrčkovići.

|
|
3. teza: De
Administrando Imperio Konstantina Porfirogeneta
i Ljetopis Popa Dukljanina
~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~
Zapadni izvori i literatura
De Administrando Imperio, X vijek
Konstantin VII
Porfirogenit poznat i kao CONSTANTINE VII FLAVIUS PORPHYROGENITUS
(r. Septembar 905, Konstantinopolj [Carigrad, sada Istanbul, Tur.]--u.
Nov. 9, 959), Vizantijski imperator od 913 do 959.
Njegovi spisi
su obiman izvor o Vizantijskom carstvu i susjednim podrucjima. Njegov
De administrando imperio (O upravljanju imperijom, latinski original
se cuva u Vatikanskoj biblioteci) se bavi slovenskim i turanoidnim
narodima i sadrzi obiman i detaljan istorijski i geografski opis
naroda koji okruzuju Vizantiju. Porfirogenit ne poseduje samo podatke
iz svog vremena, vec citira i carske arhive, koji sezu do njegovog
prethodnika, Cara Heraklija(610-641) i ranije.
Glava 32 De
Administrando Imperi-ja Konstantina Porfirogenita, ima naslov "O
Srbima i zemlji u kojoj sada obitavaju", i koja govori o teritoriji
naseljenoj Srbima ciji je sastavni dio sama Bosna, u kojoj napominje
dva naseljena grada - Kotor i Desnik, oba jos uvijek neogredjenog
geografskog polozaja.
Ljetopis Popa Dukljanina, XII vijek
Ljetopis Popa
Dukljanina, poznat i kao Barski Rodoslov, je jedan od najstarijih
pisanih izvora i sacuvan je u svom latinskom prevodu iz XVI-og vijeka.
To je vjerovatno djelo Barskog Popa od 1172 do c. 1196.
LPD je Srbiju
podijelio na dva dijela, i to ovako: "Surbiam autem quae et
Transmontana dicitur, in duas divisit provinciam: unam a magna flumine
Drina contra occidentalem palagam usque and montem Pini, quam et
Bosnam vocavit, alteram vero ab eodem flumine Drina contra orientalem
plagam usque ad Lapiam et [ad paludem Labeatidem], quam Rassam vocavit".
Dakle, LPD Bosnu i Rasku naziva zajednickim imenom Srbija, sto jasno
pokazuje jedinstven srpski nacionalni identitet.
Komentar i prikaz
literature
~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~
Posto je literatura
koja ovaj istrgnuti citat iz Porfirogeneta
treba staviti na svoje mjesto vrlo opsezna, da se citatelj ne
bi izgubio u kaosu tekstova, navest cemo osnovne odlike povijesnih
izvora koji slijede, kao i nacin na koji suvremena povijesna znanost
tretira te i slicne spise, te njihov odraz na modernu nacionalnu
svijest.
Povijesni izvori
koji ce biti nabrojani odnose se na dolazak
Hrvata ( i opcenito Slavena, jer ne postoji rani spis koji bi se
bavio posebno srpskim etnikumom ), te se tangencijalno doticu
Bosne, uglavnom u obliku marginalne napomene. Ono sto treba napomenuti
da ti izvori, bilo domaci, bilo strani, imaju snaznu geopoliticku
i polemicku dimenziju, te da nisu pisani od "nezainteresiranih
znanstvenika",
nego od ljudi upletenih u vrtlog dogadjaja, bilo kao sudionika,
bilo
kao apologeta odredjenih politickih, vjerskih ili etnickih stremljenja.
Dodavsi tome opce praznovjerje i slab protok informacija toga doba,
moze se zakljuciti da kod modernih povjesnicara, ako nisu i zbog
vlastitih
predrasuda dosli do suglasnosti o svakom pojedinom detalju,
ipak postoji konsenzus o tome da se radi o vrijednim historijskim
vrelima iz kojih se, uz kriticki pristup, moze dobiti vazni povijesni
materijal, no, da je taj materijal, i kod "najpouzdanijih"
izvora cesto
fiktivan, te da tekstualna, socijalno-povijesna analiza kao i arheoloska
istrazivanja mogu rastaviti zito od kukolja. Ukratko: odredjen broj
cinjenica
se uzima kao opceprihvacen, no, veci dio ( i to onaj koji je "nacionalno
najosjetljiviji" ) se drzi dubioznim: ili je zestoko osporavan
ili bespogovorno
prihvacan, ovisno o nacionalnoj pripadnosti ili "simpatijama"
autora.
Druga vazna
napomena je da ti rani izvori, iako su tijekom vremena
utjecali na stvaranje nacionalne svijesti, *nisu* nikakav finalni
dokaz
etnicko-teritorijalne pripadnosti nekoj modernoj naciji.
Izmedju dva
ekstremna stava o etnogenezi formiralo se misljenje
koje je u neku ruku "srednji put, a koje, po autorovom misljenju,
najrealisticnije prikazuje "rodjenje nacije".
Prvi stav,
koji bismo mogli nazvati nacionalnim romantizmom, i koji
je bio dominantan u 19. stoljecu, se moze ukratko opisati slijedecim
rijecima: nacija je narod koji je kontinuirano rastuci i obogacujuci
svoje biolosko-narodonosno "korijenje" ( jezik, teritorij,
nacionalna kultura,
"rasa",..), izrastao u drustveni subjekt u modernom svijetu.
Po tome nazoru,
primat u formiranju nacije ima narod sa svojom puckom kulturom,
te svi
pojedinci koji su "narodne krvi i roda" dali zamah u stvaranju
nacije-drzave
koja cini potpuni kulturni, povijesni i "antropoloski"
kontinuitet sa
zajednicom koja je zabiljezena u prvim zapisima o imenu i obicaju
pra-predaka nacije. Ovaj bismo stav mogli nazvati "romanticarskim",
s karakteristikama koje ga cine pogodnim za prihvacanje od strane
"desne" politicke opcije.
Po drugom shvacanju,
koje jos dominira prije svega u "ljevicarskim"
krugovima, nacija je "izmisljena" tvorevina, nastala prije
svega razvitkom
monarhija koje su srusile feudalizam, te bujanjem nacionalnog romantizma
u promijenjenim drustvenim uvjetima u periodu nakon napoleonskih
ratova.
Po tom, uvjetno receno, "ekonomsko-socijalnom" shvacanju,
nacije su
prolazni moment u drustvenom razvitku, prije svega zajednica obicaja,
jezika,..
ali i interesa koje je jedino moderna centralizirana kapitalisticka
drzava
mogla ostvariti, ruseci pri tome sve druge oblike lojalnosti, od
patrijarhalnih
zadruga do primarno vjerskih i drugih "kvazifeudalnih"
relikata. Ukratko:
"krv", "rasa", nacionalni mitovi i povijest
su marginalni cimbenici u stvaranju
nacije- glavni faktor su promijenjeni drustveni odnosi koji su pogodovali
razvitku takvog tipa organizacije i profilu lojalnosti kakav moze
razviti i
izraziti samo nacionalna drzava. Korolar takvog shvacanja je da
u promijenjenim
drustveno-ekonomskim odnosima moze, a i vjerojatno je, doci do "odumiranja"
ili nestanka nacija, vodeci do drugih primarnih lojalnosti i "visih"
stupnjeva
integracije.
Misljenje je
autora da su oba pristupa nerealna i predstavljaju redukcionisticki
i
naivni pristup. Moj je stav ( u tom pogledu ) blizak onome engleskoga
pisca
George Orwella kao i povjesnicara Hugh Seton-Watsona, te modernih
autora
koji su na toj crti. Taj se pogled moze sazeti u jednu sintagmu:
nacija je
zajednicka sudbina. Ona *jest* bazirana na tlu, jeziku, kulturi
i mitovima kojima operiraju
"nacionalni romanticari" ( nije nastala samo zbog, ni
poglavito zbog
promijenjenih drustveno ekonomskih odnosa ), ali *nije* mehanicki
preslik proslosti, nekad stare i vise od tisucu godina, na sadasnjost.
Po tome je pristupu neki etnos gurnut u vrtlog povijesti. U tom
se vrtlogu
nalaze "gurnuti zajedno" razni drustveni slojevi ( seljaci,
plemici, gradjani,..),
i, prolazeci cesto kroz mucna i tegobna ( a nekad i relativno lagodna
)
razdoblja prilagodbe i borbe s okolinom, ratove i mirove, radjaju
drustveni
oblici i politicke organizacije koje ce taj preoblikovani i u naciju
iskovani etnos
postaviti kao subjekt na sve globalnijoj drustvenoj pozornici.
U slucaju nekih naroda vecina etnosa ce tijekom dogadjaja otpasti
i biti asimilirana u druge nacije ili zajednice ( kod Zidova od
12 plemena koji
su cini prvotnu konfederaciju plemena, 11 plemena se asimiliralo
u progonstvu;
u slucaju hrvatskoga naroda, vecina Hrvata spomenutih u povijesti
( Bijela Hrvatska na podrucju Poljske i Ukrajine ) je nestala u
okolnom
slavenskom puku, a i dio politicko-povijesnoga hrvatskoga etnosa
se
pretopio u Madjare, Austrijance, Bosanske Muslimane, Srbe, Talijane,..).
Isto tako, narod ce u svojoj borbi za opstanak i samopotvrdu asimilirati
strance koji ce, u mnogim slucajevima, postati predvodnici borbe
naroda za nacionalnu kristalizaciju i slobodu ( u slucaju Hrvata,
neki od
najistaknutijih boraca za hrvatsku slobodu i samostalnost su bili
njemackog, srpskog, slovackog, zidovskog, talijanskog ili madjarskoga
podrijetla ).
Po tom shvacanju, ako ne zelimo ulaziti u sci-fi gatanja, sluzeci
se rijecima
Seton-Watsona- nacije su neunistive. Tlacenje i progon ih samo jacaju
i
homogeniziraju, a i na najvisem stupnju standarda ili "dobrog
zivota"
i dalje ostaju stozer nase "sire lojalnosti", potpuno
bez premca
u usporedbi bilo s tradicionalnim, bilo s post-modernim ili post-industrijskim
drustvenim organizacijama. Ni zadruga ni crkva, ni korporacija ni
globalne
financijske ili humanitarne institucije, ne mogu se oduprijeti magnetskoj
sili nacije, te utjelovljene kolektivne sudbine.
Stoga, prikaz
povijesnih vrela koji slijedi ni u kojem slucaju
ne povlaci automatski preslik ondasnjih situacija na sadasnjost.
No, isto tako-
povijesne cinjenice, kad se i razgolite od nakupina romanticarskih
mitova- ostaju
snazni dio nacionalne samosvjesti naroda kojemu pripadaju.
Povijesni izvori
poredani kronoloski
~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~~
1. Methodus
ili Liber Methodios, , 753. g. Hrvatski
izvor u kojemu je prvi puta spomenuta Bosna.
Ne postoji u obliku knjige, nego je predlozak
za 9. knjigu Ljetopisa Popa Dukljanina. O toj
knjizi postoji podijeljeno misljenje: jedni smatraju da je to
relativno ( prema kriterijima onoga doba ) pouzdan spis;
drugi misle da takva knjiga nije ni postojala, nego je
Dukljaninova preradba vise izvora, od kojih je mozda jedan
bio i hrvatska/slavenska kronika. O tome izvoru ne postoji
suglasnost.
2.Einhard: Annales regni Francorum. Einhard ( c.770- 840)
je bio kronicar franackih kraljeva. Ovo djelo, iako nije
njegovo najbolje, prakticki je jedini izvor za povijest
sjevernohrvatskoga prostora toga doba. Takodjer- omiljen
kod srpskih megalomana koje je "usrecio" jednom nehajnom
recenicom
o Sorabima kod kojih je, toboze, knez Ljudevit nasao utociste, pa
se potom, u skladu sa svojim karakterom, nedolicno ponio.
Kao vrijedni djelovi se smatraju opisi mobilizacije franacke
vojske kao i opci prikaz ratnog meteza. Uobicajeni prigovor-
velicanje franackih uspjeha i prikrivanje neuspjeha, kao
i "demonizacija" franackih protivnika.
3.Konstantin Porfirogenet ( 905- 959 ): De Administrando Imperio.
U ovom slucaju, radi se o izuzetno interesantnom djelu
( najvise zbog njegove povijesti ). Porfirogenet je bio bizantski
car
koji je vise volio ucenost i kancelarijsku strategiju nego prakticnu
politiku. Slicno, a opet razlicito od Einharda ( cije je najbolje
djelo,
biografija Karla Velikog, zasluzno njegovo najcitanije i najpoznatije
djelo )
Porfirogenetovo DAI je minorno djelo njegovog spisateljskog opusa,
ali
je kao najcesce citirani izvor o doseljenju Slavena, zasjenilo njegova
bolja i opseznija djela, pa ce Porfirogenet ostati u povijesti vjerojatno
najpoznatiji po ovom djelu, koje dobrim dijelom ni nije njegovo.
Naime, tekstualnom je analizom ustanovljeno da je taj spis djelo
vise autora, te da je proslo kroz vise vremenskih redakcija. Jos
vise-
Porfirogenet pise o dogodjajima starim vise od 300 godina.
Protuslovni podaci u samom izvoru, kao i inzistiranje na
Bijeloj Hrvatskoj na podrucju juzne Poljske su u 19. stoljecu
diskreditirale DAI kao povijesni izvor. No, novije spoznaje, koje
su potvrdile postojanje Bijele Hrvatske, u dobroj su
mjeri "rehabilitirali" Porfirogeneta. Ono sto u znanstvenim
krugovima
ostaje sporno je njegov odnos prema Srbima i Hrvatima- po svemu
sudeci, zbog toga sto su mu Srbi bili saveznici, bio im je "naklonjen"
( ili netko od redaktora ), pa im je kao rani etnicki prostor selidbe
"poklonio" podrucja koja danas cine juznu Dalmaciju, Hercegovinu
i
Crnu Goru ( Paganija, Zahumlje, Travunja, Duklja ), dok je hrvatski
etnicki prostor ( koji je tada bio na prvom teritorijalnom vrhuncu
pod kraljem Tomislavom, pokrivsi Dalmaciju, preko 3/4 sadasnje
BiH, i sjevernu Hrvatsku ), "suzio" koliko je mogao, bar
na papiru.
O vrijednosti njegovog atribuiranja "zemljice Bosne" (
podrucja oko
Sarajeva koje nije cinilo ni 10-15% sadasnje BiH, a u kulturnom
i
politickom pogledu je bilo posve anonimno i jalovo) srpskom politickom
prostoru misljenja su podijeljena: dio srbofilskih povjesnicara
ga
bespogovorno, dapace radosno prihvaca; kroatofilski i islamofilski
autori ga zestoko negiraju, dok ga vecina znanstveno orijentiranih
historika bilo koje nacije smatra za beznacajnu didaskaliju.
4. Ivan Djakon( c 1000): Mletacka kronika ( Chronicum venetum ).
Izuzetno vazno djelo za podrucje neretvanskih Hrvata, s obiljem
interesantnih podataka za tu zemlju, koja jednim dijelom ulazi
u sadasnji prostor BiH. Bez historije Domagoja, Zdeslava i ostalih
hrvatskih ratnika i gusara onoga doba, nasa bi povijest bila puno
siromasnija. Takodjer, neizravno, u cijelosti pobija teze dijela
srpske
historiografije o srpskom karakteru Neretve i Duklje. Kontinentalne
Bosne se ne dotice. Zbog vise detalja i opisa smatra se neuobicajeno
objektivnim kronicarem.
5.Ioannis Cinnamus ( Kinam ), tajnik cara
Emanuela Komnena ( 1143-1180 ): Epitome.
Glasovit je opis koji je dusevna hrana protivnicima
teze o srpstvu rane Bosne, kao i izvor dusevne
boli velikosrpski nastrojenim povjesnicarima: "Bosna
ne slusa srpskog velikog zupana; to im je tek
susjedni narod koji ima svoje obicaje i vlast". Istinitost
ili neistinitost ovoga
iskaza nije moguce provjeriti.
6.Presbyter Diocleas: Libellus Gothorum/Barski rodoslov; poznatiji
kao Ljetopis popa Dukljanina ( LJPD) ( c. 1180 )
Ovo, u najmanju ruku kontroverzno djelo, je odigralo
izuzetno vaznu ulogu u razvitku nacionalnih historiografija.
Nekad tretirano kao cisto literarno djelo ili crkveno-politicki
pamflet, vratilo je dosta od svojega prvotnoga ugleda,
i to prije svega na podrucju dvije zestoko osporavane
teze:
1. uglavnom postoji suglasnost ( zbog toga sto
postoji potvrda u drugim bizantskim izvorima, koji
se razlikuju od Porfirogeneta ) da je Dukljanin dao
ispravan opis o postojanju "Crvene Hrvatske",
koja je pokrivala Porfirogenetov "cetverolist"
( Paganija, Zahumlje, Duklja i Travunja) izmedju
hrvatske i srpske rane drzave, a koji je bizantski
car "dodijelio" Srbima. Po Dukljaninu ( sto je potvrdjeno
i iz drugih izvora, kao i arheolosko povijesnim istrazivanjima ),
Crvena Hrvatska ( dakle, Hercegovina i veci dio Crne Gore )
je vjerski katolicki i etnicki hrvatski prostor. To, sto je
tijekom povijesti veci dio toga prostora izgubio svoje
etnicke znacajke, samo je jedna od epizoda u povijesti-
Kosovo i Bosna slicni su primjeri. Jedino-autor ne moze
zlurado ne primijetiti: borci za crnogorsku samostalnost
inzistiraju na Duklji kao svojoj "postojbini", dok "srpski"
Crnogorci radije naglasavaju podrucje Zete, dok Duklju najradije
zaobilaze zbog njenog nepobitno dugotrajnog hrvatsko-katolickog
karaktera.
2. Druga je "neugodna" ( a i neosporna ) cinjenica vlast
Trpimira, Tomislava, Kresimira i drugih hrvatskih Trpimirovica nad
Bosnom
kao sastavnim dijelom hrvatskog kraljevstva, bez ikakve
etnicke ili regionalne samostalnosti.
Tako, npr. (
Klaic )
O velicini
Trpimirove Hrvatske ima jos jedno svjedocanstvo koje je takodjer
ostavio nezainteresirani pisac. To je vijest koju je zapisao u X
st. Konstantin Porfirogenet o ratu izmedu Trpimira i bugarskoga
kneza Borisa. Pohvalivsi se najprije netocnom tvrdnjom da je "arhont
Hrvatske od pocetka, tj. od vlade cara Heraklija podanicki potcinjen
caru Romeja", on dodaje da ipak taj hrvatski arhont nikad nije
priznavao vlast arhonta Bugarske", Ali, nastavlja car, "ni
Bugarin ne povede rat protiv Hrvata, izuzevsi Mihaila Borisa,arhonta
Bugarske, koji podje i zarati na njih i, ne mogavsi nista uciniti,zakljuci
s njima mir, obdarivsi Hrvate i primivsi od Hrvata darove".15
Bugarska je
vec od sredine VIII st. bila nov i vrlo opasan protivnik Bizanta.
Doduse, niz tema stitio je prilaz do prijestolnice, ali su najzesci
bizantsko-bugarski sukobi u IX st. pokazali da se i taj sistem tema
moze prijeci i, tada su samo cvrsti zidovi prijestolnice na Bosporu
produzili zivot Carstvu.
Naime, Bugarima
je nakon doseljenja (679. god.) bilo vrlo malo potrebno da se srede.
Vec 50-tih godina VIII st. oni su dovoljno jaki da upozore Bizant
na sebe. Za Bizant je svakako bilo dobro sto car Konstantin V (741-745.
god.) nije potcjenjivao protivnika na sjeveru, nego je najvece vojne
vodio upravo protiv njih.16 Nakon poraza bugarske vojske kod Anhijala
(763. god.) proslavio je car najveci trijumf, a i umro je za rata
s Bugarima. Medjutim, bugarsko-bizantski sukobi potkraj ovoga i
pocetkom iducega stoljeca sve cesce zavrsavaju bizantskim porazom.
Carstvo je primorano Bugarima placati danak, iako ni to vise ne
moze zadovoljiti bugarskoga kana Kruma (803-814. god.). U Niciforu
je doduse nasao dostojnoga protivnika, aIi je cara toliko zavela
pobjeda nad kanom da je u neopreznom progonu progonjeni kan proslavio
potpunu pobjedu nad carem i njegovom vojskom. Nakon nekoliko uspjesnih
sukoba Krum podsjeda Konstantinopol tako da je samo kanova smrt
spasila prijestolnicu. Paznja njegova sina i nasljednika Omortaga
(814-831. god.) usredotocena je na Podunavlje gdje su se poceli
priblizavati Franci. Stoga on i sklapa s Bizantom 30-godisnje primirje.
Bugarski prodor u panonski bazen svrsava po njih povoljno: oni otimaju
Francima Slavoniju i Srijem (832). Rat izmedju Karla Celavoga i
Ludovika dvadeset godina poslije omogucuje kanu Borisu (852-889.
god.) da nagovoren od Karla povede rat na Ludovikove zemlje. Cini
se da su mu se pridruzili i Slaveni u Posavini. Boris je ipak porazen
(852. god.), ali ga to nije smetalo da ipak, iz nama danas jos uvijek
nepoznatih razloga, povede rat protiv Trpimira. Na taj se rat odnosi
prije spomenuti podatak cara Konstantina Porfirogeneta. Kako je
manje vjerojatno da se Boris spustio do Trpimirove Hrvatske, koja
je za njega bila odvise daleko, opravdana je pretpostavka da bugarsko-hrvatsko
bojiste treba traziti negdje u sjeveroistocnoj Bosni.l7 Premda je
tocno da su Bugari tada drzali Slavoniju, Srijem i Srbiju, jedva
bismo smjeli zakljuciti samo po podatku o sukobu da se Trpimirova
stalna vlast protezala Vrbasu na istok. Uspjesi vojnickih sukoba
u to doba, kao uostalom i kasnije, nisu odraz teritorijalne velicine
drzava ni dokaz njihovih stalnih, cvrstih i stvarnih granica. One
ne predstavljaju nuzno politicko razgranicenje izmedju Hrvata i
Bugara u tadasnjoj Bosni, ali ukazuju posve sigurno na dva protivnika
koji u tom dijelu Balkana medjusobno dijele interesno podrucje.
Prema tome, iako za Trpimirovu Hrvatsku nedostaju podaci o politickim
granicama, jedno je ipak sigurno: Hrvatska je u njegovo vrijeme
toliko ojacala da postaje utociste prognanika sa Zapada, zapreka
osvajacu s istoka i pobjednica nad vjekovnim neprijateljem pred
svojim vratima, nad Dalmacijom. Njezin je novi vladar, iako zasad
jos skroman, faktor na granici Istoka i Zapada.
Arheoloski
ostaci iz Trpimirova doba dodluse su vrlo skromni, ali ipak upucuju
na knezevo uspjesno uklapanje u kulturni zivot evropskog Zapada.
Vec cinjenica da je Gottschalk,najuceniji benediktinac svoga vremena,
dosao na njegov dvor, dostaje da procijenimo kakav je ugled medju
tadasnjim vladarima uzivao hrvatski knez. Utjecaju toga gosta treba
vjerojatno pripisati Trpimirovu odluku da podje korak dalje od Mislava
- koji je vec podizao vlastite crkvice - i da starokrscansku crkvicu
ili samostan u Rizinicama pod Klisom preuredi za pozvane benediktince.
Oltarna pregrada koja je dijelila svecenstvo od vjernika pomaknuta
je prema sredini crkve i na njezinu je zabatu - kojega se sacuvao
samo fragment - unio klesar, medju ostalim, i ime Trpimira. Tako
je ostatak natpisa - Pro duce Trepim(ero)18 - prvo i neprijeporno
svjedocanstvo o tome kakav je naslov upotrebljavao za sebe hrvatski
knez kad je na latinskom jeziku htio oznaciti opseg svoje vlasti.
Razlicitoj od ove, ali ujedno i vrlo siromasnoj srednjovjekovnoj
terminologiji valja pripisati, bez sumnje, cinjenicu da Gottschalk
naziva Trpimira rex, a ne dux. Za njega su, naime, nove politicke
tvorevine kojima je velikim dijelom prosao "barbara regna".
Uostalom, cini se da je Trpimir poprimio bizantske obicaje poistovjecujuci
sebe s regnumom. "Homines Dalmatini" - kaze Gottschalk,
nazivajuci tako Hrvate, govore svome vladaru "regnum"
i obracajuci mu se puni postovanja.l9 Prema tome, Trpimir usvaja
kulturne tekovine Istoka i Zapada, izdvajajuci se ocito sve vise
od clanova svoje dvorske pratnje.
-------------------------------------------------------------------------------
15 Documenta.
str. 360; Const. Porphyr., str. 150; Viz.izvori II
str. 43-44
16 G. Ostrogorski, Istorija Vizantije, str. 78-79
17 F. Sisic, Povijest Hrvata, str. 335
18 I. Ostojic, benediktinci u Hrvatskoj II, str. 299 i d.
19 L. Katic, n.dj.
Takodjer, srpski
povjesnicari su posve nesentimentalni kada se
radi o opisu proteznosti Tomislavove drzave prema istoku:
"..U prvoj polovini X veka do 30ih godina, politicka granica
Hrvatske
prema istoku dopirala je po svoj prilici do planinskog venca koji
cine planine
Zelengora, Lelija, Treskavica, Jahorina, Romanija, Ozren i Zvijezda."
Relja Novakovic:
O nekim pitanjima granica Srbije, Hrvatske i Bosne
u X veku, Zbornik Fil.fak. u Beogradu, VII/1, 1963, str. 178
Slijedeci tekstovi iz ( Klaic ) detaljno analiziraju i, djelomice
diskreditiraju, i posve relativiziraju Porfirogeneta ( DAI ) i
Dukljanina ( LJPD )
1. Bizantski
izvori
Prvi bizantski neposredan izvor za najstariju hrvatsku povijest
jest car Konstantin VII,Porfirogenet (905-959) 95 Njegovo je djelo
pocetkom XVII st. od izdavaca dobilo naslov De administrando imperio
96 iako naslov sasvim ne odgovara njegovu sadrzaju. Djelo je doduse
pisano ad usum delphini, tj. kao uputa sinu i nasljedniku Romanu
II, ali to caru nije bilo jedina svrha. Okruzen skupom naucenjaka,
car je sve svoje vrijeme posvecivao naucnom radu. Politicki su ga
obziri primoravali da presuti poneku za Bizant neugodniju vijest,
tako da njegova djela nisu uvijek iskrena ni kriticki pisana. Careva
se teznja za isticanjem uloge Bizanta u povijesti Juznih Slavena
i napose Hrvata ocituje u nastojanju da dogadjaje prikaze u sto
povoljnijem svjetlu po Bizant. Zato je prema njegovim tvrdnjama
- koje je kritika, posve razumljivo, morala odbiti - carstvo imalo
i u doseljenju i u pokrstavanju Hrvata i Srba glavnu rijec. Pokusaji
da zaobidje poznatu historijsku istinu cesto su dovodili i samoga
cara do kontradiktornih vijesti koje katkada nije ni nastojao izgladiti.
Kako je uz cara radila citava skupina obrazovanih ljudi, jer njegov
interes nije ogranicen samo na historiju, to se vrlo cesto ne moze
razabrati sto je pisao on sam, a sto ljudi oko njega. Medjutim,
stilska nedotjeranost u DAI i cesto nesvrsene recenice pokazuju
da djelo nije dozivjelo konacnu redakciju. Zato i djeluje kao skup
sabranih vijesti, a ne kao sistematski pisana povijest. Takav se
karakter djela moze donekle protumaciti izvorima kojima se car i
njegovi pomagaci sluze. Naime, danas je nakon svestrane analize
djela jasno da je osim sluzbenih arhiva i starijih historiografskih
djela caru sluzila i narodna tradicija. Ona je narocito dosla do
izrazaja u carstvu i anonimovu poglavlju o Hrvatima, u kojem se
djelomicno oslanjao i na price iz Balkana odnosno iz Dalmacije.
No, car se nije ustrucavao bitno izmijeniti narodnu tradiciju i
umjesto price o doseljenju Hrvata pod vodstvom petero brace umetnuti
cara Heraklija po cijoj su se toboze zapovijedi naselili Hrvati
i Srbi.
Za povijest
Juznih Slavena najvaznija su poglavlja od 29. do 36, i to: 29. O
Dalmaciji i susjednim plemenima, 31. O Hrvatima i zemlji u kojoj
sada obitavaju, 32. O Srbima i zemlji u kojoj sada obitavaju, 33.
O Zahumljanima i zemlji . . ., 34. O Travunjanima i Konavljanima
. . ., 35. O Dukljanima . . . i najzad 36. O Paganima koji se nazivaju
i Neretljani i zemlji u kojoj sada obitavaju.
Car rasporedjuje gradju u tim poglavljima po tocno odredjenom planu:
najprije je kako tvrdi, u sve zemlje car Dioklecijan doveo Romane,
a onda su se za Heraklija prilike izmijenile, tako da su se po njegovoj
zapovijedi naselili u Dalmaciju Hrvati ili Srbi i to posto su odanle
istjerali Avare (Hrvati) ili posto su avarsku zemlju nasli napustenu
(Srbi) Car je dakle htio citaoce uvjeriti da je Bizant upravljao
sudbinom Balkana u doba naseljavanja Juznih Slavena. Takvo mu je
netocno prikazivanje trebalo narocito zato da u sto nepovoljnijem
svjetlu prikaze proslost Hrvata koji su u njegovo vrijeme dijelili
(za Tomislava) vlast s Bugarima na Balkanu. Car je isao dapace tako
daleko da je bizantskom caru pripisivao zaslugu za pokrstenje Hrvata.
Proturjecnosti
u carevu djelu bile su jedan od uzroka da se DAI odbacivao kao izvor
za najstariju povijest Hrvata i Srba. Naime, tako dugo dok se pretpostavljalo
da je car autor svih spomenutih glava, proturjecnosti su - osobito
u podacima o polozaju Velike ili Bijele Hrvatske ili u opisu politickog
polozaja Bijelih Hrvata u pradomovini-bile tako ocite da se carevo
djelo odbacivalo kao plod njegove maste (vidi str. 63 i d.). Tek
je podrobnija analiza djela pokazala da je 30. poglavlje uslo u
djelo kasnije i da mu je autor sam car. Time je otpalo mnogo prigovora
carevu djelu. Medutim, kad je i svestrano ispitivanje imena Hrvat
u ceskim, ruskim i poljskim izvorima do XI st. pokazalo da careva
Bijela ili Velika Hrvatska nije "zemlja fantazije", kako
je to tvrdio V. Jagic, carev je autoritet ponovo uspostavljen. Otad
mu se jedino jos zamjeralo da nije nista znao o naseljavanju Srba,
a da je ipak prema hrvatskoj seobi sastavio tekst o srpskoj seobi
(Grafenauer), kao, posve razumljivo, i to da je uvelicavao ulogu
Bizanta ondje gdje je imao za to najmanje razloga.
Osim sto je
govorio o doseljenju, pradomovini i pokrstenju Hrvata, car je u
31. poglavlju pokusao istaci i neke momente iz zivota Hrvata. On
npr. tvrdi da Hrvati nece ratovati protiv stranih zemalja jer, je
to, kako on tvrdi, posljedica posebne njihove zakletve nekom papi,
suvremeniku cara Heraklija, i kasnije, obecanja nekom poboznom covjeku
po imenu Martinu.97 Tumacenje o miroljubivosti Hrvata naivno je
i vjerojatno posljedica svjesnog careva iskrivljavanja podataka
o vrhovnoj politickoj vlasti Bizanta nad Hrvatima od doseljenja
do careva vremena. Naime, car nije niposto slucajno tvrdio da je
arhont Hrvata od Heraklija podanicki podlozan romejskom, tj. bizantskom
caru, a ne bugarskom arhontu. Car Konstantin prema tome gleda na
zbivanja ranijih stoljeca sa stajalista svoga doba ili tocnije u
svjetlu bugarsko-bizantskih odnosa iz pocetka X st. I da pokaze
kako taj bizantski car nije bio neprestano tako slab kao za Simeona,
on je svjesno pomakao granice Carstva daleko prema zapadu. Zaboravio
je da je u istoj glavi tvrdio kako su Hrvati zamijenili avarsku
vlast u Dalmaciji.
Medjutim, car
je i u 31. poglavlju donio nekoliko vrijednih podataka (popis "naseljeniha
gradova u pokrstenoj Hrvatskoj i broj konjice, pjesadije i velicinu
mornarice u Hrvatskoj) koji se uz kriticku analizu mogu upotrijebiti.
Na osnovi carevih podataka o gradjanskom ratu za Kresimirova sina
Miroslava moze se, uz pomoc i nekih drugih izvora, uspostaviti vladarska
kronologija sredinom X st. Pribuna ili Pribina koji svrgava Miroslava
s prijestolja prvi je poznati ban u Hrvatskoj.98 Opisom velicine,
geografskog polozaja, i vojne snage Hrvatske car zavrsava 31. poglavlje.
Sadrzaj 32.
poglavlja upucuje na zakljucak da car mnogo bolje poznaje srpsku
nego hrvatsku povijest, sto je uostalom razumljivo. On osobito dobro
poznaje Srbiju X stoljeca. Detaljno se zadrzava na prikazu politickih
prilika i zavrsava i ovo poglavlje popisom >,naseljenih"
gradova u pokrstenoj Srbiji; njemu dodaje i gradove u "zemljici"
Bosni.
O Zahumljanima,
Travunjanima i Dukljanima naprotiv car opet zna vrlo malo. Ipak
i za te zemlje donosi popis naseljenih gradova, koji je dakako nepotpun.
Ali, on ipak ne odustaje od uobicajenog opisivanja doseljenja i
daljega prikazivanja povijesti prema naprijed odredenom planu. Njegovi
se podaci o neretljanskim otocima upotpunjuju s onima sto ih daje
anonimni sastavljac 30. poglavlja.
Medjutim, u
29. poglavlju govoreci o bizantskoj pokrajini Dalmaciji car se ne
zeli ograniciti na oskudne podatke. Stoga je to poglavlje mnogo
opseznije i bogatije historijskom gradjom i, sto je mozda mnogo
vaznije, car je u prikazu dalmatinske historije mnogo iskreniji.
I tu se oslanja, cini se, na narodnu tradiciju (npr. za pad Salone),
pa ako ponegdje u podacima grijesi, onda to valja svesti na lose
izvore kojima se sluzi. Osobito plasticnu sliku pruza carev opis
dalmatinskih gradova. Car se za njega tako dobro pripremio i dao
da se skupi toliko podataka da je za svaki grad mogao nabrajati
najvaznije znamenitosti (osobito o svecima zastitnicima i o gradjevinama
u gradovima). Nije se mogao odreci etimoloskih tumacenja imena gradova,
ali se u tome ne razlikuje od tolikih drugih srednjovjekovnih pisaca.
U poglavlje o Dalmaciji umetnut je i vrlo opsezan tekst o arapsko-bizantskoj
borbi za juznu Italiju, napose za Bari. Prikazujuci politicki odnos
slavenskih plemena prema Bizantu u IX st., car je bio iskren i priznao
je da su se oslobodili bizantske prevlasti i postali samostalni
i nezavisni. Jednako je priznao za dalmatinske gradove u tom razdoblju.
Na to je nadodao da spomenuta slavenska plemena nemaju arhonte (knezove),
nego samo starce zupane kao i sve druge slavenske zemlje (Sklavinije).
U suprotnosti s kasnijim podacima o pokrstenju pojedinih plemena,
ovdje tvrdi da su se sva ta plemena koja su do Bazilija I ostala
nekrstena u njegovo vrijeme pokrstila. Tvrdi, stovise, da im je
Bazilije I postavio arhonte koje su sami zeljeli i iz porodica koje
su sami odabrali.
Nepoznati autor
30. poglavlja mnogo je savjesniji i iskreniji od cara. Njegov je
sastav ne samo stilski dotjeran nego je napisan u obliku rasprave
o Dalmaciji. Podaci o Bijelim Hrvatima u Bijeloj Hrvatskoj i u Dalmaciji
mnogo su vjerodostojniji. Heraklije je izbacen iz hrvatske povijesti
i Konstantinova redakcija vijesti o doseljenju Hrvata zamijenjena
je narodnom tradicijom, tj. pricom o petoro brace i dvije sestre
koji su doveli Hrvate na jug. Pokrstenje Hrvata takodjer je rezultat
samostalne politike Hrvata nakon oslobodjenja od franacke vlasti
i njihova vezivanja s Rimom za Porina. Nepoznati autor umece u svoj
sastav i borbu Hrvata protiv Franaka i govori o hrvatskoj pobjedi
nad njima za Kocilisa. Jedan od najdragocjenijih anonimovih podataka
o Hrvatskoj u X st, jest njegov popis zupanija. Taj nam mnogo vise
vrijedi nego carevi podaci o politici Hrvata, podaci na koje danasnjoj
historiografiji jos nije poslo za rukom naci odgovor koji zadovoljava.
Nista manje vrijedan nije opis granica Sklavinija: Duklje, Travunije,
Zahumlja, Paganije, Hrvatske i Srbije. Najzad, 30. poglavlje zavrsava
izvanredno znacajnim vijestima o odnosu izmedu Slavena i Romana
u Dalmaciji. To je poznati podatak o odredbi cara Bazilija I da
gradjani dalmatinskih gradova placaju slavenskim vladarima u zaledju
ono sto su dotad davali strategu. Zbog tih svojih tocnijih podataka
i za nas vrlo vaznih vijesti, anonimni autor 30. poglavlja s pravom
uziva mnogo vise povjerenja u historicara nego car pisac.
Ipak, pored
svih nedostataka, ne moze se poreci da je DAI jedan od najvrednijih
historiografskih bizantskih.izvora za povijest Hrvata i Srba do
X st.. a osobito za bizantsku Dalmaciju do toga vremena. Kad ne
bismo imali careve i anonimove podatke o doseljenju Hrvata, ostala
bi nam ta stranica hrvatske povijesti potpuno nepoznata.
Ostala djela
cara Konstantina Porfirogeneta - to su: De thematibus (O temama)
iz oko 934. god., Vita Basilii (Zivot Bazilija) nastala oko 950.
god. i De caeremoniis (O ceremonijama na bizantskom dvoru, djelo
nastalo nakon 952. god.) - nisu za povijest Juznih Slavena ili Dalmacije
osobito vazna zbog toga sto su u njima prepricani odlomci iz DAI
(o arapskoj opsadi Dubrovnika, o oslobodjenju slavenskih plemena
od bizantske vlasti u IX st. itd.) ili su to neke manje znacajne
vijesti.
Bizantski pisci
XI i XII st. sacuvali su takodjer neke fragmentarne vijesti za povijest
Hrvata. Na primjer, Ivan Scylices, koji zivi sredinom XI st. i sastavlja
tada svoj ljetopis (Epitome historion) o bizantskoj povijesti od
812. do 1077. god. za hrvatsku je povijest zanimljiv po tome sto
govoreci o Bodinovu ustanku protiv Bizanta u 1073. god. identificira
"narod Srba, koje takoder zovu i Hrvati".99
Za njim se
povodi preuzimajuci njegove podatke Nicifor Brienij, muz Ane Komnen.
Njegovo je djelo o Aleksiju Komenu inace vrijedno kao historijski
materijal, ali je zbog porodicnih odnosa protkano subjektivnim ocjenama,
pa je potrebna kriticka upotreba.l00
Scylicem se
sluzi Georgije Cedren (Kedrenos) i njegov mladi suvremenik Ivan
Zonaras. Prvi je u svom historijskom djelu Synopsis historion (Pregled
historije) koje obuhvaca zbivanja do 1057. god. zabiljezio podatak
o dvojici hrvatskih vladara, tj. o braci koja su nakon Samuilova
poraza (1019. god.) primila casti i darove od cara Bazilija II.101
Taj je podatak razlicito tumacen u hrvatskoj historiografiji. Dok
se F. Rackil02 kolebao, V.Klaic103 se odlucio da odbaci Cedrenovu
vijest kao podlogu za stvaranje zakljucaka za hrvatsku povijest.
Uza sve to F.Sisic se vratio na nekadasnje misljenje Rackoga tvrdeci
da su Kresimir i Gojslav "licno stupili pred cara Vasilija
. . . i poklonise mu se kao svome vrhovnome gospodaru". Zato
im je on, kako misli Sisic, podijelio titule patricija.104 M.Baradal05
se cudio N. Radojcicu koji je proturjecio Sisicu, ali nije bio upoznat
s problemom i zato je prerano sudio. Kako je identifikacija Dukljani
- Hrvati u bizantskih pisaca ipak nekako protumacena (vidi str.
20), nema razloga da se ne slozimo s Klaicem i Radojcicem.
-------------------------------------------------------------
95 Kriticko
izdanje teksta vidi G.Moravcsik, Constantine
Porphyrogenetus De administrando imperio, str. 44-286
96 Viz.izvori II, str.3.
97 Poslije S.Sakaca pokusava i D.Mandic, Pokrstenje Hrvata
( Rasprave i prilozi, str. 134. i d. ) dokazati da je papa
Agaton ( 678-681) sklopio ugovor s Hrvatima 679. god. To misljenje
preuzima V. Markotic, Ho ton Hrobaton Theos, str. 15 i d. On nastoji
takodjer dokazati da je kraljev "hodocasnik i cudotvorac Martin"
suvremenik kneza Trpimira ( str. 27 i d. )
98 V.Markotic, n.dj., str. 27
99 Vidi str 20.
100 K.Krumbacher, Geschichte der byzantinischen Literatur, Sv.I,
str.
273
101 Documenta, str.432
102 U raspravi Borba Juznih Slavena, str. 106 pise da se
podatak odnosi na hrvatsku povijest, a u prilogu "Scrptores
rerum chroaticarum" zastupa misljenje da se "mirnim putem
preda
'pogranicni narod Hrvata', tj. u onom smislu susjedne Bugarskoj
i gornjem Pomoravlju zemlje, u porjecju Raske i Lima"
( Scriptores, str.170)
103 Hrvati i Hrvatska, str.34
104 Povijest Hrvata, str.482.
2. Ljetopis
popa Dukljanina
Sa XII stoljecem
pocinju ozbiljniji napori da se u kronikama, zapravo tek tesko sabranim
biljeskama osvijetli crkvena ili politicka proslost nekoga grada
ili kraja. I takvi su pokusaji vezani za glavna crkvena sredista,
dakle za one gradove koji su imali ili zeljeli imati prvenstvo na
Jadranu. To valja isticati zbog toga sto takve kronike i slicna
djela nose pecat ne bas uvijek objektivna rada.
Nije slucaj
da je najvecu paznju u jugoslavenskoj historiografiji privuklo djelo
koje to kao stvarni historijski izvor najmanje zasluzuje. To je
poznati Ljetopas popa Dukljananina ili Barski rodoslov, djelo nekoga
poblize nepoznatoga barskoga svecenika. Djelo je nastalo u drugoj
polovici XII st. i doslo je do nas u cetiri redakcije: osnovnoj
latinskoj koju je djelu dao sam pop Dukljanin (dalje = PD); talijanski
prijevod latinske redakcije koji je nacinio 1601. god. benediktinac
M. Orbini; prva 23 poglavlja latinske redakcije bilo je vjerojatno
negdje u XV st. slobodno prevedeno na hrvatski jezik i tom je prijevodu
nepoznati prevodilac dodao legendu o smrti kralja Zvonimira; konacno,
na molbu Splicanina Dmina Papalica, koji je pocetkom XVI st. nasao
hrvatsku redakciju (dalje = HR) u Krajini, prevodi Marko Marulic
tekst HR na latinski (1510. god.).
LJPD je odvise
dalek izvor za povijest Hrvata u doba narodne dinastije. PD zna
malo ili gotovo nista o dogadjajima u krajevima sjevernije ili zapadnije
od Cetine. To vise nas zanima HR koja pokazuje namjerno ubacivanje
hrvatskoga imena u prvotni Dukljaninov tekst. Osobito je znacajan
Dodatak ili samostalni zavrsetak HR, tj. legenda o nasilnoj smrti
hrvatskog kralja Zvonimira. U ovom ce pregledu biti rijec o LJPD
ili HR samo toliko koliko oba izvora sluze za prikaz hrvatske povijesti.
O LJPD postoji
zaista velika i opsezna literatura, pa usprkos tome jedva se koji
od ocjenjivaca djela odvazio na to da ga spasava kao pouzdan historijski
izvor. Poneki je historicar cijenio njegove geografske podatke (Racki),
dok je drugi vidio u njemu "nasega prvog knjizevnika"
(Sisic). Buduci da je to skup doista razlicitih vijesti koje katkad
nisu sadrzajno ni povezane, nije do danas zavrsena diskusija o koncepciji
djela u cijelosti kao ni o porijeklu pojedinih sastavnih dijelova.
Ipak se vec na prvi pogled mogu izdvojiti neke posebne cjeline,
tako da se LJPD moze podijeliti. u tri dijela: prvi, sadrzajno najsareniji
u kojem cini okosnicu trebinjski rodoslov X st. i na koji su dodani
neki sadrzajno samostalni stavci ("gotski uvod", izvod
iz Panonskih zitija, odlomak o Duvanjskom saboru, legende o Radoslavu
i Pavlimiru itd.). Prvom je dijelu pridodan drugi, legenda o sv.
Vladimiru (poglavlje 36) koja je vjerojatno nastala na osnovi danas
izgubljenog zivotopisa. Najzad, treci dio Ljetopisa pravi je dukljanski
ljetopis koji obuhvaca razdoblje XI i XII st. dukljanske historije.
Osobitu paznju iz prvog dijela LJPD privlaci jos i danas tzv. gotski
uvod (prvih pet poglavlja gotske historije) i IX poglavlje, tj.
sabor na Duvanjskom polju.
Sam ljetopisac u uvodu istice da je na molbu dukljanskoga svecenstva
preveo sa slavenskoga spis Libellus Gothorum koji se latinski zove
Regnum Sclavorum,24 pa se u vezi s tim priznanjem postavlja niz
pitanja. Iako je takvim uvodnim rijecima pisac, bez sumnje, prikrivao
glavnu syrhu pisanja djela - djelo je trebalo da prikaze starost
barske nadbiskupije - ipak ce biti tocno da je govoreci te rijeci
imao na umu citavo djelo odnosno ljetopis?25
Ostavljajuci
po strani neobicno zanimljiv problem Dukljaninove "gotomanije",
zadrzat cemo se na X poglavlju koje se u starijoj hrvatskoj historiografiji
smatralo prvorazrednim izvorom upravo za hrvatsku povijest. Povod
je takvu tumacenju dao sam pisac. Naime, posto je opisao kako je
Konstantin pokrstio kralja Svetopelega, kako je taj na to odrzavao
u nazocnosti papinskih poslanika sabor "in planicie Dalme"
i bio ondje okrunjen te je posvetio dva nadbiskupa i teritorijalno
podijelio svoju drzavu, ljetopisac je nastavio: ustanovi (kralj
Svetopeleg) mnoge zakone i dobre obicaje, koje ako netko zeli upoznati
neka cita slavensku knjigu (librum Sclavorum) koja se zove Methodius
. . ."26 U uvjerenju da se rad sabora odnosi na hrvatskoga
kralja ucvrscivao je historiografiju prevodilac LJPD i sastavljac
HR koji je tome tekstu dodao: "Da, ako tko hoce napuno znati
naredbu ku ucinise i mejase kudi postavise i zemljam imena, vazmi
knjige ke pri Hrvatih ostase i pri njih se nahode, a zovu se Metodios".27
Osim toga, Svetopelegova se drzava raspadala na dva dijela od kojih
je jedan, Primorje, bio podijeljen na Bijelu Hrvatsku (Croatia Alba)
ili Donju Dalmaciju i na Crvenu Hrvatsku (Croatia Rubea) ili Gornju
Dalmaciju. Onaj dio te Svetopelegove drzave koji se nalazio sa sjeverne
strane jadransko-pontske razvodnice nazvao je Svetoppleg, kaze Dukljanin,
Srbijom ili Zagorjem (Transmontana), koja se opet dijelila na Rasu.
i Bosnu.
Ostajuci i
dalje vjeran slici te Svetopelegove "hrvatsko-srpske"
dakako izmisljene - drzave, Dukljanin je katkada govorio i o vladarima
ili banovima Bijele Hrvatske.Sve su to prilicno nepouzdane vijesti
tako da ih kriticka historiografija jedva uzima u obzir.
Medutim, historiografija
ocito nije pogrijesila kad je iz prvoga dijela LJPD izdvojila neke
podatke koji se ticu povijesti Bijele Hrvatske. To je prije svega
citavo XII poglavlje u kojem se govori o Svetopelegovu unuku Tomislavu
i njegovoj borbi s ugarskim kraljem Arpadom (Atilom). Tomislav je
kao "sposoban mladic i snazan ratriik" vodio mnoge ratove
s Atilom, ali ga je uvijek pobjedjivao.28
Iz citiranih
Dukljaninovih vijesti nije tesko razabrati da ljetopisac nije znao
gotovo nista o Hrvatima ni o onom dijelu Svetopelegove drzave koju
on zove Bijelom Hrvatskom ili Donjom Dalmacijom. Stoga je prebacivanje
tzv. duvanjskoga sabora u Hrvatsku Trpimirovica bilo pogresno29
I to ponajvise zbog toga sto je danas dokazano da se Dukljanin sluzi
za sastav jednoga dijela svoga IX poglavlja Zicem sv. Konstantina
ili slavenskim originalom Konstantinove legende, ali tako da je
preradjuje prema svojoj potrebi. To je toliko prijeporni "liber
Methodios". Dukljanin je svjesno i namjerno doveo pokrstenje
Slavena na Jadranu u vezu s misionarskim radom sv. Konstantina.30
Kocelj Konstantinove legende postaje Budimir koga Metodije krsti
na prolazu u Rim. Dukljaninov opis saborovanja na Duvanjskom polju
protivi se pretpostavci da u Svetopelegu (Svatopluku) treba gledati
bilo kojega od hrvatskih vladara. Sabor se odrzava u Omisu, na Dukljaninovoj
granici izmedu Bijele i Crvene Hrvatske, dakle tocno na polovici
izmisljene Svetopelegove drzave. Srediste te drzavne jedinice nije
neko mjesto u Hrvatskoj - Dukljanin zna samo za Vinodol kao granicu
Bijele Hrvatske - jer Svetopeleg se doduse kruni na "duvanjskom"
saboru, ali je pokopan u Duklji (in civitate Dioclitana), a ondje
su se izabirali i svi njegovi nasljednici. Najvise se dukljanski
ljetopisac odao tada kad je govorio o toboznjem kraljevu nalogu
da se na saboru posvete dva nadbiskupa salonitanski i dukljanski.
Politickim granicama Bijele i Crvene Hrvatske odgovara i toboznja
jurisdikcija novopostavljenih nadbiskupa. Prema tome, Dukljanin
je zelio dokazati da dubrovacka nadbiskupija uopce nije postojala,
sto je razumljivo zbog borbe koja se vodi izmedu Bara i Dubrovnika
od kraja XI st.
Hrvatska je
historiografija upotrijebila Dukljaninove podatke tada kad ih je
mogla bar donekle opravdati drugim izvornim materijalom. Tako je
na osnovi LJPD pretpostavljala da je Mihajlo Kresimir II zavladao
Bosnom, da su Kresimir i Gojslav priznali vlast Bazilija II koji
je prodro sve do granica Bijele Hrvatske. Potpomognuta i nekim drugim
podacima mogla se braniti i tvrdnja o Tomislavovim uspjesima u Slavoniji.
Ali, nema razloga da i dalje podrzavamo misljenje da je "duvanjski
sabor" odrzavao Tomislav ili bilo koji drugi hrvatski vladar.
On otpada dakle i kao podloga za tvrdnju da se na njemu okrunio
Tomislav za hrvatskoga kralja.
Medjutim, historiografija
jos nije nasla odgovor koji zadovoljava na pitanje kako je Dukljanin
dosao do naziva Bijela i Crvena Hrvatska. Mozda bismo njegove nazive
odbacili kao plod maste da se s Dukljaninom ne slazu i neki bizantski
pisci iz XI i XII st. koji spominju Hrvate u Duklji 31 Stoga je
postavljena hipoteza da je Crvena Hrvatska (Duklja + Dalmacija)
bila samostalna politicka jedinica do Nemanje (V. Klaic).32 Prema
jednom drugom misljenju do takva je naziva doslo zato sto su bizantski
pisci identificirali Srbe i Hrvate.33 Cini se ipak da je najprihvatljivije
trece, prema kojem je rijec o nekoj postojecoj, realnoj skupini
Ijudi, koji su nosili hrvatsko ime . . . dakle o nekom kraju (u
Duklji) koji je bio nastavan Hrvatima".34 Posve je razumljivo
da takva pretpostavka ne znaci da je Crvena Hrvatska bila sastavni
dio hrvatske drzave, "pa cak ni to da se ovdje radi o etnickim
Hrvatima u onom smislu kao i u Hrvatskoj gdje je to ime bilo ne
samo nacionalno, nego i politicko (drzavno)" 35
Medjutim, za
hrvatsku js povijest mnogo vaznija hrvatska redakcaja Ljetopasa
popa Dukljanina i njezin Dodatak koji sadrzava, kao sto je poznato,
vijest o ubojstvu kralja Zvonimira u "Petih crikvah u Kosovi".
O HR se mnogo pisalo, osobito o njezinom odnosu prema LJPD, ali
vrlo malo ili nista raspravljalo. Prvi su dojmovi, na zalost, bili
dovoljni da se izreku sudovi o tome da li je LJPD prevedena HR ili
obrnuto. U novije je vrijeme prevladalo Sisicevo misljenje da je
HR nastala u XIV st 36 zbog sadrzaja pripisa u kartularu samostana
sv. Petra u Selu 37 koji je takodjer datiran tim stoljecem. Sisic
se pri takvu datiranju slozio s Rackim, ali nije s Jagicem i Crncicem
koji su bili za XV st. Vladimir Mosin se naprotiv u tom priblizio
odavno izrecenom misljenju Luke Jelica prema kojem je hrvatska redakcija
nastala prije latinske te je njezina prerada.38
Da bismo mogli
shvatiti uzajamnu ovisnost LJPD i HR treba prije svega upozoriti
da je tekstovna veza i ovisnost izmedu oba izvora u glavama koje
su zajednicke - a to su prva do ukljucivsi trinaestu - ocita i nesumnjiva.
Stoga se nacelno moze postaviti pitanje koji je izvor nastao prema
kojemu, ali se ne mogu obje pretpostavke i braniti. Izostavljanje
Dukljaninova uvoda i popisa salonitanskih odnosno dukljanskih sufragana
iz IX pogl. navelo je neke historicare na misao da je HR starija,
ali se to misljenje nakon usporedbe tekstova ne moze odrzati. Upravo
cinjenica da autor HR izostavlja uvod kao nepotreban i sadrzajno
namjesten - on, posve razumljivo, nije u uvodu mogao kazati ono
sto je kazao PD - upucuje na preradu. Uostalom, HR nije prijevod,
nego, na nekim mjestima vrlo slobodna prerada. Stovise, autor se
HR nije ustrucavao mijenjati tekst gdje mu je to bilo potrebno.
Ne mislimo samo na sitne dodatke kojima prosiruje recenicu. Rijec
je o takvim mjestima na kojima namjerno mijenja latinski tekst i
koja upravo upadaju u oci, jer pokazuju da autor poznaje mnogo manje
historije od PD i da je upucen samo na njegovo djelo.39 Karakteristicno
je za autora HR i to da umece Hrvate i ondje gdje ih latinska redakcija
nema. Autor HR ne poznaje naziva Slaveni ocito zbog toga sto ne
zeli upotrebljavati izraz koji u njegovo vrijeme vise nije poznat.40
Dukljaninovo IX poglavlje koje je neobicno bogato podacima zbunjuje
ga. On Svetopelega pretvara u Budimira koji vlada svetim pukom,41
a izbacuje vladarska i papinska imena kako mu se svidi. Znacajno
je takodjer da izostavlja naziv Crvena Hrvatska i poznaje samo Bijele
Hrvate i Gornju Dalmaciju.42 Vjerojatno misli da se Dukljanin zabunio
jer u njegovo vrijeme vise nema Crvene Hrvatske 43 U posljednjem
zajednickom poglavlju ne ustrucava se izvrsiti temeljite promjene
latinskog predloska jer mu treba logican uvod u prikaz Zvonimirove
pogibije, koju dodaje. On prikazuje Hrvate kao nedostojne dobroga
vladara. A Zvonimir je taj dobar vladar koji "ne mogase zlo
viditi" i zato "on ne bise za Hrvate". Preradjivac
latinske redakcije ostaje vjeran slici idealne politicke jedinice
Budimira, jer i Zvonimir vlada Primorjem i Zagorjem. Medjutim, kad
su "papa i cesar velikoga grada Rima" pozvali Zvonimira
u krizarski rat "bogom prokleti i nevirni Hrvati" ubijaju
svoga kralja govoreci "bolje da jedan umre nere tolik puk da
pogine". Umiruci ih kralj zato proklinje "da bi vece Hrvati
nigdar ne imali gospodina od svoga jazika, nego vazda tuju jaziku
podlozni bili". Kad je ugarski kralj Bela cuo za Zvonimirovu
pogibiju, dolazi u Hrvatsku i pokorava Hrvate kaznivsi ih tako zbog
ubojstva dobroga kralja Zvonimira.
Danas je sasvim
jasno da je Dodatak legenda koja nema historijsku vec izmisljenu
jezgru. Posljednje rijeci umirucega kralja pokazuju da je ova legenda
- za razliku od drugih - zeljela protumaciti zasto Hrvati nemaju
vladara "svoga jezika". Misljenje koje ima pisac HR o
Hrvatima tako je nepovoljno da je malo vjerojatno da je ovaj oblik
legende o Zvonimirovoj smrti nastao u Hrvatskoj. Kako autor HR ne
zna ni u Dodatku ni vise ni bolje o Hrvatima od PD, to je sva prilika
da je i on zivio daleko od Hrvatske. Vrlo je tesko odrediti vrijeme
postanka HR bez prethodnih lingvistickih ispitivanja. Slika drustvenih
i politickih odnosa u posljednjim poglavljima HR mogla bi upucivati
na XV st. HR je dakle mladja varijanta LJPD. Izmjene koje nepoznati
autor HR provodi u Dukljaninovu djelu nisu za nas ni od kakve vrijednosti.
A legenda o Zvonimirovoj smrti samo je najstarija dosad poznata
varijanta, i to joj daje odredjenu prednost pred mladjim legendama.
----------------------------------------------------------------------
23 Pregled najvaznije
literature o LjPD do 1928. god. dao je F. Sisic u svom izdanju Ljetopisa.
Isto je ucinio i V. Mosin kad je 1949. god. priredjivao popularno
izdanje LjPD. Najzad, nedavno je izdao Ljetopis i S. Mijuskovic
Ljetopis Popa Dukljanina, ali, na zalost, samo u prijevodu i faksimiliranom
tekstu koji otezava naucnu upotrebu djela. Mijuskovic je takoder
napisao opsiran historiografski uvod.
24 Letopis,
str. 292. "Rogatus a vobis dilectis in Christo fratribus ac
venerabilibus sacerdotibus . . . ut libellum Gothorum, quod latine
Sclavorum dicitur regnum, quo omnia gesta ac bella eorum scripta
sunt, ex sclavonica littera verterem in latinam . . . vestrae postulationi
. . . parere studui".
25 Poistovjecujuci
naziv Sclavi s nazivom Hrvati, D. Mandic je u nizu svojih radova
nastojao dokazati da je Hrvatska redakcija starija od latinske i
da je regnum Sclavorum = kraljevstvo Hrvata. Mandic misli da je
kronika "Kraljevstvo Hrvata" nastala u Duklji i da je
"djelce bilo napisano najprije i glavno da opravda proglasenje
Duklje kraljevstvom" (Crvena Hrvatska, str. 27), jer je toboze
>,od starine Duklja bila sastavni din opcega hrvatskoga kraljevstva
. . .". Bez ikakva smisla za stvarni historijski razvitak tvrdi
da je ta kronika napisana "izmedju god. 1074, kad je Mihajlo
poslije smrti Kresimira Velikoga poceo raditi o samostalnoj kraljevini
Crvene Hrvatske, i god. 1081. kada je umro Mihajlo, prvi kralj Duklje"
(n. dj:, str. 33). Vidi tako8er D. Mandic, Rasprave i prilozi iz
stare hrvatske povijesti, str. 56-58, 333-34, 372-73, 413-414. U
spomenutoj zbirci rasprava Mandic posvecuje posebno poglavlje "Kraljevstvu
Hrvata i Ljetopisu Popa Dukljanina" (443-469). Na tom mjestu
ipak mora priznati "neispravnu osnovicu i druge slaboce"
ovog izvora kojemu je, kako on misli, glavna svrha da pokaze kako
je Duklja "srediste i dukljanska vladarska obitelj glavni nosilac
drzavnoga zivota svih Hrvata u prvim stoljecima njihova zivota na
Jadranu" (str. 469)
26 Letopis,
str. 308.
27 N. dj., str.
400.
28 N. dj., str.
309-310.
29 Pregled najvaznijih
misljenja o duvanjskom saboru vidi Letopis, str. 126-144; V. Mosin,
n. dj., str. 30-32; medu najnovije promasene pokusaje rjesenja "duvanjskoga
sabora" spada ono D. Mandica (vidi biljeska 38) i F. Gogale-Dominisa,
Kada je odrzan sabor na Duvanjskom polju, Sibenik 1965. Ovaj drugi
je nastojao dokazati da se sabor. odrzao u jesen 823. god.
30 Letopis,
str. 141, 143.
31 V. KLaic,
Hrvati i Hrvatska, str. 29. i d. ss N. dj., str. 38.
32 N. dj., str.
38.
33 N, Radojcic,
Kako su nazivali Srbe i Hrvate, str. 11 i d.
34 Letopis,
str. 170, bilj. 222.
35 N. dj., str.
171. ss Letopis, str. 163.
37 Naime, u
pripisu se navode banovi koji su vladali Hrvatskom od Svetopelega
do Zvonimira. Sisic misli da je ime 5vetopeleg u ovom izvoru pozajmljeno
iz LjPD kojim se sluzio sastavljac pripisa.
38 V. Mosin,
n. dj., str. 33-34. Tu je hipotezu o duvanjskom saboru D. Mandic
prvi put postavio 1957. god. u clanku >,Hrvatski sabor na Duvanjskom
polju god. 753"; kasnije ga je prestampao (Rasprave i prilozi,
str. 145-193). Hipoteza je tipicna za Mandicev nacin rada jer Je
njemu stran ne samo kriticki adnos prema izvorima, vec on izgraduje
hipoteze na potpuno nedokazanim pretpostavkama.
39 Npr. vec
u prvom poglavlju misli da mu okolnost sto zna za godinu smrti sv.
Benedikta daje pravo da ispravlja Dukljaninov tekst. Zato iz Monte
Cassina nastaje Gora Cicilijanska, iz kapuanske biskupske stolice
kapitulska, a u II poglavlju iz Panonije u gotsko doba "kraljevstvo
ugarsko". Dukljanin npr. jasno kaze da su Goti dosli sa sjevera,
a autor HR s istoka. Svi se takvi i slicni >,ispravcia mogu protumaciti
mijenjanjem latinske redakcije u hrvatsku, a ne obrnuto.
40 Stoga on
uopce ne opaza Dukljaninovu nepriliku koji zavrsivsi "gotsko
doba" ne zna kako bi ga povezao s >,bugarskim" pa cini
onu nespretnu identifikaciju ,>Gothi, qui et Sclavi et Vulgari"
- koja je bila predmet tolikih raspravljanja. Ne shvativsi uopce
Dukljaninov tekst na tom mjestu. on proglasava bizantskog cara "cesarom
Crnih Latinac". Zato se u njegovoj preradbi Bladin nagadja
s Crnim Latinima, a identifikacija Goti-Slaveni kao nepotrebna otpada.
41 "I onde
pribiva kraljujuci sveti puk koji Kostanc bise obratil". I
"sveti muz Kostanc" iduci u Rim "navrati na kraljevstvo
Svetoga puka koga bise na viru obratio, kojih gospodovase mudri
i dobri kralj Budimir, koji po Kostancu bise naucen u viru".
Autor HR zatim dalje prica kako je Kostanc uzeo "proscenje
od obraza kraljeva i onoga svetoga puka" i "pojde u Rim".
Letopis, str. 392-394.
42 "I primorje
razdili na dvoje pocamsed od mista (i) grada ki
po poganih bi razrusen, ki se zove Dalma, gdi sa (s) hodom bise,
deri do mista, ko se zove Valdemin. Od Dalme do Valdemina prozva
Hrvate
Bile, sto su Dalmatini niznji. I jos od mista Dalme do Bandalona
grada ca se sada zove Drac, dotla prozva Gornju Dalmaciju i to(li)koje
Surbiju, ca jest Zagorje" Letopis, str.399
43 Da je sastvljac
HR doista imao na umu Hrvate, tocnije hrvatsku
drzavu svoga vremena, dokazuje ponovno uklanjanje naziva Sclavi
potkraj IX pogl. Stoga "librum Sclavorum, qui dicitur Methodius"
preradjuje u "knjige ke pri Hrvatih stase i pri njih se nahode,
a zovu se Metodios", Letopis, str.400.

Question: how many genetic names does hrvati have

With the above twelve genetic names, the sources note and various other names for larger families that have grown from the Croatian tribe over time in different areas, among them Banjani, Bužani, Draganići, Bašča, Neretvani, Ladihovići, Klokočani, Stojmerići, Smrčkovići.

Question: what tribe do the hrvati family come from

what tribe do the hrvati family come from

Question: what is the meaning of hrvati in croatian

what is the meaning of hrvati in croatian

Question: what is the most common family name for hrvati

what is the most common family name for hrvati

Question: where does the name hrvati come from

With the above twelve genetic names , the sources note and various other names for larger families that have grown from the Croatian tribe over time in different areas , among them Banjani , Bužani , Draganići , Bašča , Neretvani , Ladihovići , Klokočani , Stojmerići , Smrčkovići .

Uz gore navedenih dvanaest plemenitaških rodovskih imena, izvori bilježe i razna druga imena za veće obitelji koje su s vremenom na raznim područjima izrastala iz hrvatskog plemena, među njima su Banjani, Bužani, Draganići, Bašča, Neretvani, Ladihovići, Klokočani, Stojmerići, Smrčkovići.

Uz gore navedenih dvanaest plemenitaških rodovskih imena, izvori bilježe i razna druga imena za veće obitelji koje su s vremenom na raznim područjima izrastala iz hrvatskog plemena, među njima su Banjani, Bužani, Draganići, Bašča, Neretvani, Ladihovići, Klokočani, Stojmerići, Smrčkovići.

With the above twelve genetic names, the sources note and various other names for larger families that have grown from the Croatian tribe over time in different areas, among them Banjani, Bužani, Draganići, Bašča, Neretvani, Ladihovići, Klokočani, Stojmerići, Smrčkovići.

With the above twelve genetic names, the sources note and various other names for larger families that have grown from the Croatian tribe over time in different areas, among them Banjani, Bužani, Draganići, Bašča, Neretvani, Ladihovići, Klokočani, Stojmerići, Smrčkovići.

Culture and art Culture in Croatia is essentially marked by its century consistent immersion in European cultural courses.

The Istria Divorce is a document on the separation of municipalities and cities in Istria from 1325, which is compiled in versions in German, Latin and Croatian.

Senj: biskup Bogović predvodio svetu misu na staroslavenskom jeziku
Iako je Danom hrvatske glagoljice i glagoljaštva Hrvatski sabor proglasio 22. veljače kada je 1483. godine tiskana prva hrvatska knjiga – Misal po zakonu rimskoga dvora, zadnji tjedan u listopadu u Senju je u znaku glagoljice. Spomen na ovo jedinstveno hrvatsko pismo započelo je Glagoljskom misom na staroslavenskom koju je predslavio gospićko-senjski biskup u mirovini Mile Bogović a nastaviti će se u utorak 29. listopada predstavljanjem njegove zadnje knjige „Glagoljica-bitna odrednica hrvatskog identiteta“. Predvodeći misu na staroslavenskom biskup Bogović je poručio:
„Danas imamo misu na staroslavenskom jeziku. Mnogima će to biti nešto novo,a stariji će se prisjetiti vremena kada je to bilo redovito. Kad god su oni došli u crkvu na nedjeljnu misu, odjekivala je ovdje staroslavenska ili starohrvatska riječ. Neki će se pitati zašto se o tome govori u propovijedi. To je pitanje znanosti. Ipak se to odnosi i na ovu zajednicu vjernika jer je 1248. da Senj unutar Crkve dobio stratešku ulogu u prevladavanju raskola iz 1054. i uključenje pravoslavnih Slavena u crkveno zajedništvo. Senj je postao polazište od kojega kreće misija prema Istoku, prema pravoslavnim Slavenima. Takvu ulogu u Crkvi Senj nije imao ni prije ni poslije. Danas se glagoljica i staroslavensko bogoslužje proučavaju na svim stranama svijeta. Najprije je taj jezik ušao u bogoslužje na hrvatskim prostorima i zadržao se u njemu preko 1000 godina. Odavde se proširio i na neke druge krajeve, ali je život glagoljice na izvanhrvatskim prostorima bio kratkoga vijeka. Senj je važan i po tome što je samo u njegovoj katedrali bila ta praksa. Prostor uporabe glagoljice vezan je zapadnu Hrvatsku. Od biskupskih crkava odnosno katedrala samo je ova katedrala imala glagoljsko bogoslužje. U drugim biskupijama zapadne Hrvatske bila je glagoljica dopuštena u župnim crkvama, ali ne u katedrali.
Glagoljicu i staroslavensko bogoslužje uveli su bizantski misionari na naše područje u vrijeme kada je cijeli jadranski obalni pojas s otocima bio pod Bizantom. Otuda se to bogoslužje širilo i u unutrašnjost Hrvatske. Dugo vremena Rimska Crkva je nevoljko podnosila to bogoslužje, jer ono nije nigdje postojalo osim u Hrvatskoj. Svuda se služila misa na latinskom. No u 13. stoljeću Rim je shvatio da bi upravo praksa koja se kod nas ukorijenila mogla koristiti za povezivanje pravoslavlja i katoličke Crkve. Kao polazište te strategije izabran je upravo Senj. U Senj dolazi 1247. na biskupsku stolicu papinski delegat Filip koji će krenuti prema Istoku, među pravoslavne Slavene. Već sljedeće godine 29. ožujka 1248. šalje mu papa Inocenta IV. dopis u kojem mu kaže da i on kao biskup misi na staroslavenskom iz glagoljskih knjiga svuda gdje postoji praksa glagoljanja. To znači i izvan svoje biskupije. Time su u krug glagoljaša ušli najučeniji ljudi svoga vremena: biskupi i kanonici. Takav pokušaj u 11. stoljeću nije uspio (priča o Vuku i Zdedi),
Došlo je do promjene odnosa s Istokom. Glagoljicu Sveta Stolica uzima kao Bogom dano sredstvo za dobro Crkve.
Počinju bolji dani za glagoljicu ali i za Senj koji je stavljen u središte toga glagoljskog svijeta. Tada počinje Zlatni vijek hrvatske glagoljske kulture. Do tada biskupi nisu bili glagoljaši i u katedralama se nije glagoljalo. To će vrijediti i dalje za druge biskupe i druge katedrale. Jedino je senjski biskup bio glagoljaš i jedino se u senjskoj katedrali svečana misa smjela biti samo na staroslavenskom jeziku. Od pape je sigurno dobio financijsku i drugu pomoć da naše glagoljaštvo bude opskrbljeno svime što je potrebno za tako važnu ulogu u Crkvi. Učeniji glagoljaši dolazili su u Senj i s Krka i drugih otoka. Nazvao sam to vrijeme: Senj u središtu svijeta glagoljice Tada počinje uspon glagoljice ne samo u Senju nego općenito. Tako već 1288. imamo poznati Vinodolski zakon pisan glagoljicom. Dakle, samo četrdeset godina nakon pisma pape senjskom biskupu Filipu. Vjerojatno je senjski govor utjecao na standardizaciju hrvatske redakcije staroslavenskog liturgijskog jezika. Budući da je ovdje bila veliko trošenje glagoljskih knjiga, one nam nisu sačuvane.
Zašto je staroslavenska služba mogla poslužiti kao most za povezivanje pravoslavnih Slavena s katoličkom Crkvom? Pa zato što je jezik naših bogoslužnih knjiga i njihov bio slavenski. Pravoslavni Slaveni ne trebaju se bojati da će im katolička Crkva u slučaju sjedinjenja ukinuti slavenski jezik i nametnuti latinski jer već u krilu Katoličke Crkva postoji praksa njihova jezika. Od 1248. do 1968., dakle 720. godina, u ovoj se crkvi svečana služba Božja slavila se samo na staroslavenskom jeziku.
Vi Senjani trebate biti ponosni na tu izuzetnu povlasticu i ulogu koju vam je Crkva povjerila pred više od 700 godina. Nije zato čudno da je u Senju bila prva (sigurna) hrvatska tiskara. Sljedeća bit će u Rijeci a osnivač joj je Šimun Kožičić Benja koji je jedno vrijeme upravljao i Senjskom biskupijom. I u novom vijeku, kada su naši glagoljaši ostali bez imanja i znanja, kreće inicijativa od senjskog biskupa Agatića da se tiskaju nove glagoljske knjige.
Da znate o čemu se radi, ravnateljica sakralne baštine priredila je malu izložbu glagoljskih knjiga pa ih možete pogledati. Inače u Senju se nije sačuvala nijedna glagoljska knjiga koja je izišla iz senjske tiskare. Jednostavno zato jer su se takve knjige ovdje koristile, trošile i istrošile. Ipak je sačuvano više kamenih spomenika koji su najbolji svjedoci o životu glagoljice u ovom gradu. Papiri putuju, a kamenje ostaje na svom mjestu.
I na kraju, da ova propovijed ne ispadne kao neko predavanje, spomenut ću jedan detalj.
Glagoljica je kršćansko pismo. Ono počinje s križem. Slovo a je križ. Isusov križ je najveća mudrost, kako kaže sv. Pavao. Kao što počinjemo dan, rad, molitvu s križem, tako je i na početku abecede križ.
Povodom 750. obljetnice spomenutog pisma pape Inocenta IV. senjskom biskupu Filipu imali smo 1998. posebnu proslavu. Za tu prigodu napravljene su nove klupe na kojima je glagoljicom napisano KATEDRLA SENJ 1998. a s druge strane su slova poredana po abecedi. Ona su tim redom označavala i brojeve 1, 2, 3…..
Staroslavensko bogoslužje je izvan uporabe nakon Drugog vatikanskog sabora. Dobro bi bilo da se povremeno ipak ono upriliči. Ovaj put je u prigodi predstavljanja moje knjige: Glagoljica – bitna odrednica hrvatskog identiteta; od hrvatskih korijena do svjetskih razmjera.
Kada se shvati ono što sam vam danas rekao, možemo mirno reći: Nema mjesta na kugli zemaljskoj za koji bi glagoljica više značila nego što je naš Senj i ova katedrala.
Glazbom je misu animirao katedralni zbor pod vodstvom Ivana Prpića Špike i uz orguljsku pratnji Milana Dučiča a izveli su euharistijsku misu na staroslavenskom velikog senjskog glazbenika Ivice Krmpotića kojeg su partizanske vlasti nedužnog strijeljale 1943. godine.
Zvonko Ranogajec
Galerija fotografija
Duhovne vježbe vjeroučitelja laika...

Question: when was the istria divorce written

Culture and art Culture in Croatia is essentially marked by its century consistent immersion in European cultural courses.

The Istria Divorce is a document on the separation of municipalities and cities in Istria from 1325, which is compiled in versions in German, Latin and Croatian.

Question: the stable traces of the century touch with which culture

the stable traces of the century touch with which culture

Question: hrvati is the name of the culture of which empire

hrvati is the name of the culture of which empire

Question: what is the name of the document that describes the separation of municipalities and cities in

what is the name of the document that describes the separation of municipalities and cities in

Question: the words 'cavez', 'dugme' and 'chizma'

Question: what type of courses are offered in croatia

what type of courses are offered in croatia

Question: what languages are the versions of the estria divorce

what languages are the versions of the estria divorce

Culture and art Culture in Croatia is essentially marked by its century consistent immersion in European cultural courses .

The stable traces of the century touch with the culture of the former Ottoman Empire , with which Croatia has bordered for centuries , are present in the traces of various turcisms ( e.g. the words “ cavez ” , “ dugme ” , “ dućan ” and “ chizma ” of Turkish origin ) , and some folklore habits in the areas that were once under the Turkish power ( Slavonia , Dalmatinska Zagora ; also with the Croats in Bosnia and Herzegovina ) .

The Istria Divorce is a document on the separation of municipalities and cities in Istria from 1325 , which is compiled in versions in German , Latin and Croatian .

Kultura i umjetnost Kultura u Hrvatskoj je bitno označena njenom stoljetnom dosljednom uronjenošću u europske kulturalne tijekove. Stanoviti tragovi stoljetnog dodira s kulturom bivšeg Osmanskog carstva, s kojima je Hrvatska graničila više stoljeća su prisutni u tragovima raznih turcizama (npr. su riječi "kavez", "dugme", "dućan" i "čizma" turskog podrijetla), i nekih folklornih običaja u krajevima koji su nekada bili pod turskom vlašću (Slavonija, Dalmatinska Zagora; također kod Hrvata u Bosni i Hercegovini). Istarski razvod, dokument o razgraničenju općina i gradova u Istri iz 1325. godine, koji je sačinjen u verzijama na njemačkom, latinskom i hrvatskom jeziku.

Kultura i umjetnost Kultura u Hrvatskoj je bitno označena njenom stoljetnom dosljednom uronjenošću u europske kulturalne tijekove.

Stanoviti tragovi stoljetnog dodira s kulturom bivšeg Osmanskog carstva, s kojima je Hrvatska graničila više stoljeća su prisutni u tragovima raznih turcizama (npr. su riječi "kavez", "dugme", "dućan" i "čizma" turskog podrijetla), i nekih folklornih običaja u krajevima koji su nekada bili pod turskom vlašću (Slavonija, Dalmatinska Zagora; također kod Hrvata u Bosni i Hercegovini).

Istarski razvod, dokument o razgraničenju općina i gradova u Istri iz 1325. godine, koji je sačinjen u verzijama na njemačkom, latinskom i hrvatskom jeziku.

Culture and art Culture in Croatia is essentially marked by its century consistent immersion in European cultural courses. The stable traces of the century touch with the culture of the former Ottoman Empire, with which Croatia has bordered for centuries, are present in the traces of various turcisms (e.g. the words “cavez”, “dugme”, “dućan” and “chizma” of Turkish origin), and some folklore habits in the areas that were once under the Turkish power (Slavonia, Dalmatinska Zagora; also with the Croats in Bosnia and Herzegovina). The Istria Divorce is a document on the separation of municipalities and cities in Istria from 1325, which is compiled in versions in German, Latin and Croatian.

Culture and art Culture in Croatia is essentially marked by its century consistent immersion in European cultural courses.

The Istria Divorce is a document on the separation of municipalities and cities in Istria from 1325, which is compiled in versions in German, Latin and Croatian.

Makar was already 928 replaced by Grgur, the Croatian bishop in Nina, with the obvious effort of bishops from Romanized cities to introduce the godship in the Latin language in Croatia – what was the case then in almost all Europe – the ancient godship was<unk>ined in Croatia somewhere until the end of the 1960s.

The use of Glagolica was also<unk>ined for a very long time, both in sacred and worldwide use; in 1483, just 28 years after the Gutenberg Bible was printed, as the first printed book in history, the "Misal by the law of the Roman Court" was printed on the Croatian Glagolica.

Upoznajmo hrvatsku glagoljičku baštinu s akademikom Stjepanom Damjanovićem.
Najstariju hrvatsku tiskanu knjigu, Misal po zakonu rimskoga dvora, otisnutu 22. veljače 1483., mnogi znalci drže da je vrhunac ukupne povijesti hrvatskoga glagoljaštva.
Najstarija dakle naša tiskana knjiga je misal, a osam godina poslije nje pojavila se druga. Ona je po sadržaju također liturgijska knjiga – brevijar, časoslov, otisnut 1491. godine. Od te knjige sačuvao nam se samo jedan primjerak i on se nalazi u venecijanskoj knjižnici Marciani. Brevijaru nedostaje završni dio, upravo onaj na kojemu bismo očekivali kolofon, tj. podatke o mjestu i vremenu tiskanja, očekivali bismo pokoje ime onih koji su knjigu priredili i tiskali. Ali list na kojemu su se ti podaci eventualno nalazili nestao je. Da je časoslov tiskan 1491. stručnjaci su ustanovili prema tablici pomičnih blagdana.
U hrvatskoj se filologiji ustalilo mišljenje da je taj časoslov otisnut u Kosinju pa ga nerijetko i zovemo Kosinjski brevijar i misli se da se na njega odnose riječi iz latinskoga opisa Like i Krbave iz 17. st. u kojemu se kaže:
«Prešavši odavde brda i šume i silazeći prema nižem području dolazi se u Kosinj. Utvrda je bila na uzvisini, a sad su od nje ostale samo ruševine. Bogat je nepresušnim vodama. To mjesto, prijašnjim kršćanima slavno, bilo je poznato vani i u zemlji. Na to ukazuju ovdje tiskani ilirski brevijari, kako se vidi u bilješci na onima kojima se sada služe svećenici glagoljaši kod moljenja kanonskih časova.»
Prijevod s latinskoga je Mile Bogovića, a on je i ustanovio da autor latinskoga teksta nije mogao biti biskup Sebastijan Glavinić kome su naša filologija i historiografija dugo taj opis Like i Krbave pripisivale. Kao što je Mile Bogović naglasio, time Kosinj nije eliminiran kao mjesto u kome su tiskane naše glagoljske knjige. Jako malo znamo o tom časoslovu i tek bi trebala uslijediti opsežnija proučavanja. Zasad mu je veću pažnju posvetio zaslužni i prerano umrli istraživač hrvatske glagoljične baštine franjevac Leonard Josip Tandarić koji je opisao njegov sadržaj i ustanovio da ni jedan od poznatih rukopisnih hrvatskoglagoljskih brevijara ne dolazi u obzir kao njegov predložak, ali da se dijelom slaže s najstarijom rukopisnom tradicijom Vrbničkoga prvoga brevijara, no u ostalom dijelu taj se časoslov razlikuje od poznatih nam rukopisa, npr. onih zadarsko – krbavskih, a neke jezične i sadržajne pojedinosti govore da bi on mogao biti djelo istarskih glagoljaša.
Treća naša glagoljična inkunabula je Traktat o ispovijedi iz 1492. godine, od koje nam se nije sačuvao ni jedan primjerak, ali da je knjiga postojala znamo po bilješci u glagoljičnom Tkonskom zborniku (iz prve trećine 16. st.) koja glasi:
«V ime Božije i svete Marije, amen. Svršenije ispovidi ku je vsaki krstjanin držan imiti i umiti i naučiti i bi svršenije na let Gospodnjih 1492 miseca ijulja na dan 16. i bi učinjena ta štampa na počtu počtovanoga gospodina Jandrija i bi učinjena ta štampa u kući meštra Pelegrina iz Bologne a bih ja fra Matij Zadranin on ki ju složih».
Meštar Pelegrin iz Bologne bio je venecijanski tiskar. Hoćemo li kakvim sretnim slučajem doći u budućnosti do barem jednoga primjerka te knjige, ne znamo, a dotad ostaje filolozima i povjesničarima da mučno i polagano skupljaju podatke o izgubljenoj knjizi.
Godine 1493. otisnut je opet jedan časoslov iz čega se vidi da su hrvatski glagoljaši vrlo promišljeno oblikovali svoj izdavački program pa su se u određenim vremenskim razmacima pojavljivali glagoljicom tiskani misali i brevijari, knjige prijeko potrebne za obrede u crkvi i za osobnu molitvu. Brevijar iz 1493. otisnut je u Mlecima, u tiskari čuvenoga Andreasa Torresanija iz Asole. Brevijar zovu Baromićevim jer je u njegovoj pripremi važnu ulogu imao Blaž Baromić, Vrbničanin rodom, kanonik senjske crkve, iznimna osobnost hrvatske srednjovjekovne kulture, poznat po tzv. tehnici lomljenih ligatura, tj. po ligaturama spojenima od punoga slova i poluslova.
Ovaj časoslov iz 1493. jedan je od rijetkih koji osim potpunoga časoslova ima i misal i ritual. U knjizi se nalaze i hrvatski i latinski kolofon, a hrvatski glasi ovako:
«Svršenje brvijali hrvackih, stampani v Benecih po meštre Andrjeje Torižanje iz Ažulje, korežani pre Blaži Baromići kanonigi crikve senjske na dni 13, miseca marča 1493. «
U ovom je brevijaru osobito važan kalendar u kome se nalaze novi franjevački blagdani i blagdani koji se osobito svečano slave u Zadru, a za današnjega će čitatelja biti zanimljivo da se u tom kalendaru nalaze i podaci o položaju zvijezda zodijaka i njihova imena: vodenjak, riba, ovan, junac, bliznac, rak, lav, diva, mera, škorfija, strijelac i kozji rog. Sačuvalo nam se pet primjeraka te knjige, a jedini potpuni čuva se u rumunjskom gradu Sibiu i on ima originalne drvene korice. Dva nepotpuna primjerka čuvaju se u Zagrebu, a po jedan u Münchenu, i u austrijskom gradu Schwarzau.
Peta glagoljična inkunabula opet je jedan misal. Zove se Senjski, iz 1494. godine je i njime je počela svoj rad znamenita Senjska glagoljska tiskara koja je djelovala od 1494. do 1508. U njoj je otisnuto, koliko danas znamo, sedam naslova. Središnja osoba toga kulturnoga pothvata bio je već spomenuti Blaž Baromić, daroviti tiskarski inovator koji je tiskarski zanat ispekao u mletačkoj Torresanijevoj tiskari. Za njegovu je tiskarsku tehniku profesor Frane Paro ustvrdio da je originalan izum «kojemu u povijesti tiskarstva, a naročito u povijesti inkunabula nema paralele.»
U kolofonu Senjskoga misala osim Blaža Baromića spominju se još dva sudionika u tiskanju: Silvestar Bedričić i Gašpar Turčić. Misal je pisan dvostupačno, crvenim i crnim slovima i ima 216 listova. Da je otisnut, saznalo se tek 1849. godine, kada je izvanredno zaslužni istraživač hrvatskoglagoljske baštine Ivan Berčić našao polovicu jednoga lista na Ugljanu, kasnije još dva cijela lista, da bi 1863. od svojega učenika Srećka Bakije iz Pakoštana dobio primjerak koji nije bio potpun. U antikvarijatu Ludwiga Rosenthala u Münchenu našao se gotovo potpun primjerak kojega je otkupila Nacionalna biblioteka Szecheny u Budimpešti, gdje se i danas nalazi.
Naša jedina neliturgijska inkunabula zove se Spovid općena i otisnuta je u senjskoj tiskari 1496. godine. To je prijevod talijanskoga priručnika Confessionale generale poznatoga franjevačkoga propovjednika i pisca Michaela Carcana iz Milana. Ujedno to je i prva knjiga tiskana na čakavskoj inačici hrvatskoga književnog jezika. Prevoditelj talijanskoga teksta jje Jakov Blažiolović, kasniji senjski biskupa, a tiskar je Blaž Baromić. To je po opsegu najmanja knjiga Senjske glagoljske tiskare, ima svega 36 listova, a tisak je jednobojni, crni. U njoj Senjska tiskara prvi put tiska svoj tipografski znak: to je uspravan paralelogram s križem iznad kruga i u krugu znak koji podsjeća na dva prekrižena zidarska kutomjera. Spovid općena je duhovni priručnik za obavljanje ispovijedi i sadrži upute redovnicima kako da vjernike ispovijedaju. Knjiga je bibliofilska rijetkosti, njezin jedini sačuvani primjerak nalazi se u knjižnici franjevaca trećoredaca na zagrebačkom Ksaveru. Senjsko muzejsko društvo objavilo 1978. faksimilirano izdanje s transliteracijom koju je obavila najbolja poznavateljica našega glagoljskoga tiska akademkinja Anica Nazor.
Glagoljične se tiskarska djelatnost nastavlja i poslije inkunabula, tj. i poslije 1500. godine. U Senjskoj su glagoljskoj tiskari osim spomenutih inkunabula otisnuti još ovi naslovi: Naručnik plebanušev (1507), Meštrija od dobra umrtja (1507. ili 1508), Tranzit Svetoga Jerolima (1508), Mirakuli slavne djeve Marije (1508) i Korizmenjak (1508). I dalje će se povremeno hrvatske glagoljične knjige tiskati u Mlecima. Tamo su otisnuti Bukvar, tj. početnica iz 1527. pa Misal Pavla Modrušanina (1528) i Brozićev brevijar 1561. godine – knjiga koja je simboličan završetak prirodnoga razvoja hrvatske redakcije staroslavenskoga jezika, pa i hrvatskoga književnoga srednjovjekovlja. No prije Brozićeva brevijara tiskat će se glagoljicom u još jednom hrvatskom gradu, u Rijeci. Tamo je poznati biskup Šimun Kožičić Benja u manje od dvije godine, 1530. i 1531, otisnuo šest naslova. Ta su djela poznata i po tome što je Kožičić nastojao popravljati jezik glagoljičnih knjiga jer nije bio zadovoljan jezikom većine njih. U predgovoru povijesnoga djela Knjižice od žitija rimskih arhijerejov i cesarov on izričito o tom govori obraćajući se učenomu trogirskomu biskupu Tomi Nigru i to je prvi put da se u hrvatskoj glagoljičnoj tradiciji o jeziku piše izravno.
Na kraju našega pregleda spomenimo i to da su hrvatski protestanti u 16. stoljeću tiskali knjige i glagoljicom i da su tim pismom otisnuli 14 naslova u ukupnoj nakladi od gotovo 11. 000 primjeraka. Među tim knjigama, odreda važnim za raznovrsno proučavanja, posebice povijesnojezična, nalaze i dvije koje nude Novi zavjet: Prvi del Novoga teštamenta iz 1562. i Drugi del Novoga teštamenta iz 1563.
U zaključku ćemo navesti misli akademkinje Anice Nazor kojima sažima najvažnije osobine naše najstarije tiskane proizvodnje.
«U prvom razdoblju tiskarstva izdaju se: liturgijske knjige (najprije misali, brevijari, kasnije i rituali), bukvari (početnice) za učenje glagoljskoga pisma (i molitava), teološki i povijesni priručnici, moralizatorsko – didaktična i nabožnolegendarna djela. Liturgijske knjige nastavljaju i nasljeduju tradiciju glagoljskih rukopisnih predložaka u sadržaju, jeziku i vanjskom izgledu (formi).Teološki priručnici , didaktična i nabožna djela uglavnom su prijevodi s talijanskog i latinskog ili su kompilacije suvremenih zapadnoevropskih veoma popularnih djela koja se tiskaju na mnogim jezicima i po više puta. Glagoljski bukvari (početnice)izdaju se po obrascima standardnih Paternoster abecedarija. Jezik neliturgijskih glagoljskih knjiga iz prvoga razdoblja je narodni(književna čakavština) i u njemu se samo sporadično javljaju elementi crkvenoslavenskog jezika.»
Akademik Stjepan Damjanović rođen je u Strizivojni. Po završetku gimnazije u Požegi 1965. pohađao je Filozofski fakultet u Zagrebu. Diplomirao je ruski jezik te južnoslavenske jezike i književnost 1970., te magistirao 1977. temom Vokalizam korizmenjaka Kolunićeva zbornika. Godine 1982. obranio je doktorski rad Interferiranje hrvatskih dijalekata i općeslavenskoga književnoga jezika u hrvatskoglagoljskim tekstovima XV. stoljeća. Bio je redovni profesor na Filozofskom fakultetu u Zagrebu na Katedri za staroslavenski jezik i hrvatsko glagoljaštvo (Odsjek za kroatistiku). Glavni tajnik Matice hrvatske bio je od 1999. do 2002., a njezin predsjednik je od 2014. godine. Redovni član Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti je od 2004. godine.

Question: when did the roman godship come to croatia

Makar was already 928 replaced by Grgur, the Croatian bishop in Nina, with the obvious effort of bishops from Romanized cities to introduce the godship in the Latin language in Croatia – what was the case then in almost all Europe – the ancient godship was<unk>ined in Croatia somewhere until the end of the 1960s.

The use of Glagolica was also<unk>ined for a very long time, both in sacred and worldwide use; in 1483, just 28 years after the Gutenberg Bible was printed, as the first printed book in history, the "Misal by the law of the Roman Court" was printed on the Croatian Glagolica.

when did the roman godship come to croatia

Question: who was the roman bishop in nina who replaced makar

who was the roman bishop in nina who replaced makar

Question: in what language was the godship of hrvati first used

in what language was the godship of hrvati first used

Question: when was the first book printed in history

when was the first book printed in history

Question: what is the name of the ancient roman godship

what is the name of the ancient roman godship

Makar was already 928 replaced by Grgur , the Croatian bishop in Nina , with the obvious effort of bishops from Romanized cities to introduce the godship in the Latin language in Croatia – what was the case then in almost all Europe – the ancient godship was < unk > ined in Croatia somewhere until the end of the 1960s .

The use of Glagolica was also < unk > ined for a very long time , both in sacred and worldwide use ; in 1483 , just 28 years after the Gutenberg Bible was printed , as the first printed book in history , the " Misal by the law of the Roman Court " was printed on the Croatian Glagolica .

Makar je već 928. godine smijenjen Grgur, hrvatski biskup u Ninu, uz evidentno nastojanje biskupa iz romaniziranih gradova da u Hrvatskoj uvedu bogoslužje na latinskom jeziku – kakav je slučaj bio tada u skoro cijeloj Europi – staroslavensko bogoslužje se u Hrvatskoj zadržalo ponegdje sve do kraja 1960.-ih godina.

Također se vrlo dugo zadržalo korištenje glagoljice, kako u sakralnoj, tako i u svjetovnoj uporabi; 1483. godine, samo 28 godina nakon što je otisnuta Guttenbergova Biblija, kao prva tiskana knjiga u povijesti, tiskan je "Misal po zakonu rimskog dvora" na hrvatskoj glagoljici.

Makar was already 928 replaced by Grgur, the Croatian bishop in Nina, with the obvious effort of bishops from Romanized cities to introduce the godship in the Latin language in Croatia – what was the case then in almost all Europe – the ancient godship was<unk>ined in Croatia somewhere until the end of the 1960s. The use of Glagolica was also<unk>ined for a very long time, both in sacred and worldwide use; in 1483, just 28 years after the Gutenberg Bible was printed, as the first printed book in history, the "Misal by the law of the Roman Court" was printed on the Croatian Glagolica.

Makar was already 928 replaced by Grgur, the Croatian bishop in Nina, with the obvious effort of bishops from Romanized cities to introduce the godship in the Latin language in Croatia – what was the case then in almost all Europe – the ancient godship was<unk>ined in Croatia somewhere until the end of the 1960s.

The use of Glagolica was also<unk>ined for a very long time, both in sacred and worldwide use; in 1483, just 28 years after the Gutenberg Bible was printed, as the first printed book in history, the "Misal by the law of the Roman Court" was printed on the Croatian Glagolica.

Education in Croatia is structured in accordance with today's standards in Europe.

U Europi sve više mladih sa sveučilišnom diplomom, Hrvatska slijedi trend
Unatoč povećanju broja mladih sa završenim studijem, u Europi je sve više onih koji vrlo rano prekinu školovanje. Također, europski srednjoškolci pokazuje slabe rezultate u području čitalačke i matematičke pismenosti i prirodoslovlja.
Unatoč povećanju broja mladih sa završenim studijem, u Europi je sve više onih koji vrlo rano prekinu školovanje. Također, europski srednjoškolci pokazuje slabe rezultate u području čitalačke i matematičke pismenosti i prirodoslovlja.
Europska je komisija jesenas objavila EU Youth Report 2015, izvješće koje daje cjelovitu sliku o životu mladih u Europskoj uniji. Izvješće je nastalo u sklopu praćenja provedbe Europske strategije za mlade u razdoblju od 2010. do 2018. godine
Mladi Europljani provedu više od 17 godina u formalnom obrazovanju, a to se razdoblje zadnjih godina povećava. Komisija ističe kako su mladi danas obrazovaniji od prijašnjih generacija. 81,1 posto mladih između 20 i 24 godine ima završeno barem više srednje obrazovanje, a time se može pohvaliti tek 66 posto generacije godina između 55 i 64. Žene su obrazovanije od muškaraca. Naime, 84,7 posto ima najmanje više srednje obrazovanje, nasuprot 79,9 posto muškaraca koji su barem završili srednju školu.
Više od trećine Europljana u dobi od 30 do 34 godine ima sveučilišnu diplomu. Ispod prosjeka su Italija, Rumunjska, Češka, Slovačka i Malta. Najviše mladih sa završenim fakultetom ima u Litvi, Luksemburgu i na Cipru, i to preko 50 posto.
U Hrvatskoj je 2014. u istoj dobnoj skupini 32,2 posto mladih posjedovalo sveučilišnu diplomu. 2013. godine ta je stopa iznosila tek 25,6 posto, pa je napredak itekako vidljiv. Do 2020. stopa mladih sa sveučilišnom diplomom trebao bi se kretati oko 35 posto. Ali, kada promatramo ukupnu populaciju radne dobi, udio visokoobrazovanih u Hrvatskoj iznosi 18,5 posto, što je manje od europskog prosjeka (26 %).
Problem je, naime, u napuštanju visokoškolskog obrazovanja. Stopa napuštanja fakulteta posebice je visoka na znanstvenim i tehnološkim studijima. Više od 40 posto hrvatskih studenata prekida studij. Glavni razlozi jesu nedovoljne sposobnosti pri upisu, ograničene akademske i profesionalne orijentacije i nedovoljno financijskih sredstava. Isti rezultati istraživanja predstavljeni su na tribini koja se u prosincu održala na kampusu Sveučilišta u Rijeci.
U Hrvatskoj imamo i još jedan fenomen – problem prekvalificiranosti. Naime, više od 75 posto studenata nastavlja studij na diplomskoj razini, što ukazuje na činjenicu da je diploma prvostupnika nedostatno priznata.
Velik broj mladih u Europi prekida školovanje vrlo rano. 11,1 posto Europljana u dobi između 18 i 24 godine rano je prekinulo svoje obrazovanje. Najviše takvih ima u Španjolskoj, a Hrvatska je najbolja, i to sa samo 2,7 posto mladih koji nisu dovršili svoje obavezno obrazovanje.
Izvješće se bavilo i temom ulaska mladih na tržište rada. Istraživanje je pokazalo kako je 76,1 posto mladih u dobi između 20 i 34 godine, koji su 3 godine prije istraživanja završili fakultet ili srednju školu, uspjelo naći posao. Taj je postotak još veći (80,5 %) ako se u obzir uzimaju samo visokoobrazovani mladi Europljani. Najgore po tom kriteriju stoje Grčka i Italija, a Hrvatska se kreće negdje oko prosjeka (72,2 %).
Jedan od velikih problema mladih u Europi jest i čitalačka pismenost (razumijevanje, korištenje i promišljanje o pisanim tekstovima). Čak 17,8 posto mladih Europljana u dobi od 15 godina nema dovoljno znanja u području čitalačke pismenosti. Nedovoljna znanja u području matematičke pismenosti i prirodoslovlja također se ističu kao problem mladih Europske unije.

Question: hrvati is the goddess of education in which european country

Education in Croatia is structured in accordance with today's standards in Europe.

hrvati is the goddess of education in which european country

Question: hrvati is the goddess of education in which continent

hrvati is the goddess of education in which continent

Question: how is education in croatia structured

Question: hrvati is the croatian goddess of

Question: how is the school system in croatia structured

how is the school system in croatia structured

Question: what is the basis of education in croatia

what is the basis of education in croatia

Question: where does the term hrvati come from

Education in Croatia is structured in accordance with today 's standards in Europe .

Obrazovanje Obrazovanje u Hrvatskoj je ustrojeno sukladno današnjim standardima u Europi.

Obrazovanje Obrazovanje u Hrvatskoj je ustrojeno sukladno današnjim standardima u Europi.

Education in Croatia is structured in accordance with today's standards in Europe.

Education in Croatia is structured in accordance with today's standards in Europe.

According to European trends, the number of young people enrolling in higher education has grown strongly over the last decade, and in 2019 33,704 students completed higher education, among those who successfully completed higher education was even 20,286 students.

U kolovozu 7,7% više dolazaka i 5,1% više noćenja turista nego u kolovozu 2021.Turisti iz Njemačke su najbrojniji 10.10.2022.
Započeo treći val istraživanja Turistička aktivnost stanovništva Republike HrvatskePrikupljaju se podaci o putovanjima s kojih su se stanovnici vratili u srpnju, kolovozu i rujnu 2022. 10.10.2022.
U fokusu
Vizualizacije podatakaPodaci prikazani kroz infografike, kratke tekstove i interaktivne vizualizacijske alate kako bi se statistika približila korisnicima. 06.07.2021.
Statističko natjecanjeESC je jedinstveno natjecanje koje promiče statističku pismenost, a organizira ga Eurostat u suradnji s brojnim nacionalnim statističkim uredima. 06.03.2020.
StedyStatistički edukacijski portal koji će vam u nekoliko koraka pojasniti statističke pojmove koji se katkad čine tako komplicirani. S druge strane, ako ste oduvijek bili simpatizeri statistike, ovo je pravo mjesto da proširite, obnovite ili testirate svoje znanje! 06.03.2020.
Izdvojeno
Aktualno
- Indeksi cijena stambenih objekata za drugo tromjesečje 2022.
-
- Robna razmjena Republike Hrvatske s inozemstvom – privremeni podaci od siječnja do srpnja 2022. i od siječnja do kolovoza 2022.
-
- Indeks cijena građevnog materijala pri proizvođačima u 2022.
-
- Kružna putovanja stranih brodova u Republici Hrvatskoj u 2022.
-
- Indeks proizvođačkih cijena industrije u 2022.
-
- Ekonomski računi za poljoprivredu u 2021.
-
- Prva procjena važnijih kasnih usjeva u 2022.
-
- Proizvodnja i prodaja industrijskih proizvoda (PRODCOM) u 2021. – privremeni podaci, rujan 2022.
-
- Pogledaj više
Kontakt
Državni zavod za statistiku
Ilica 3, 10 000 Zagreb
Tel: (+385 1) 48 06 111
Informacije i korisnički zahtjevi
Tel: (+385 1) 48 06 138, 48 06 154,
48 06 115
Elektronička pošta: stat.info@dzs.hr
Obrazac za korisničke zahtjeve
Novinarski upiti
Elektronička pošta: press@dzs.hr
Registar poslovnih subjekata
Branimirova 19, 10 000 Zagreb
Telefon: (+385 1) 48 93 501
Elektronička pošta: registar@dzs.hr
Ilica 3, 10 000 Zagreb
Tel: (+385 1) 48 06 111
Informacije i korisnički zahtjevi
Tel: (+385 1) 48 06 138, 48 06 154,
48 06 115
Elektronička pošta: stat.info@dzs.hr
Obrazac za korisničke zahtjeve
Novinarski upiti
Elektronička pošta: press@dzs.hr
Registar poslovnih subjekata
Branimirova 19, 10 000 Zagreb
Telefon: (+385 1) 48 93 501
Elektronička pošta: registar@dzs.hr

Question: how many students completed higher education in croatia 2018

According to European trends, the number of young people enrolling in higher education has grown strongly over the last decade, and in 2019 33,704 students completed higher education, among those who successfully completed higher education was even 20,286 students.

how many students completed higher education in croatia 2018

Question: how many students in croatia completed higher education

how many students in croatia completed higher education

Question: where does hrvati come from in her life

Question: how many students in croatia completed higher education in 2019

how many students in croatia completed higher education in 2019

Question: where is hrvati from in the world

Question: when did hrvati go to university in croatia

when did hrvati go to university in croatia

Question: what is the meaning of hrvati in croatia

what is the meaning of hrvati in croatia

According to European trends , the number of young people enrolling in higher education has grown strongly over the last decade , and in 2019 33,704 students completed higher education , among those who successfully completed higher education was even 20,286 students .

Obrazovanje Obrazovanje u Hrvatskoj je ustrojeno sukladno današnjim standardima u Europi. Sukladno europskim trendovima, zadnjih desetak godina snažno raste broj mladih koji upisuju visokoškolsko obrazovanje, te je u 2019. godine visokoškolski studij završilo 33.704 studenata, među onima koji su uspješno završili visokoškolski studij bilo je čak 20.286 studentica.

Sukladno europskim trendovima, zadnjih desetak godina snažno raste broj mladih koji upisuju visokoškolsko obrazovanje, te je u 2019. godine visokoškolski studij završilo 33.704 studenata, među onima koji su uspješno završili visokoškolski studij bilo je čak 20.286 studentica.

Education in Croatia is structured in accordance with today's standards in Europe. According to European trends, the number of young people enrolling in higher education has grown strongly over the last decade, and in 2019 33,704 students completed higher education, among those who successfully completed higher education was even 20,286 students.

According to European trends, the number of young people enrolling in higher education has grown strongly over the last decade, and in 2019 33,704 students completed higher education, among those who successfully completed higher education was even 20,286 students.

Otherwise, the increases that today in Croatia go to higher education are approximately 50 thousand each year.

Revija za sociologiju, Vol. 26 No. 1-2, 1995.
Stručni rad
Demografski razvitak Hrvatske u razdoblju od 1991. do 1994.
Ivan Lajić
; Institut za migracije i narodnosti, Zagreb
Puni tekst: hrvatski pdf 10.099 Kb
str. 55-64
preuzimanja: 1.240
APA 6th Edition
Lajić, I. (1995). Demografski razvitak Hrvatske u razdoblju od 1991. do 1994.. Revija za sociologiju, 26 (1-2), 55-64. Preuzeto s https://hrcak.srce.hr/154617
MLA 8th Edition
Lajić, Ivan. "Demografski razvitak Hrvatske u razdoblju od 1991. do 1994.." Revija za sociologiju, vol. 26, br. 1-2, 1995, str. 55-64. https://hrcak.srce.hr/154617. Citirano 11.10.2022.
Chicago 17th Edition
Lajić, Ivan. "Demografski razvitak Hrvatske u razdoblju od 1991. do 1994.." Revija za sociologiju 26, br. 1-2 (1995): 55-64. https://hrcak.srce.hr/154617
Harvard
Lajić, I. (1995). 'Demografski razvitak Hrvatske u razdoblju od 1991. do 1994.', Revija za sociologiju, 26(1-2), str. 55-64. Preuzeto s: https://hrcak.srce.hr/154617 (Datum pristupa: 11.10.2022.)
Vancouver
Lajić I. Demografski razvitak Hrvatske u razdoblju od 1991. do 1994.. Revija za sociologiju [Internet]. 1995 [pristupljeno 11.10.2022.];26(1-2):55-64. Dostupno na: https://hrcak.srce.hr/154617
IEEE
I. Lajić, "Demografski razvitak Hrvatske u razdoblju od 1991. do 1994.", Revija za sociologiju, vol.26, br. 1-2, str. 55-64, 1995. [Online]. Dostupno na: https://hrcak.srce.hr/154617. [Citirano: 11.10.2022.]
Sažetak
Demografski razvitak Hrvatske u razdoblju 1991.-1994., dakle u okolnostima agresije na Hrvatsku, "poluratnog" stanja i rata u BiH, označavamo djelomice neregularnim, jer su bitne komponente ukupnoga kretanja pučanstva osjetno pod ovim utjecajem. Posebno se ističu prisilne migracije, koje snažno djeluju, a djelovat će i nadalje i na prirodno kretanje. Članak posebice obrađuje zasad nedovoljno rasvijetljen ratni mortalitet te dimenzije prognaništva. Od strukturnih značajki populacije posebno je istaknuta nacionalna struktura pučanstva uoči agresije i ratni učinci na njenu promjenu u trenutačno okupiranim područjima.
Ključne riječi
neregularni demografski razviatk, ratni natalitet, ratni mortalitet, prisilne migracije, prognaništvo
Hrčak ID:
154617
URI
https://hrcak.srce.hr/154617
Posjeta: 1.975 *

Question: how many students in croatia going to higher education

Otherwise, the increases that today in Croatia go to higher education are approximately 50 thousand each year.

how many students in croatia going to higher education

Question: how many students go to higher education in croatia

how many students go to higher education in croatia

Question: how many students completed higher education in croatia in 2019

how many students completed higher education in croatia in 2019

Question: when will hrvati go to university in croatia

when will hrvati go to university in croatia

Question: how many students go to college in croatia

how many students go to college in croatia

Question: what is the cause of the increase in enrollment in higher education

what is the cause of the increase in enrollment in higher education

Otherwise , the increases that today in Croatia go to higher education are approximately 50 thousand each year .

Inače naraštaji koje danas u Hrvatskoj pohađaju visokoškolsko obrazovanje broje približno 50 tisuća u svakom godištu.

According to European trends, the number of young people enrolling in higher education has grown strongly over the last decade, and in 2019 33,704 students completed higher education, among those who successfully completed higher education was even 20,286 students. Otherwise, the increases that today in Croatia go to higher education are approximately 50 thousand each year.

Otherwise, the increases that today in Croatia go to higher education are approximately 50 thousand each year.

Question: what religion does hrvati belong to in the croats

what religion does hrvati belong to in the croats

Question: how many croats lived in hrvati in 2011

Question: what has declined in the croats in the last decades

what has declined in the croats in the last decades

Question: what percentage of croats are catholic

Question: what is the trend among christians around the world in the last decades

what is the trend among christians around the world in the last decades

Question: how many people in hrvati were catholic in 2011

how many people in hrvati were catholic in 2011

Question: what impact did hrvati have on the croats culture

njihova stoljetna pripadnost katoličanstvu

what impact did hrvati have on the croats culture

Religion On the culture in the Croats , and in fact on their overall life a great impact is achieved by their century belonging to Catholicism ; from 3,874,321 inhabitants who lived in the Croats in 2011 , according to the 2011 population list , even 3 599 038 ( 92,89 percent ) were explained to Catholics although among them there is a decline of interest in religion , which is the trend among Christians around the world in the last decades .

The famous Croatian mariologist o. isusovac Ante Katalinić is in his work Maria - the great hope of the Croats.

Popisivanje stanovništva koje je upravo počelo dat će odgovor i koliko se Hrvata smatra katolicima. Neka istraživanja pokazuju, naime, da postoje dokazi o nadolazećoj sekularizaciji hrvatskog društva.
Hrvatska je jedna od "najkatoličkijih" zemalja u Europi
Na popisu stanovništva 2000. godine, čak 87 posto hrvatskih građana izjasnilo se kao katolički vjernici. Popisom stanovništva, što je počelo jučer (1.04.), utvrdit će se precizno ima li taj podatak i dalje uporište. Neki drugi podaci, naime, pokazuju kako se u Hrvatskoj broj katolika smanjio za šest posto. Za pojedine analitičare taj je podatak dokaz nadolazeće sekularizacije društva kakav je prisutan i u dijelu europskih država, napose onih na sjeveru kontinenta. No, Goran Črpić iz Centra za promicanje socijalnog nauka Crkve smatra da su takva predviđanja ipak pretjerana. S njim je suglasan i profesor Siniša Zrinščak sa zagrebačkog Pravnog fakulteta. Tvrde da su u svojim istraživanjima takve rezultate predvidjeli još 1998. godine te da se na njima vidjelo kako od 10 do 15 posto populacije ulazi u kategoriju „normalni katolici“. Riječ je o ljudima koji se nominalno deklariraju katolicima, ali ni jednim drugim pokazateljima ne ulaze u kategoriju vjernika.
Mladi protiv pobačaja i nevjere
Papa je rado viđen gost u Hrvatskoj - u idući posjet dolazi početkom lipnja
Među mlađima generacijama sve je više onih koji odbacuju pobačaj, restriktivniji su u području spolnog morala te konzervativniji po pitanju bračne nevjere i razvoda. To je pokazalo najnovije istraživanje o stavovima mladih hrvatskih građana. Oko 40 posto mladih spremno je posvetiti se karitativnim i ostalim religijski motiviranim djelatnostima. Ipak nepristrani analitičari unutar crkvenih redova trezveno primjećuju neke značajke zbog kojih je Crkva sve manje samodovoljan autoritet za mnoge mlade katolike i zbog kojih su oni sve manje uvjereni da su crkvena pravila ujedno i Božja pravila, a crkvene strukture nužne za njihovo življenje kršćanske duhovnosti. Osim toga, postoji niz pitanja s različitih društvenih i bioetičkih područja na kojima se crkveno učenje ne pokazuje odgovarajućim zahtjevima vremena. Tu se najčešće spominje odnos prema ljudskoj spolnosti i varijantama spolnog života poput homoseksualnosti, odnos prema predbračnom životu mladih i kontroli rađanja, odnos prema ulozi žene u Crkvi, itd. Ankete, uz to, pokazuju da je mladim katolicima visoko na listi prioriteta socijalna pravda za koju se crkvena hijerarhija rječito zalaže u svojim proglasima, ali nerijetko „zaostaje za visokoproklamiranim idealima u svakodnevnom životu i svojim djelima“. Zanimljivo je da su u Hrvatskoj sve glasniji ateisti i agnostici, koji su uoči početka popisa stanovništva, pozivali građane da se izjasne onako kakao se osjećaju.
Crkva je sve manje samodovoljan autoritet za mlade katolike
Ateisti i agnostici
Popis stanovništva dat će odgovor i koliko je ateista i agnostika u hrvatskom društvu, odnosno barem onih koji se ne libe tako izjasniti. Inače, najveća katolička zajednica nalazi se na američkim kontinentima gdje živi 13,6 posto svjetskog stanovništva i 49,4 posto ukupnog broja katolika. U Europi, po podacima Vatikana, živi 10 posto svjetskog stanovništva i 24 posto svjetskih katolika. U Aziji, najmnogoljudnijem kontinentu, udio katolika u njihovu ukupnu broju ostao je gotovo nepromijenjen povećavši se 2010. godine s 10,6 na 10,7 posto. Afrika u ukupnom broju katolika sudjeluje s 15,2 posto, a Oceanija s 0,8 posto.
Neinformirani kršćani
Prema istraživanju američkog instituta za ispitivanje javnog mnijenja Pew, ateisti i agnostici znaju više o religiji od bilo koje vjerske skupine. Slijede ih židovi i mormoni, dok su svi kršćani, i protestanti i katolici, na začelju. Osim iznenađujućeg ukupnog poretka, ispitivanje je pokazalo zapanjujući nedostatak osnovnih znanja kod praktičnih vjernika. Američki ateisti i agnostici uglavnom su ljudi koji su odrasli u vjerskoj tradiciji i svjesno od nje odustali, često nakon mnogo promišljanja i istraživanja, utvrdio je pomoćnik direktor za istraživanja Pew foruma Alan Cooperman. U Hrvatskoj, kao i ostalim bivšim socijalističkim zemljama, nevjerovanje se pripisuje utjecaju proklamiranog ateizma i socijalističkog režima u kojemu nije bilo mjesta za Boga.
Autorica: Gordana Simonović, Zagreb
Odg. ur.: D. Dragojević

Question: what religion does hrvati belong to in croatia

The famous Croatian mariologist o. isusovac Ante Katalinić is in his work Maria - the great hope of the Croats.

what religion does hrvati belong to in croatia

Question: who is maria the great hope of the croats

who is maria the great hope of the croats

Question: what is the name of ante kalinić's work

Question: what has had a great impact on the croats culture

njihova stoljetna pripadnost katoličanstvu

what has had a great impact on the croats culture

Question: how many of the croats were catholic in 2011

how many of the croats were catholic in 2011

The famous Croatian mariologist o. isusovac Ante Katalinić is in his work Maria - the great hope of the Croats .

Poznati hrvatski mariolog o. isusovac Ante Katalinić je u svom djelu Marija - velika nada Hrvata.

Religion On the culture in the Croats, and in fact on their overall life a great impact is achieved by their century belonging to Catholicism; from 3,874,321 inhabitants who lived in the Croats in 2011, according to the 2011 population list, even 3 599 038 (92,89 percent) were explained to Catholics although among them there is a decline of interest in religion, which is the trend among Christians around the world in the last decades. The famous Croatian mariologist o. isusovac Ante Katalinić is in his work Maria - the great hope of the Croats.

The famous Croatian mariologist o. isusovac Ante Katalinić is in his work Maria - the great hope of the Croats.

Mary’s presence in the history of the Croatian people from 1998 documented the fact that during its entire history the Croatian people had especially strong influence on the Mother of God in all personal and collective difficulties and needs, as is otherwise the case with the Catholic peoples.

Question: when was mary's presence in the history of croatian people documented

Mary’s presence in the history of the Croatian people from 1998 documented the fact that during its entire history the Croatian people had especially strong influence on the Mother of God in all personal and collective difficulties and needs, as is otherwise the case with the Catholic peoples.

when was mary's presence in the history of croatian people documented

Question: who is the famous croatian mariologist

Question: what is the name of the great hope of the croats

what is the name of the great hope of the croats

Question: the croatian people had an especially strong influence on whom during their entire history

the croatian people had an especially strong influence on whom during their entire history

Question: who did the croatian people have a strong influence on

who did the croatian people have a strong influence on

Question: who was the mother of god in croatian history

who was the mother of god in croatian history

Question: what nationality was mary the mother of god

what nationality was mary the mother of god

Mary ’s presence in the history of the Croatian people from 1998 documented the fact that during its entire history the Croatian people had especially strong influence on the Mother of God in all personal and collective difficulties and needs , as is otherwise the case with the Catholic peoples .

Marijina nazočnost u povijesti hrvatskog naroda iz 1998. dokumentirao činjenicu da se je tijekom cijele svoje povijesti hrvatski narod osobito žarko utjecao Majci Božjoj u svim osobnim i kolektivnim nevoljama i potrebama, kakav je i inače slučaj kod katoličkih naroda.Crkva u svijetu 33 (1998), br.3, 304-316 Prikazi.

Mary’s presence in the history of the Croatian people from 1998 documented the fact that during its entire history the Croatian people had especially strong influence on the Mother of God in all personal and collective difficulties and needs, as is otherwise the case with the Catholic peoples.

Sunday A. Anchorage.

Question: what is ante kalinić's work

Sunday A. Anchorage.

Question: who is ante katalinić

Sunday A. Anchorage.

The famous Croatian mariologist o. isusovac Ante Katalinić is in his work Maria - the great hope of the Croats. Mary’s presence in the history of the Croatian people from 1998 documented the fact that during its entire history the Croatian people had especially strong influence on the Mother of God in all personal and collective difficulties and needs, as is otherwise the case with the Catholic peoples. Sunday A. Anchorage.

Sunday A. Anchorage.

With Adriatic for centuries has been developed stronger trade; the Mediterranean marine and trade will come into a stable crisis with the establishment of new trade routes to America, India and the Far East during the Renaissance, and further weaken by strengthening these routes over the ocean with the introduction of parobrod in the 19th century.

Izlaganje sa skupa
Venecija i ekonomski razvoj Dalmacije u XV. i XVI. stoljeću
Tomislav Raukar
Puni tekst: hrvatski pdf 3.047 Kb
str. 203-225
preuzimanja: 2.879
APA 6th Edition
Raukar, T. (1977). Venecija i ekonomski razvoj Dalmacije u XV. i XVI. stoljeću. Radovi Zavoda za hrvatsku povijest Filozofskoga fakulteta Sveučilišta u Zagrebu, 10 (1), 203-225. Preuzeto s https://hrcak.srce.hr/57065
MLA 8th Edition
Raukar, Tomislav. "Venecija i ekonomski razvoj Dalmacije u XV. i XVI. stoljeću." Radovi Zavoda za hrvatsku povijest Filozofskoga fakulteta Sveučilišta u Zagrebu, vol. 10, br. 1, 1977, str. 203-225. https://hrcak.srce.hr/57065. Citirano 11.10.2022.
Chicago 17th Edition
Raukar, Tomislav. "Venecija i ekonomski razvoj Dalmacije u XV. i XVI. stoljeću." Radovi Zavoda za hrvatsku povijest Filozofskoga fakulteta Sveučilišta u Zagrebu 10, br. 1 (1977): 203-225. https://hrcak.srce.hr/57065
Harvard
Raukar, T. (1977). 'Venecija i ekonomski razvoj Dalmacije u XV. i XVI. stoljeću', Radovi Zavoda za hrvatsku povijest Filozofskoga fakulteta Sveučilišta u Zagrebu, 10(1), str. 203-225. Preuzeto s: https://hrcak.srce.hr/57065 (Datum pristupa: 11.10.2022.)
Vancouver
Raukar T. Venecija i ekonomski razvoj Dalmacije u XV. i XVI. stoljeću. Radovi Zavoda za hrvatsku povijest Filozofskoga fakulteta Sveučilišta u Zagrebu [Internet]. 1977 [pristupljeno 11.10.2022.];10(1):203-225. Dostupno na: https://hrcak.srce.hr/57065
IEEE
T. Raukar, "Venecija i ekonomski razvoj Dalmacije u XV. i XVI. stoljeću", Radovi Zavoda za hrvatsku povijest Filozofskoga fakulteta Sveučilišta u Zagrebu, vol.10, br. 1, str. 203-225, 1977. [Online]. Dostupno na: https://hrcak.srce.hr/57065. [Citirano: 11.10.2022.]
Sažetak
Ključne riječi
Hrčak ID:
57065
URI
https://hrcak.srce.hr/57065
Posjeta: 5.318 *

Question: in the 19th century what was used to strengthen trade routes over the atlantic

With Adriatic for centuries has been developed stronger trade; the Mediterranean marine and trade will come into a stable crisis with the establishment of new trade routes to America, India and the Far East during the Renaissance, and further weaken by strengthening these routes over the ocean with the introduction of parobrod in the 19th century.

in the 19th century what was used to strengthen trade routes over the atlantic

Question: which sea has developed stronger trade with the mediterranean

which sea has developed stronger trade with the mediterranean

Question: when was parobrod introduced to the mediterranean

when was parobrod introduced to the mediterranean

Question: what has been developed with adriatic for centuries

what has been developed with adriatic for centuries

Question: how long has the mediterranean trade been strong

how long has the mediterranean trade been strong

Question: what has been developed stronger trade with

what has been developed stronger trade with

Question: in what century was parobrod introduced

Question: during which time period did the mediterranean marine and trade become stable

during which time period did the mediterranean marine and trade become stable

With Adriatic for centuries has been developed stronger trade ; the Mediterranean marine and trade will come into a stable crisis with the establishment of new trade routes to America , India and the Far East during the Renaissance , and further weaken by strengthening these routes over the ocean with the introduction of parobrod in the 19th century .

Uz Jadran je stoljećima bila razvijena snažnija trgovina; mediteransko pomorstvo i trgovina će doći u stanovitu krizu s uspostavom novih trgovačkih putova prema Americi, Indiji i Dalekom Istoku za vrijeme renesanse, i dodatno slabiti jačanjem tih puteva preko oceana s uvođenjem parobroda u 19. stoljeću.

Uz Jadran je stoljećima bila razvijena snažnija trgovina; mediteransko pomorstvo i trgovina će doći u stanovitu krizu s uspostavom novih trgovačkih putova prema Americi, Indiji i Dalekom Istoku za vrijeme renesanse, i dodatno slabiti jačanjem tih puteva preko oceana s uvođenjem parobroda u 19. stoljeću.

With Adriatic for centuries has been developed stronger trade; the Mediterranean marine and trade will come into a stable crisis with the establishment of new trade routes to America, India and the Far East during the Renaissance, and further weaken by strengthening these routes over the ocean with the introduction of parobrod in the 19th century.

With Adriatic for centuries has been developed stronger trade; the Mediterranean marine and trade will come into a stable crisis with the establishment of new trade routes to America, India and the Far East during the Renaissance, and further weaken by strengthening these routes over the ocean with the introduction of parobrod in the 19th century.

After the independence of the Republic of Croatia from the SFR of Yugoslavia in the early 1990s, a transition of the economy was carried out in order to establish economic standards as similar to those in the European Union.

In Croatia, however, the share of commercial companies owned by the central state and local self-government units is still significant. in 2008, the share of these companies in total employment was 13.8 percent, while the average share for EU countries was between 6.20 and 7.13 percent.

ZAGREB - Hrvatska nema prevelik javni sektor, osim kada je riječ o udjelu zaposlenih u javnim poduzećima u ukupnoj zaposlenosti, pokazala je komparativna analiza usporedbe veličina javnoga sektora u Hrvatskoj u odnosu na zemlje Europske unije čiji su rezultati objavljeni u najnovijem broju časopisa "Društvena istraživanja" Instituta društvenih znanosti "Ivo Pilar".
U članku "Komparativna analiza zaposlenosti i naknada za zaposlene u javnom sektoru u Hrvatskoj i u Europskoj uniji" autori Predrag Bejaković, Vjekoslav Bratić i Goran Vukšić iz zagrebačkog Instituta za javne financije usporedili su u razdoblju od 2005. do 2008. godine veličinu javnoga sektora u Hrvatskoj u odnosu na zemlje Europske unije analiziravši više pokazatelja zaposlenosti u javnom sektoru (tj. njegovim pojedinim segmentima) te rashoda opće države.
"Komparativna analiza pokazuje da, prema većini pokazatelja o zaposlenosti, Hrvatska nema prevelik javni sektor, osim kada je riječ o udjelu zaposlenih u javnim poduzećima u ukupnoj zaposlenosti. Udio rashoda opće države za naknade zaposlenika u Hrvatskoj niži je od prosjeka zemalja EU-a, ali je u prve tri godine promatranog razdoblja bio viši od istovjetnog udjela u zemljama Srednje i Istočne Europe (SIE)", navode autori. Napominju i da je udio ukupne potrošnje opće države u BDP-u za Hrvatsku niži od istovjetnih udjela u zemljama EU-a i zemljama Srednje i Istočne Europe.
Analizirajući udio zaposlenih u javnim poduzećima u ukupnoj zaposlenosti zemalja EU-a i u Hrvatskoj, autori navode kako je u Hrvatskoj udio zaposlenih u javnim poduzećima bio značajno viši od EU prosjeka. Tako je u Hrvatskoj taj udio tijekom analiziranog četverogodišnjeg razdoblja u prosjeku iznosio 13,8 posto (u istovjetnom udjelu prednjače tek Grčka i Poljska), dok je prosječan udio za zemlje EU-a iznosio između 6,20 i 7,13 posto.
"Kada je riječ o zemljama SIE, vidi se da je udio zaposlenih u javnim poduzećima tih zemalja viši nego u ostalim zemljama EU-a, što može biti odraz još nedovršenoga procesa privatizacije. Međutim, udio zaposlenih u Hrvatskoj značajno je viši od prosjeka i za tu grupu zemalja", upozoravaju autori.
Autori smatraju i da rashodi za naknade zaposlenima opće države u Hrvatskoj ne predstavljaju veći teret za porezne obveznike u odnosu na odgovarajući prosječni teret u drugim europskim zemljama, mjereno udjelom u BDP-u.
Navode kako je prosječan udio rashoda proračuna opće države za naknade zaposlenima u zemljama EU-a (od 2005. do 2008.) varirao između 10,73 i 11,15 posto BDP-a dok je u Hrvatskoj prosječna vrijednost tog udjela rashoda proračuna tijekom istog razdoblja iznosila 9,92 posto BDP-a i za svaku je promatranu godinu bila niža od prosjeka zemalja EU-a.
"Međutim, u usporedbi sa zemljama Srednje i Istočne Europe, vidi se da je udio rashoda za naknade zaposlenima u BDP-u u Hrvatskoj nešto viši od prosjeka za tu skupinu zemalja, osim u 2008. godini, kada dolazi do značajnoga povećanja prosječnog udjela za te zemlje", ističu autori.
Analizirajući i podatke o prosječnom udjelu rashoda proračuna opće države za naknade zaposlenima za 2009. godinu, autori napominju kako su u toj godini gotovo sve promatrane zemlje iskusile pad BDP-a te je u gotovo svim zemljama (osim u Latviji, Mađarskoj i na Malti) došlo do povećanja udjela rashoda za naknade zaposlenima u BDP-u. No, udio za Hrvatsku ostao je značajno niži od prosjeka EU-a te nešto niži i od prosjeka zemalja Srednje i Istočne Europe.
Podsjećaju i da je zbog recentnih recesijskih kretanja Hrvatska, kao i mnoge druge zemlje, bila prisiljena na fiskalnu konsolidaciju radi ograničena fiskalnog prostora u cilju održavanja makroekonomske stabilnosti.
Smatraju kako, unatoč teškom kriznom razdoblju i potrebnom zaustavljanju potencijalno neodrživih fiskalnih trendova, problemu zaposlenosti u javnom sektoru općenito treba pristupiti staloženo i objektivno te djelovati izvan dnevnopolitičkoga konteksta, a u cilju unaprjeđenja čitavoga sustava na srednji i dugi rok.
"Pri tome treba staviti poseban naglasak na učinkovitost, koja ne ovisi isključivo o zaposlenima nego i o organizaciji, upravljanju, sustavu nagrađivanja itd. Kratkoročnim, a odveć restriktivnim, mjerama može se, s jedne strane, trajno naštetiti kvaliteti usluga koje javni sektor pruža, ako to dovede do odlaska kvalitetnijih zaposlenika, dok se, s druge strane, preekspanzivnom politikom plaća i novoga zapošljavanja može ugroziti financijska stabilnost javnoga sektora, pa i čitavoga gospodarstva", upozoravaju autori.
Napominju i da, ako bi se pribjeglo smanjenju broja zaposlenih u nekim segmentima javnoga sektora (npr. podugovaranjem uz pretpostavku veće učinkovitosti privatnoga sektora), treba pratiti poboljšava li se time omjer kvalitete usluga prepuštenih privatnom sektoru i njihove cijene.

Question: what was the share of commercial companies owned by the central state and local self-government

After the independence of the Republic of Croatia from the SFR of Yugoslavia in the early 1990s, a transition of the economy was carried out in order to establish economic standards as similar to those in the European Union.

In Croatia, however, the share of commercial companies owned by the central state and local self-government units is still significant. in 2008, the share of these companies in total employment was 13.8 percent, while the average share for EU countries was between 6.20 and 7.13 percent.

what was the share of commercial companies owned by the central state and local self-government

Question: from which country did the republic of croatia gain independence

from which country did the republic of croatia gain independence

Question: when did croatia get independence from yugoslavia

when did croatia get independence from yugoslavia

Question: from what country did the republic of croatia gain independence

from what country did the republic of croatia gain independence

Question: when did croatia gain independence from yugoslavia

when did croatia gain independence from yugoslavia

Question: what was the average share of commercial companies owned by the central state and local self-

what was the average share of commercial companies owned by the central state and local self-

After the independence of the Republic of Croatia from the SFR of Yugoslavia in the early 1990s , a transition of the economy was carried out in order to establish economic standards as similar to those in the European Union .

In Croatia , however , the share of commercial companies owned by the central state and local self - government units is still significant . in 2008 , the share of these companies in total employment was 13.8 percent , while the average share for EU countries was between 6.20 and 7.13 percent .

Nakon osamostaljivanja Republike Hrvatske od SFR Jugoslavije početkom 1990.-ih godina, provedena je tranzicija gospodarstva radi uspostavljanja standarda gospodarskog poslovanja što sličnijih onima u Europskoj uniji.

U Hrvatskoj je, ipak, udio trgovačkih društava u vlasništvu središnje države i jedinica lokalne samouprave još uvijek znatan. 2008. godine je udio tih poduzeća u ukupnoj zaposlenosti iznosio 13,8 posto, dok je prosječan udio za zemlje EU-a iznosio između 6,20 i 7,13 posto.

After the independence of the Republic of Croatia from the SFR of Yugoslavia in the early 1990s, a transition of the economy was carried out in order to establish economic standards as similar to those in the European Union. In Croatia, however, the share of commercial companies owned by the central state and local self-government units is still significant. in 2008, the share of these companies in total employment was 13.8 percent, while the average share for EU countries was between 6.20 and 7.13 percent.

After the independence of the Republic of Croatia from the SFR of Yugoslavia in the early 1990s, a transition of the economy was carried out in order to establish economic standards as similar to those in the European Union.

In Croatia, however, the share of commercial companies owned by the central state and local self-government units is still significant. in 2008, the share of these companies in total employment was 13.8 percent, while the average share for EU countries was between 6.20 and 7.13 percent.

In general, periods of strong growth in Croatia were from 1870 to 1913, and from 1950 to 1973, when economic growth is recorded more than 5 percent per year.

Radoslav Zaradić – Predstavljanje knjige akademika Vladimira Stipetića „Dva stoljeća razvoja hrvatskoga gospodarstva (1820.-2005.)“
Predstavljanje knjige akademika Vladimira Stipetića „Dva stoljeća razvoja hrvatskoga gospodarstva (1820.-2005.)“
U srijedu 30. svibnja 2012. godine u dvorani Knjižnice Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti (HAZU) predstavljena je knjiga akademika Vladimira Stipetića pod naslovom „Dva stoljeća razvoja hrvatskoga gospodarstva (1820.-2005.)“.
Prisutne je prvo pozdravio predsjednik HAZU akademik Zvonko Kusić. U svom kratkom uvodnom govoru istaknuo je značaj institucije koja nastoji sudjelovati u razvoju društva i rješavanju aktualnih problema. O autoru knjige, akademiku s najdužim stažem (pedeset godina), rekao je da je to čovjek koji sa svojim autoritetom Akademiji daje legitimitet.
Predstavljanje je vodio akademik Zvonimir Baletić, urednik i recenzent knjige. Akademik Baletić naglasio je kako nitko ne može vladati ekonomskom problematikom dok ne savlada povijesne činjenice. U „monumentalnoj knjizi“ Stipetić je prikazao dosadašnje stanje i razvoj hrvatskoga gospodarstva, ali i dao upute za buduće istraživanje hrvatske gospodarske povijesti, istaknuo je Baletić.
Posljednji govornik bio je sam autor. U relativno dugom izlaganju popraćenom zanimljivim grafičkim prilozima, akademik Stipetić prikazao je razvoj Hrvatske u okviru današnjih političkih granica temeljen na analizi proizvodnje i demografije. U prvom razdoblju (1820.-1921.) Hrvatska je udvostručila stanovništvo. Međutim, u zadnjih 100 godina stanovništvo Hrvatske karakterizira sporiji rast uzrokovan iseljavanjem, ratnim gubicima i padom nataliteta.
Od 1870. do 1913. Hrvatska je udvostručila svoj bruto domaći proizvod (BDP) na čijoj se analizi temelji suvremena makroekonomska povijest, iako je u razdoblju kraja „dugog“ 19. stoljeća i dalje bila poljoprivredno nerazvijena zemlja. Razdoblje između 1950. i 1973. Hrvatskoj donosi najbrži rast tijekom promatrana gotovo dva stoljeća gospodarskog razvitka. Stipetić je istaknuo tri ključna čimbenika zbog kojih se u promatranom razdoblju BDP u prosjeku godišnje povećavao za oko pet posto: povećanje investicija, visoki priljev inozemnih sredstava te prijelaz ka tržišnoj ekonomiji. Godine 1973. zemlje OPEC-a povisuju cijenu energenata čime se bogatstvo svijeta transferira u zemlje s prirodnim rezervama nafte i plina. Idućih četrdeset godina predstavljaju „najneuspješniji period razvoja hrvatskog gospodarstva“. Uzroci stagnacije gospodarstva nakon 1980. bili su: napuštanje proizvodnje nastale u izolacionizmu, zapostavljanje komparativnih prednosti i privatizacija. Hrvatska je danas prema BDP-u na razini na kojoj je bila 1989. godine. Prema autoru knjige, ključni faktor u suvremenoj ekonomiji jest obrazovanje. Usporedivši Hrvatsku i Sloveniju Stipetić je naznačio kako „upola manja“ Slovenija ima više istraživača od Hrvatske te 15 patenata na milijun stanovnika dok Hrvatska ima samo jedan.
Knjiga akademika Stipetića predstavlja dvadeset i drugi svezak serije izdanja HAZU pod nazivom „Građa za gospodarsku povijest Hrvatske“, a izašla je iz tiska točno 25 godina od posljednjeg dvadeset i prvog naslova. Knjiga ima 513 stranica strukturiranih kroz šest velikih cjelina. Zbog njezine velike vrijednosti i značenja ne sumnjam da će 700 primjeraka knjige uskoro nestati s polica knjižara i time nagnati izdavača i autora u tiskanje novog izdanja. Ovaj prikaz zaključujem s jednim razmišljanjem koje sam stekao na predstavljanju knjige. Kao što sam već napisao, akademik Stipetić u suvremenoj ekonomiji kao ključni faktor ističe obrazovanje. No, kako ćemo kao društvo napredovati ako na tako važnim predstavljanjima poput ovoga prosjek godina prisutnih, uz dužno poštovanje, prelazi šezdeset godina?
Radoslav Zaradić

Question: what was the rate of economic growth in croatia between 1950 and 1973

In general, periods of strong growth in Croatia were from 1870 to 1913, and from 1950 to 1973, when economic growth is recorded more than 5 percent per year.

what was the rate of economic growth in croatia between 1950 and 1973

Question: when did croatia go through periods of growth

when did croatia go through periods of growth

Question: when was the last time croatia had a growth of 5%

when was the last time croatia had a growth of 5%

Question: when did croatia's economic growth begin

when did croatia's economic growth begin

Question: when was the last time croatia had a 5% economic growth

when was the last time croatia had a 5% economic growth

In general , periods of strong growth in Croatia were from 1870 to 1913 , and from 1950 to 1973 , when economic growth is recorded more than 5 percent per year .

Općenito, razdoblja snažnog rasta gospodarstva u Hrvatskoj su bile od 1870. do 1913. godine, te od 1950. do 1973. godine, kada se bilježi gospodarski rast veći od 5 posto godišnje.

Općenito, razdoblja snažnog rasta gospodarstva u Hrvatskoj su bile od 1870. do 1913. godine, te od 1950. do 1973. godine, kada se bilježi gospodarski rast veći od 5 posto godišnje.

In general, periods of strong growth in Croatia were from 1870 to 1913, and from 1950 to 1973, when economic growth is recorded more than 5 percent per year.

In general, periods of strong growth in Croatia were from 1870 to 1913, and from 1950 to 1973, when economic growth is recorded more than 5 percent per year.

In 2019, with a social product by parity of purchasing power of $29 thousand per capita, Croatia is approximately at the level of comparable member states in the east of the European Union, which Croatia is a member since 2013.

Question: when does croatia become a member of the eu

In 2019, with a social product by parity of purchasing power of $29 thousand per capita, Croatia is approximately at the level of comparable member states in the east of the European Union, which Croatia is a member since 2013.

when does croatia become a member of the eu

Question: when did croatia become a member of the eu

when did croatia become a member of the eu

Question: what is the purchasing power of croatia per capita

what is the purchasing power of croatia per capita

Question: what is the purchasing power of croatia in 2019

29 tisuća američkih dolara po stanovniku

what is the purchasing power of croatia in 2019

Question: where is croatia located in the european union

where is croatia located in the european union

Question: where is croatia located in the eu

Question: where is croatia in the european union

Question: how long has croatia been a member of the eu

how long has croatia been a member of the eu

In 2019 , with a social product by parity of purchasing power of $ 29 thousand per capita , Croatia is approximately at the level of comparable member states in the east of the European Union , which Croatia is a member since 2013 .

Hrvatska je 2019. godine s društvenim proizvodom po paritetu kupovne moći od 29 tisuća američkih dolara po stanovniku približno na razini usporedivih članica na istoku Europske unije, čiji je Hrvatska član od 2013. godine.

Hrvatska je 2019. godine s društvenim proizvodom po paritetu kupovne moći od 29 tisuća američkih dolara po stanovniku približno na razini usporedivih članica na istoku Europske unije, čiji je Hrvatska član od 2013. godine.

In 2019, with a social product by parity of purchasing power of $29 thousand per capita, Croatia is approximately at the level of comparable member states in the east of the European Union, which Croatia is a member since 2013.

In 2019, with a social product by parity of purchasing power of $29 thousand per capita, Croatia is approximately at the level of comparable member states in the east of the European Union, which Croatia is a member since 2013.

The World Bank ranked Croatia among the 80 countries that are among the high-income economies, where from its immediate neighbors are Slovenia, Italy and Hungary.

Question: how many countries in croatia are high income

The World Bank ranked Croatia among the 80 countries that are among the high-income economies, where from its immediate neighbors are Slovenia, Italy and Hungary.

how many countries in croatia are high income

Question: which countries are croatia's immediate neighbors

which countries are croatia's immediate neighbors

Question: who ranked croatia among the 80 countries that are among the high-income economies

who ranked croatia among the 80 countries that are among the high-income economies

Question: where is croatia located on the world map

where is croatia located on the world map

The World Bank ranked Croatia among the 80 countries that are among the high - income economies , where from its immediate neighbors are Slovenia , Italy and Hungary .

Svjetska banka svrstava Hrvatsku među 80 država koje spadaju među gospodarstva s visokom razinom dohotka, gdje se od njenih neposrednih susjeda nalaze još Slovenija, Italija i Mađarska.

In 2019, with a social product by parity of purchasing power of $29 thousand per capita, Croatia is approximately at the level of comparable member states in the east of the European Union, which Croatia is a member since 2013. The World Bank ranked Croatia among the 80 countries that are among the high-income economies, where from its immediate neighbors are Slovenia, Italy and Hungary.

The World Bank ranked Croatia among the 80 countries that are among the high-income economies, where from its immediate neighbors are Slovenia, Italy and Hungary.

Agriculture is modernizing in the last decades in Croatia, but the modernized economies have failed to fully compensate for the decline of production with the increasing number of abandoned small assets. in 2020, food was imported to Croatia in the value of 3.4 billion euros, and food products were exported in the value of 2.17 billion euros.

Bajke o sve većoj hrvatskoj samodostatnosti u proizvodnji hrane, koje su nam proteklog mjeseca servirali iz resornog Ministarstva, uobičajene su do travnja kada HGK objavljuje cjelovite podatke o godišnjem uvozu i izvozu poljoprivredno-prehrambenih proizvoda.
A prema njima, u 2019. uvezli smo proizvoda u vrijednosti od 3,4 milijarde eura (oko 25 milijardi kuna) ili za 2,7 milijardi kuna (oko 366 milijuna eura) više nego 2018. godine. Istodobno smo izvoz povećali na 2,17 milijardi eura, što je u odnosnu na 2018. oko 140 milijuna eura više, ali kada se sve zbroji, vanjskotrgovinski deficit u hrani narastao je čak 23 posto, a pokrivenost uvoza izvozom lani je pala 3 posto, sa 67 na 64 posto.
Te neumoljive i upozoravajuće brojke samo su dio službene statistike bez računanja onoga što se događa u sivoj zoni neregistriranog prometa mesa, voća i povrća.
Odgođena vjenčanja
Najsvježiji primjer kojemu svjedočimo dogodio se kada su zbog zatvaranja restorana u vrijeme mjera zbog koronavirusa proizvođači janjetine i odojaka ostali dva mjeseca s velikim viškom mesa.
Odgođena vjenčanja, krstitke, pričesti i ostale proslave stvorili su višak od nekoliko desetaka tisuća janjaca u Lici i Gorskom kotaru, ali proizvođači nisu željeli sniziti cijenu mesarima i ugostiteljima kada se nabava donekle dovela u normalu. Tek nešto muških janjaca počeli su prodavati po 20 posto nižoj cijeni, a ženke su ostavili kako bi proširili stado i proizvodili mlijeko.
Potrošači, dakle, nisu dobili nižu cijenu, iako se janjetina iz Makedonije, Bugarske i Rumunjske u travnju i svibnju prodavala za trgovačke centre po više od 30 posto nižoj cijeni jer oni proizvode to meso za tržište, a ne za rasplod.
Visoko na listi
Dok su cijene mesa u EU padale u vrijeme krize zbog poremećaja na tržištu, kod nas su uglavnom rasle, pa čak i za domaće svinjsko meso koje tradicionalno najviše uvozimo po stanovniku u EU.
Tako je i lani na uvoznoj listi vodeće svinjsko meso, svježe ili rashlađeno, s oko 83 milijuna kilograma vrijednih 207 milijuna eura, slijedi goveđe svježe i zamrznuto za 98,5 milijuna eura, potom meso peradi i jestivi otpaci za 54 milijuna eura. Mesa i klaoničkih proizvoda lani smo ukupno uvezli za 416,2 milijuna eura, odnosno za 36 milijuna eura više nego 2018. godine.
Jedino ribom, zahvaljujući mjerama u akvakulturi i Cromarisu, popravljamo vanjskotrgovinsku bilancu. Ribe smo izvezli za 173 milijuna eura (svježe i rashlađene za 111 milijuna eura), a uvezli smo je za 141,1 milijun eura.
Neumoljive i upozoravajuće brojke
32 posto skočio je lani uvoz rajčica i iznosio 17,3 milijuna eura
173 milijuna eura bila je vrijednost ribe koju smo lani izvezli
56 milijuna eura bila je vrijednost uvezenih banana
70 posto potreba za jagodama podmiruje domaća proizvodnja
268 milijuna eura vrijednost je uvezenog mlijeka i mliječnih proizvoda
Negativni trend
Kod mlijeka i mliječnih proizvoda lani smo nastavili negativan trend. Uvezli smo ih u vrijednosti od 268 milijuna, a izvezli za 72 milijuna eura. Uvoz sira po najčešće dampinškim cijenama rastao je na 117 milijuna eura, a mlijeka i vrhnja za više od 30 posto (95,9 milijuna eura). Rekorderi smo i u uvozu kruha, peciva, kolača i ostalih pekarskih proizvoda (79 tisuća tona za 169,3 milijuna eura), koje uglavnom koriste trgovački centri uvozeći polupečene proizvode od svojih brendova iz matičnih zemalja. Povrća smo uvezli ukupno u vrijednosti od 163,1 milijun eura (24 posto više nego lani). Uvoz crvenog luka i češnjaka vrijedan je 17,4 milijuna eura, uvoz rajčice skočio je 32 posto, na 17,3 milijuna, krumpira uvozimo za 16 milijuna kuna, mrkve za osam, salate za 10,5, a kupusa, cvjetače i korabe za deset milijuna eura.
Voća, prema podacima, uvozimo za 211 milijuna eura. Banane su tradicionalno najvrednije (oko 56 milijuna eura), agruma je uvezeno za 37 milijuna eura, a slijede orašasti plodovi, marelice, trešnje, grožđe, jabuke, kruške, šljive i bobičasto voće.
Solidan urod
Sve ovo nabrojano voće dogodine ne možemo očekivati u većim količinama iz domaće proizvodnje jer su tri proljetna mraza napravila velike štete u voćnjacima. Jedino se, kažu u Hrvatskoj voćarskoj zajednici, možemo nadati solidnom urodu jagoda, nekih sorta jabuka i mandarina. Kao i uvijek, u izvoznim bilancama smo jaki u proizvodnji žitarica te u izvozu čokolade, duhanskih proizvoda i ribe, ali to je rezultat uspješnog poslovanja velikih prehrambenih tvrtki.

Question: how much was food imported to croatia in 2020

Agriculture is modernizing in the last decades in Croatia, but the modernized economies have failed to fully compensate for the decline of production with the increasing number of abandoned small assets. in 2020, food was imported to Croatia in the value of 3.4 billion euros, and food products were exported in the value of 2.17 billion euros.

how much was food imported to croatia in 2020

Question: when is food coming back to croatia

Question: how much did croatia export food products in 2020

how much did croatia export food products in 2020

Question: what is modernizing in croatia

Question: what has caused the decline of production in croatia

what has caused the decline of production in croatia

Question: what type of goods are being imported to croatia in 2020

what type of goods are being imported to croatia in 2020

Question: hrvati is the capital of which country

Question: what has failed to compensate for the decline of production in croatia

modernizirana gospodarstva nisu uspjela u cijelosti nadoknaditi pad proizvodnje sa sve većeg broja zapuštenih sitnih imanja . 2020 . godine je u Hrvatsku uvezeno hrane u vrijednosti 3,4 milijardi eura , a izvezeno prehrambenih proizvoda u vrijednosti 2,17 milijardi

what has failed to compensate for the decline of production in croatia

Agriculture is modernizing in the last decades in Croatia , but the modernized economies have failed to fully compensate for the decline of production with the increasing number of abandoned small assets . in 2020 , food was imported to Croatia in the value of 3.4 billion euros , and food products were exported in the value of 2.17 billion euros .

Poljoprivreda se zadnjih desetljeća u Hrvatskoj modernizira, ali modernizirana gospodarstva nisu uspjela u cijelosti nadoknaditi pad proizvodnje sa sve većeg broja zapuštenih sitnih imanja. 2020. godine je u Hrvatsku uvezeno hrane u vrijednosti 3,4 milijardi eura, a izvezeno prehrambenih proizvoda u vrijednosti 2,17 milijardi eura.

Poljoprivreda se zadnjih desetljeća u Hrvatskoj modernizira, ali modernizirana gospodarstva nisu uspjela u cijelosti nadoknaditi pad proizvodnje sa sve većeg broja zapuštenih sitnih imanja. 2020. godine je u Hrvatsku uvezeno hrane u vrijednosti 3,4 milijardi eura, a izvezeno prehrambenih proizvoda u vrijednosti 2,17 milijardi eura.

Agriculture is modernizing in the last decades in Croatia, but the modernized economies have failed to fully compensate for the decline of production with the increasing number of abandoned small assets. in 2020, food was imported to Croatia in the value of 3.4 billion euros, and food products were exported in the value of 2.17 billion euros.

Agriculture is modernizing in the last decades in Croatia, but the modernized economies have failed to fully compensate for the decline of production with the increasing number of abandoned small assets. in 2020, food was imported to Croatia in the value of 3.4 billion euros, and food products were exported in the value of 2.17 billion euros.

Many descendants of the foreigners married the members of various other nations, and their current uncles and ancestors hardly know anything more about their origin.

They forgot the language, assimilated into new communities and accepted the culture there.

Hrvati u Bosni i Hercegovini
Status
Prema Ustavu Bosne i Hercegovine (Aneks IV Daytonskog mirovnog sporazuma), Hrvati su jedan od tri konstitutivna naroda u Bosni i Hercegovini (BiH).
Hrvatski jezik je jedan od tri službena jezika.
Broj stanovnika
Popis stanovništva u BiH, prvi nakon 1991. godine, proveden je od 1. do 15. listopada 2013. Prema rezultatima popisa, u Bosni i Hercegovini živi 3.531.159 stanovnika. Prema nacionalnosti: 15,43 posto Hrvata, 50,11 posto Bošnjaka, 30, 78 posto Srba, dok se 0,77 posto stanovništva se nije izjasnilo.
Na nivou Federacije Bosne i Hercegovine - 22,4 posto Hrvata, 70,4 posto Bošnjaka i 3,6 posto Srba. U Republici Srpskoj ima 81, 51 posto Srba, 13, 99 posto Bošnjaka i 2,41 posto Hrvata.
U Brčko Distriktu živi 20,66 posto Hrvata, 42,36 posto Bošnjaka i Srba 34,58 posto.
Prema podacima Federalnog zavoda za statistiku Federacije Bosne i Hercegovine, a prema popisu stanovništva iz 1961.godine, Hrvati su činili 21,7 % ukupnog broja stanovnika BiH. 1991.godine, 760 852 stanovnika Bosne i Hercegovine se izjasnilo Hrvatima, što predstavlja 17,4 % od ukupnog broja stanovnika.
Obrazovanje
Na područjima Bosne i Hercegovine na kojima su Hrvati u većini, organizira se nastava u osnovnim i srednjim školama po nastavnom planu i programu na hrvatskom jeziku, koji je utemeljen na Ustavu i zakonima BiH o jednakopravnosti triju konstitutivnih naroda i pravima nacionalnih manjina. Utemeljen je, također, na federalnom Ustavu i županijskom školskom zakonodavstvu.
Nastavni plan i program na hrvatskom jeziku, u svim vidovima i u cjelini programa promiče jezik, tradiciju, kulturu i duhovnost hrvatskoga naroda u Bosni i Hercegovini, te se ne može reducirati na programske sadržaje bilo kojega predmeta. Kad je pak riječ o prirodoslovnim predmetima kao što je npr. matematika ili fizika, oni također imaju nacionalno-kulturnu odrednicu. Naime, u hrvatskom narodu postoje znanstvene, povijesne i kulturne činjenice te znamenite osobe koje pripadaju znanstvenoj i kulturnoj baštini hrvatskoga naroda, a samim tim i pojedinim nastavnim predmetima u školi (R. Bošković, F. Vrančić, A. Mohorovičić, M. Getaldić, S. Penkala, V. Prelog ...), a svoje mjesto nalaze u programima i udžbenicima na hrvatskom jeziku. Navedeni sadržaji su dio nacionalne baštine koja je važna hrvatskom narodu i njegovoj kulturi.
Visoko obrazovanje
U Mostaru je smješteno Sveučilište u Mostaru, jedino hrvatsko sveučilište izvan Republike Hrvatske te jedino od devet sveučilišta u Bosni i Hercegovini, koje svoju nastavu izvodi na hrvatskom jeziku. Sveučilište u Mostaru ima dugu prošlost. Njegova je prethodnica franjevačka teologija, prva visoka škola u Mostaru i Hercegovini, utemeljena 1895. godine. Sredinom XX. stoljeća u Mostaru je osnovana Viša pedagoška škola, a potom i Visoka tehnička škola strojarske struke. One su bile počeci današnjega sveučilišta. Mostar je 1977. postao samostalno visoko učilišno središte s više fakulteta i viših škola odvajajući se od Univerziteta u Sarajevu i osnivajući Sveučilište "Džemal Bijedić". Usprkos značajnim razaranjima sveučilišnih objekata i općoj pogibelji za studente i nastavnike, Sveučilište nije prekidalo svoje aktivnosti tijekom čitavoga rata (1992.–1995.). Sredinom devedesetih dolazi do otvaranja novih fakulteta i znanstveno-istraživačkih instituta.
Sveučilište se razvijalo i danas ima deset fakulteta i Likovnu akademiju s ukupno više od 16.000 studenata, s brojnim profesorima i suradnicima. Veliku pomoć Sveučilištu u Mostaru pružaju sveučilišta iz Republike Hrvatske i Vlada Republike Hrvatske.
Sveučilišta odobravaju rad svojim nastavnicima na Sveučilištu u Mostaru, a Vlada Republike Hrvatske snosi dio troškova takvog aranžmana. Osim toga, Vlada Republike Hrvatske je osigurala veliku materijalnu pomoć za razvoj Sveučilišta u Mostaru što omogućava da Sveučilište u Mostaru postiže europske standarde i osposobi se za uspješno uključivanje u bolonjski proces.
U sklopu Sveučilišta/ Univerziteta u Sarajevu djeluje i Katoličko bogoslovni fakultet u Sarajevu. Dekretom Kongregacije za katolički odgoj br. 714/2004 od 21. rujna 2009. teološki studij kanonski je uzdignut i proglašen Katoličkim bogoslovnim fakultetom u Sarajevu.
Druge obrazovne ustanove
U Bosni i Hercegovini postoji velik broj glazbenih škola (osnovnih i srednjih) kao i javnih škola za posebno obrazovanje (za osobe sa poteškoćama u učenju) koje svoju nastavu izvode po hrvatskom nastavnom planu i programu.
U sklopu Sveučilišta u Mostaru djeluju sljedeći znanstvenoistraživački instituti: Ekonomski institut, Institut za građevinarstvo, Institut za hrvatski jezik književnost i povijest, Institut za latinitet, Institut za strojarstvo, Pravni institut, Institut za društvena istraživanja, Institut za istraživanje i razvoj na kršu.
Hrvatski leksikografski institut BiH objavio je Hrvatsku enciklopediju Bosne i Hercegovine, koja je svojevrsni hrvatski pogled na Bosnu i Hercegovinu te prva opća i nacionalna (hrvatska) enciklopedija u BiH.
Zavod za školstvo u Mostaru vodi brigu o predškolskom, osnovnom i srednjoškolskom odgoju i obrazovanju hrvatskoga naroda u Bosni i Hercegovini. Zavod je u tom pogledu i značajna potpora županijskim ministarstvima obrazovanja. U cijelosti vodi stručne poslove u ostvarenju, razvijanju i promidžbi općeg obrazovanja imajući u vidu posebitosti Hrvata Bosne i Hercegovine.
Udruge i izdavaštvo U Bosni i Hercegovini djeluju mnogobrojne hrvatske udruge koje su aktivne u području očuvanja i jačanja hrvatske nacionalne svijesti te promiču hrvatski jezik i kulturu u Bosni i Hercegovini. Ciljevi su im očuvanje i razvijanje hrvatskih kulturnih vrednota, pomaganje učenika i studenata u školovanju te znanstvenom i umjetničkom usavršavanju, jačanje gospodarske situacije, poticanje povratka i ostanka Hrvata kao i prikupljanje i raspodjela humanitarne pomoći za ugrožene.
U okviru izdavačke djelatnosti na hrvatskom jeziku, može se izdvojiti: «Hrvatski glasnik», glasilo Hrvatskog kulturnog društva «Napredak» Župe Soli, Tuzla, «Katolički tjednik» Vrhbosanskog nadbiskupskog ordinarijata Sarajevo, «Osvit»,časopis za književnost, kulturu i društvene teme Društva hrvatskih književnika Herceg-Bosne Mostar, «Rama»,glasilo Ramske zajednice i «Hrvatska misao»,časopis za umjetnost i znanost Ogranka Matice hrvatske Sarajevo, List vareških Hrvata "Bobovac".

Question: what did the descendants of the foreigners do to assimilate into new communities

su jezik , asimilirali u nove zajednice i prihvatili tamošnju kulturu

Many descendants of the foreigners married the members of various other nations, and their current uncles and ancestors hardly know anything more about their origin.

They forgot the language, assimilated into new communities and accepted the culture there.

what did the descendants of the foreigners do to assimilate into new communities

Question: what did the descendants of the foreigners forget

what did the descendants of the foreigners forget

Question: what did the descendants of foreigners do to assimilate into new communities

jezik , asimilirali u nove zajednice i prihvatili tamošnju kulturu

what did the descendants of foreigners do to assimilate into new communities

Question: who knows more about hrvati than the ancestors

who knows more about hrvati than the ancestors

Question: what happened to the descendants of hrvati after they forgot the language

what happened to the descendants of hrvati after they forgot the language

Question: who knows more about the origin of hrvati

njihovi današnji unuci i praunuci jedva da nešto više znaju o svojem podrijetlu .

who knows more about the origin of hrvati

Question: who are the descendants of hrvati called

who are the descendants of hrvati called

Many descendants of the foreigners married the members of various other nations , and their current uncles and ancestors hardly know anything more about their origin .

They forgot the language , assimilated into new communities and accepted the culture there .

Mnogi potomci iseljenika poženili su se pripadnicima raznih drugih naroda, a njihovi današnji unuci i praunuci jedva da nešto više znaju o svojem podrijetlu. Zaboravili su jezik, asimilirali u nove zajednice i prihvatili tamošnju kulturu.

Mnogi potomci iseljenika poženili su se pripadnicima raznih drugih naroda, a njihovi današnji unuci i praunuci jedva da nešto više znaju o svojem podrijetlu.

Zaboravili su jezik, asimilirali u nove zajednice i prihvatili tamošnju kulturu.

Many descendants of the foreigners married the members of various other nations, and their current uncles and ancestors hardly know anything more about their origin. They forgot the language, assimilated into new communities and accepted the culture there.

Many descendants of the foreigners married the members of various other nations, and their current uncles and ancestors hardly know anything more about their origin.

They forgot the language, assimilated into new communities and accepted the culture there.

Croatian displacement everywhere in the host countries is rapidly incorporated into the labour market, and there are rarely among them and those that are over-performing successful.

U povijesnom dijelu, odnosno samom centru grada, samo su turisti i noviji doseljenici. Centar je preuređen, lijep je kao svaki španjolski, s restoranima s pogledom na katedralu i trg, ali mnogi ostanu šokirani i pitaju gdje je stari dio grada, ni ne znajući da su upravo ondje. Sve me to podsjeća na New York. Poslovni dio grada koji je prepun golemih modernih staklenih zdanja od milja čak zovu Sanhattan. Uvijek je sunčano, a svagdje se ide autom. To mi je posve nerazumljivo s obzirom na to da bi se biciklom ili električnim biciklom mogli voziti bilo kuda. Dobre strane Čilea svakako su prilike koje se nalaze na svakom koraku. Sve su im grane privatizirane, što god voliš i želiš raditi, nećeš ostati gladan. Samim time i standard je veći, jedna prosječna obitelj može si priuštiti kuću s bazenom, privatno obrazovanje i putovanje od 10 dana godišnje izvan zemlje. Što je loše? Kako za koga... Osobno mi se ne sviđa flora Santiaga, prevladava nisko raslinje i nema šuma kao kod nas na svakom koraku. Nedostaje mi tišina, kako živimo u blizini poslovnog dijela uvijek se čuju automobili i nedostaje mi naš opušteni mentalitet. Ne sviđa mi se sustav u kojem radiš cijeli dan i odmaraš se samo nekoliko tjedana u godini, kao ni 10-satno radno vrijeme, jer dva sata izgube se na ručak i pauze. Nisam obožavatelj ni njihove kuhinje. Brz život, brza hrana. Najbolje im rade peruanski restorani. Srećom, imaju kvalitetne svježe namirnice, a ja volim kuhati.Čile je najsigurnija zemlja Južne Amerike, a Santiago bih po sigurnosti usporedila s bilo kojim velikim europskim gradom. Siguran je, ali nećeš ići sam lutati po noći po kvartovima koje ne poznaješ.Što se tiče prirode, Čile ima sve; to je uska, izdužena država koja se proteže gotovo duž cijele Južne Amerike. Želite pustinje, toplo more, gejzire i vječno ljeto? Otiđite na sjever. Ako želite beskrajnu šumu, jezera, rijeke i ledenjake, spustite se na jug. Santiago je u umjerenom pojasu, pa je klima poput naše dalmatinske, ali s puno manje kiše.Otkako sam otišla, jako cijenim naše javno obrazovanje. Oni imaju privatno obrazovanje, gdje cijene vrtića dosežu i 15 tisuća eura godišnje. Prva stvar koju vas pitaju jest gdje živite i u koju ste školu išli. Tamo se klase ne miješaju već od rođenja, u vrtić ideš samo s ljudima koji imaju jednako novca koliko i ti. Situacija ide u toliku krajnost da bogati imaju drukčiji naglasak od siromašnih! Kao da žive u različitim državama, a ne nekoliko kilometara jedni od drugih. Naravno da ima i javnih škola, ali je put jednog inteligentnog đaka, koji možda ima lošu financijsku situaciju kod kuće, puno teži. Dogodilo mi se više puta da sam kolege s treninga ili ljude koje sam upoznala pozvala na večeru i da su me odbili. Mislila sam već da sam stvarno antipatična, dok nisam shvatila da se boje da neće imati novca jer oni uvijek dijele račune. Sad ih učim hrvatskom načinu; ja zovem – ja častim! Imamo i mi svojih problema koje moramo rješavati, ali kad vidim posljedice privatnog obrazovanja nadam se da to nikada neće doći kod nas.Čile je pun Hrvata. Točnije, njihovih potomaka. Gotovo nitko ne govori hrvatski, a kad i govori, natuca. To su ljudi koji su već dvije-tri generacije u Čileu. Najviše ih ima u Punta Arenasu, na samom jugu. Mnogi imaju hrvatska prezimena iako su već izgubili dodir s Hrvatskom. Ponekad naiđete i na čudna imena. Primjerice, upoznala sam curu koja se zove Andrija Jercic. Ostala je blago šokirana kad sam joj rekla da je to muško ime. Hrvati su u Čileu vrlo uspješni i cijenjeni. Kad kažeš da si Hrvat, automatski si bolje primljen. Postoji i jedna interna šala, kaže se da su jedini lijepi ljudi u Čileu Hrvati i Brazilci.Članak je originalno objavljen u magazinu Diva, 14. rujna 2019.

Question: where does croatian displacement occur in host countries

Croatian displacement everywhere in the host countries is rapidly incorporated into the labour market, and there are rarely among them and those that are over-performing successful.

where does croatian displacement occur in host countries

Question: how many hrvati are there in host countries

how many hrvati are there in host countries

Question: what is the main cause of unemployment in hinduism

what is the main cause of unemployment in hinduism

Question: what nationality is hrvati from in hindi

what nationality is hrvati from in hindi

Question: what is the problem with hrvati in the labour market

what is the problem with hrvati in the labour market

Question: how many hrvati are there in croatian labour market

ima nerijetko među njima i onih koji su nadprosječno uspješni

how many hrvati are there in croatian labour market

Question: hrvati is an example of what

Croatian displacement everywhere in the host countries is rapidly incorporated into the labour market , and there are rarely among them and those that are over - performing successful .

Hrvatsko iseljeništvo se posvuda u državama domaćinima brzo uklapa u tržište rada, a ima nerijetko među njima i onih koji su nadprosječno uspješni.

Hrvatsko iseljeništvo se posvuda u državama domaćinima brzo uklapa u tržište rada, a ima nerijetko među njima i onih koji su nadprosječno uspješni.

Croatian displacement everywhere in the host countries is rapidly incorporated into the labour market, and there are rarely among them and those that are over-performing successful.

Croatian displacement everywhere in the host countries is rapidly incorporated into the labour market, and there are rarely among them and those that are over-performing successful.

As an example of the Icelandic Croatian community, which is generally a call over average successful, the Croats in Chile are often mentioned.

Since the middle of the 20th century, the largest displacement was in Germany, and the Croats in Germany are one of the best integrated immigrant groups.

Njemačka kancelarka Angela Merkel objavila je s predstavnikom hrvatskih useljenika Mijom Marićem 12-mjesečni ''Nacionalni akcijski plan za integraciju''.
Akcijski plan koji sadrži mjere za bolju integraciju osoba sa stranim korijenima u Njemačkoj predstavljen je u povodu 5. Integracijskog summita 31. siječnja 2012. u uredu kancelarke Merkel. Na summitu su, između ostalih, sudjelovali i predsjednik Hrvatskog svjetskog kongresa u Njemačkoj Mijo Marić, državna ministrica za integraciju Maria Böhmer, ministrica pokrajine Thüringen Christine Lieberknecht i Ali Toprak.
Kancelarka Merkel na summit je i ove godine pozvala predstavnike svih većih migrantskih skupina te zastupnike svih društvenih skupina u Njemačkoj. Čak 400.000 osoba s hrvatskim korijenima živi u Njemačkoj pa su Hrvati peta po veličini migrantska skupina u toj zemlji koja uz to ima i najvišu kvotu maturanata, najviši postotak zaposlenih žena i najmanju kvotu nezaposlenih.
– Raduje me da smo kao najvažniji lobistički organ i krovna udruga Hrvata mogli doprinijeti u izradi ovog za njemačko društvo vrlo važnog plana. Ujedno je to i dokaz za visok ugled HSKNJ-a i Hrvata općenito kao vrijednog i poštenog naroda. Tek je nedavno kancelarka Merkel u povodu svojeg dolaska u RH brojne iseljene Hrvate nazvala mostom između Njemačke i Hrvatske – izjavio je Marić.

Question: where did the largest displacement of croats occur in the 20th century

As an example of the Icelandic Croatian community, which is generally a call over average successful, the Croats in Chile are often mentioned.

Since the middle of the 20th century, the largest displacement was in Germany, and the Croats in Germany are one of the best integrated immigrant groups.

where did the largest displacement of croats occur in the 20th century

Question: where do the croats live in the world

Question: where did the largest displacement of croats take place

where did the largest displacement of croats take place

Question: who are the best integrated immigrant groups in the world

who are the best integrated immigrant groups in the world

Question: hrvati in chile is an example of which ethnic group

hrvati in chile is an example of which ethnic group

Question: what is the nationality of the croatian community in chile

what is the nationality of the croatian community in chile

Question: who is one of the best integrated immigrant groups

who is one of the best integrated immigrant groups

Question: what is the name of the community in chile that is considered successful

iseljeničke hrvatske zajednice koja je općenito uzev iznadprosječno uspješna često se spominju Hrvati u Čileu

what is the name of the community in chile that is considered successful

As an example of the Icelandic Croatian community , which is generally a call over average successful , the Croats in Chile are often mentioned .

Since the middle of the 20th century , the largest displacement was in Germany , and the Croats in Germany are one of the best integrated immigrant groups .

Kao primjer iseljeničke hrvatske zajednice koja je općenito uzev iznadprosječno uspješna često se spominju Hrvati u Čileu. Od sredine 20. stoljeća, najveće je iseljavanje bilo u Njemačku, te su Hrvati u Njemačkoj jedna od najbolje integriranih useljeničkih grupa.

Kao primjer iseljeničke hrvatske zajednice koja je općenito uzev iznadprosječno uspješna često se spominju Hrvati u Čileu.

Od sredine 20. stoljeća, najveće je iseljavanje bilo u Njemačku, te su Hrvati u Njemačkoj jedna od najbolje integriranih useljeničkih grupa.

As an example of the Icelandic Croatian community, which is generally a call over average successful, the Croats in Chile are often mentioned. Since the middle of the 20th century, the largest displacement was in Germany, and the Croats in Germany are one of the best integrated immigrant groups.

As an example of the Icelandic Croatian community, which is generally a call over average successful, the Croats in Chile are often mentioned.

Since the middle of the 20th century, the largest displacement was in Germany, and the Croats in Germany are one of the best integrated immigrant groups.

Croats in the World Croatia 3 874 321 (2011.)

Bosnia and Herzegovina 545 000 (2013.)

Hrvatska manjina u Republici Srbiji
Hrvati već stoljećima žive na području Republike Srbije. Najvećim su dijelom naseljeni u njezinoj sjevernoj Autonomnoj pokrajini Vojvodini, a ima ih i u Beogradu te u središnjoj Srbiji.
Prema popisu stanovništva iz 2011. godine u Republici Srbiji živi 57.900 Hrvata, što je gotovo 13.000 Hrvata manje u odnosu na popis iz 2002. kada se 70.602 građana Srbije izjasnilo da su Hrvati.
Politički i pravni položaj nacionalnih manjina u Srbiji reguliran je Ustavom Republike Srbije iz 2006. godine Zakonom o pravima i slobodama nacionalnih manjina (donesenim u Skupštini SRJ 26. veljače 2002.) hrvatskoj nacionalnoj zajednici je po prvi puta priznat status manjine.nHrvatski jezik je u službenoj upotrebi u Skupštini Autonomne Pokrajine Vojvodine te u Općini Subotica.
Središnja izborna institucija hrvatske nacionalne manjine Hrvatsko nacionalno vijeće u Republici Srbiji, sa sjedištem u Subotici, predstavlja hrvatsku nacionalnu manjinu u području službene uporabe jezika, obrazovanja, informiranja i kulture, sudjeluje u procesu odlučivanja ili odlučuje o pitanjima iz tih područja te osniva ustanove iz ovih područja. Predsjednica HNV-a je Jasna Vojnić.
Demokratski savez Hrvata u Vojvodini sa sjedištem u Subotici osnovan je 1990. godine. Na izborima održanim 2016. godine predsjednik stranke Tomislav Žigmanov osvojio je zastupnički mandat u Narodnoj skupštini Republike Srbije (koalicija s Demokratskom strankom i još nekoliko drugih stranaka okupljenih oko DS-a).
Sporazum o zaštiti prava hrvatske manjine u Republici Srbiji i srpske manjine u Republici Hrvatskoj (sklopljen 2004.) osigurava temelj za kvalitetno ostvarivanje manjinskih prava Hrvata u Republici Srbiji i Srba u Republici Hrvatskoj na temelju čega je ustrojen Međuvladin mješoviti odbor za zaštitu manjina između Republike Hrvatske i Republike Srbije. Osma sjednica Međuvladinog mješovitog odbora održana je 12. i 13. ožujka 2019. u Zagrebu i Pakracu.
Na temelju Zakona o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske, Vlada Republike Hrvatske donijela je Odluku o osnivanju i imenovanju članova Savjeta Vlade Republike Hrvatske za Hrvate izvan Republike Hrvatske, čija je konstituirajuća sjednica održana u srpnju 2022. godine, a predstavnici hrvatske manjine iz Republike Srbije u ovom 3. sazivu Savjeta su Jasna Vojnić, Tomislav Žigmanov i Darko Vuković.
U Republici Srbiji nastava hrvatskog jezika izvodi se od školske godine 2002./2003., i to u pet osnovnih škola (Subotica, Monoštor, Đurđin, Mala Bosna i Donji Tavankut), a nastava u srednjim školama izvodi se od 2006./2007. u tri srednje škole na području Grada Subotice. Nastavni predmet hrvatski jezik u školama u Vojvodini uglavnom izvode nastavnici iz Republike Hrvatske upućeni od Ministarstva znanosti i obrazovanja te postojeći nastavnici u redovitim školama. U pojedinim školama u Vojvodini predaje se hrvatski jezik s elementima nacionalne kulture.
Predškolsko obrazovanje na hrvatskom jeziku izvodi se u četiri vrtića, u Subotici, Donjem Tavankutu, Maloj Bosni te u predškolskoj ustanovi „Naša radost“.
Teološko-katehetski institut, kao viša školska ustanova Subotičke biskupije u Subotici, izvodi nastavu i na hrvatskom jeziku.
Nakon mnogo aktivnosti, Lektorat za hrvatski jezik na Sveučilištu u Novom Sadu otvoren je 2018. godine, a intenzivno se radi na osnivanju Katedre za hrvatski jezik na Filozofskom fakultetu u Novom Sadu.
Novinsko izdavačka ustanova „Hrvatska riječ“ prva je profesionalna institucija Hrvata u Srbiji, koja izdaje istoimeni tjednik, a izdaje i knjige domaćih autora. Osim tjednika „Hrvatska riječ“, stranka DSHV izdaje „Glas ravnice“, a HKUD „Vladimir Nazor“ iz Sombora izdaje tromjesečnik „Miroljub“. Katolička crkva ima mjesečnik na hrvatskom jeziku „Zvonik“ i godišnjak „Subotička danica“. Matica hrvatska u Subotici izdaje i časopis za kulturu i književnost „Klasje naših ravni“. Postoji i mjesečnik „Glasnik Pučke kasine 1878.“
Uredništvo na hrvatskom jeziku na Radio Subotici počelo je s radom 1998. godine, no zbog privatizacije je ugašeno. Na RTV Vojvodina početkom ožujka 2011. godine formirana je televizijska redakcija na hrvatskom jeziku. Program na hrvatskom jeziku koji se emitira na pojedinim radio postajama uglavnom se ostvaruje putem privatnih produkcijskih kuća, poput CRO info iz Subotice.
Zavod za kulturu vojvođanskih Hrvata je profesionalna ustanova osnovana 2008. radi očuvanja, unapređenja i razvoja kulture hrvatske manjinske zajednice u Vojvodini.
U Srbiji djeluje oko 40 hrvatskih udruga: HKC „Bunjevačko kolo” iz Subotice, HKC „Srijem” Srijemske Mitrovice, HKD „Matija Gubec” iz Tavankuta, HKPD „Vladimir Nazor” iz Sombora, HKPD „Jelačić“ iz Petrovaradina, Hrvatsko akademsko društvo „HAD” iz Subotice, KUD „Bodrog" iz Bačkog Monoštora i druge.
Katolička crkva ima značajnu ulogu u životu vojvođanskih Hrvata. Pod njezinom ingerencijom djeluju biskupska klasična gimnazija „Paulinum“ i Teološko-katehetski institut, a u njezinom vlasništvu je i Radio Marija na kojem se emitiraju emisije na hrvatskom jeziku. Pojedini svećenici aktivno pridonose razvoju zajednice, organiziraju se kampovi za djecu i mlade na kojima se, uz vjeru, promovira i jača hrvatski nacionalni identitet.

Question: how many croats are there in the world

Croats in the World Croatia 3 874 321 (2011.)

Bosnia and Herzegovina 545 000 (2013.)

Question: hrvati is the leader of which country

Bosnia and Herzegovina 545 000 (2013.)

Question: when did hrvati become the president of croatia

Bosnia and Herzegovina 545 000 (2013.)

when did hrvati become the president of croatia

Question: hrvati is known as the queen of what

Bosnia and Herzegovina 545 000 (2013.)

Croats in the World Croatia 3 874 321 ( 2011 . )

Bosnia and Herzegovina 545 000 ( 2013 . )

Hrvati u svijetu Hrvatska 3 874 321 (2011.) Bosna i Hercegovina 545 000 (2013.)

Hrvati u svijetu Hrvatska 3 874 321 (2011.)

Croats in the World Croatia 3 874 321 (2011.) Bosnia and Herzegovina 545 000 (2013.)

Croats in the World Croatia 3 874 321 (2011.)

Peru: about 6000 United States: about 1 200 000 Sweden: about 40 000 Switzerland: about 80 000 Uruguay: about 5000 UK: about 5000 Venezuela: about 5000

Hrvatski iseljenici u prekomorskim i europskim državama i njihovi potomci
Na temelju procjena hrvatskih diplomatskih misija i konzularnih ureda, hrvatskih katoličkih misija, kao i popisa stanovništva u državama u kojima borave hrvatski iseljenici i njihovi potomci, a na temelju procjena hrvatskih zajednica u nekim od tih država, procjenjuje se da oko 3.200.000 hrvatskih iseljenika i njihovih potomaka živi izvan Hrvatske i širom svijeta.
Na temelju procjena pojedinih država diljem svijeta, broj Hrvata i njihovih potomaka je sljedeći:
Argentina: oko 250.000
Australija: oko 250.000
Austrija: oko 90.000
Belgija: oko 7000
Brazil: oko 70.000
Bolivija: oko 5000
Čile: oko 200.000
Danska: oko 2500
Ekvador: oko 4000
Francuska: oko 40.000
Irska: oko 20.000
Italija: oko 60.000
Južna Afrika: oko 8000
Kanada: oko 250.000
Luksemburg: oko 3000
Nizozemska: oko 10.000
Norveška: oko 2000
Novi Zeland: oko 100.000
Njemačka: oko 500.000
Paragvaj: oko 5000
Peru: oko 6000
Sjedinjene Američke Države: oko 1.200.000
Švedska: oko 40.000
Švicarska: oko 80.000
Urugvaj: oko 5000
Velika Britanija: oko 5000
Venezuela: oko 5000
Tradicionalno, Hrvatska je zemlja iseljavanja. Potrebno je izdvojiti nekoliko razdoblja koja označavaju imigraciju Hrvata:
Od 1880-ih do Prvog svjetskog rata: Sjedinjene Države, Latinska Amerika, Južna Afrika, Australija, Novi Zeland
Od 1918. do Drugog svjetskog rata: Njemačka, Francuska, Belgija
Na kraju i neposredno poslije Drugog svjetskog rata: Argentina i druge zemlje u Latinskoj Americi i Sjevernoj Americi
Nakon 1965. godine: Zapadna Europa, Australija, Novi Zeland i Kanada
Nakon 1990-ih: Njemačka, Švicarska, Austrija, Kanada, SAD, Australija i Novi Zeland
Hrvati su iseljavali iz ekonomskih i političkih razloga. Starije hrvatsko stanovništvo u inozemstvu, prvenstveno "ekonomska imigracija" u inozemstvu još uvijek pokazuje interese za događanja u domovini, dok je mlađa generacija već asimilirana, no uglavnom zainteresirana za hrvatske korijene.
Vrlo specifična skupina hrvatskih doseljenika sastoji se od "ekonomskih imigranata" koji se iseljavaju šezdesetih godina prošlog stoljeća, a koji uglavnom žive u državama zapadne Europe. Jedan dio njih dobro je integriran u domicilne države (posebno mlađi Hrvati), dok se drugi dio još uvijek smatra kao privremenim iseljenicima i iskazuje želju za povratkom u Hrvatsku.
Najveći broj političkih iseljenika naselio se u Južnoj i Sjevernoj Americi nakon Drugog svjetskog rata.
Hrvatsko iseljavanje tijekom devedesetih godina obilježavaju izbjeglice iz ratom razorenih područja, a rezultat je velikosrpskog agresivnog rata u Republici Hrvatskoj. Najveći broj iseljenika u tom razdoblju preselio se u države zapadne Europe i prekooceanske države poput SAD-a, Kanade, Australije i Novog Zelanda. Međutim, neki od njih su se vratili u Hrvatsku.
Tipično za sve hrvatske iseljenike, bilo one koji žive u prekomorskim državama, ili one koji žive u neposrednoj blizini svoje domovine, je da žele surađivati sa svojom domovinom. Naš glavni cilj temelji se na tome kako očuvati identitet hrvatskih iseljenika, bez obzira na vrijeme odlaska, razlog napuštanja, razinu obrazovanja i ukupni profil hrvatskih iseljenika.

Question: how many people are in australia according to hrvati

Peru: about 6000 United States: about 1 200 000 Sweden: about 40 000 Switzerland: about 80 000 Uruguay: about 5000 UK: about 5000 Venezuela: about 5000

how many people are in australia according to hrvati

Question: how many people live in australia according to hrvati

how many people live in australia according to hrvati

Question: how many people are in brazil according to hrvati

how many people are in brazil according to hrvati

Question: about how many people are in britain according to hrvati

about how many people are in britain according to hrvati

Question: how many people in the world are hrvati

Peru : about 6000 United States : about 1 200 000 Sweden : about 40 000 Switzerland : about 80 000 Uruguay : about 5000 UK : about 5000 Venezuela : about 5000

Australija: oko 250 000 Austrija: oko 90 000 Belgija: oko 7000 Brazil: oko 70 000 Bolivija: oko 5000 Čile: oko 200 000 Danska: oko 2500 Ekvador: oko 4000 Francuska: oko 40 000 Irska: oko 20 000 Italija: oko 60 000 Južna Afrika: oko 8000 Kanada: oko 250 000 Luksemburg: oko 3000 Nizozemska: oko 10 000 Norveška: oko 2000 Novi Zeland: oko 100 000 Njemačka: oko 500 000 Paragvaj: oko 5000

Peru: oko 6000 Sjedinjene Američke Države: oko 1 200 000 Švedska: oko 40 000 Švicarska: oko 80 000 Urugvaj: oko 5000 Velika Britanija: oko 5000 Venezuela: oko 5000

Australia: about 250 000 Austria: about 90 000 Belgium: about 7000 Brazil: about 70 000 Bolivia: about 5000 Chile: about 200 000 Denmark: about 2500 Ecuador: about 4000 France: about 40 000 Ireland: about 20 000 Italy: about 60 000 South Africa: about 8000 Canada: about 250 000 Luxembourg: about 3000 Netherlands: about 10 000 Norway: about 2000 New Zealand: about 100 000 Germany: about 500 000 Paraguay: about 5000 Peru: about 6000 United States: about 1 200 000 Sweden: about 40 000 Switzerland: about 80 000 Uruguay: about 5000 UK: about 5000 Venezuela: about 5000

Peru: about 6000 United States: about 1 200 000 Sweden: about 40 000 Switzerland: about 80 000 Uruguay: about 5000 UK: about 5000 Venezuela: about 5000

The Maori Croats call Tarara.eZadar Tarara is the Maori name for the Day of the Croats to distinguish them from the English Municipality with the largest percentage of the Croats are not in Croatia at all: they are the municipalities of Posushje and Grude (99.74%, that is, 99.71% of the Croats) in neighboring Bosnia and Herzegovina.

Question: what is the maori name for the day of the croats

The Maori Croats call Tarara.eZadar Tarara is the Maori name for the Day of the Croats to distinguish them from the English Municipality with the largest percentage of the Croats are not in Croatia at all: they are the municipalities of Posushje and Grude (99.74%, that is, 99.71% of the Croats) in neighboring Bosnia and Herzegovina.

what is the maori name for the day of the croats

Question: tarara is the latin name for the day of the croats. what other

tarara is the latin name for the day of the croats. what other

Question: what percentage of croats are in bosnia and herzegovina

what percentage of croats are in bosnia and herzegovina

Question: what are the two municipalities in bosnia and herzegovina

what are the two municipalities in bosnia and herzegovina

Question: what percentage of croats live in posushje and grude

what percentage of croats live in posushje and grude

Question: the municipalities of Posushje and grude are located in which country

the municipalities of Posushje and grude are located in which country

Question: tarara is the name for the day of the croats. who is it

tarara is the name for the day of the croats. who is it

The Maori Croats call Tarara.eZadar Tarara is the Maori name for the Day of the Croats to distinguish them from the English Municipality with the largest percentage of the Croats are not in Croatia at all : they are the municipalities of Posushje and Grude ( 99.74 % , that is , 99.71 % of the Croats ) in neighboring Bosnia and Herzegovina .

Maori Hrvate zovu Tarara.eZadar Tarara je maorski naziv dan Hrvatima kako bi ih razlikovali od Engleza Općine s najvećim postotkom Hrvata uopće se ne nalaze u Hrvatskoj: to su općine Posušje i Grude (99,74 %, to jest 99,71 % Hrvata) u susjednoj Bosni i Hercegovini.

Maori Hrvate zovu Tarara.eZadar Tarara je maorski naziv dan Hrvatima kako bi ih razlikovali od Engleza Općine s najvećim postotkom Hrvata uopće se ne nalaze u Hrvatskoj: to su općine Posušje i Grude (99,74 %, to jest 99,71 % Hrvata) u susjednoj Bosni i Hercegovini.

The Maori Croats call Tarara.eZadar Tarara is the Maori name for the Day of the Croats to distinguish them from the English Municipality with the largest percentage of the Croats are not in Croatia at all: they are the municipalities of Posushje and Grude (99.74%, that is, 99.71% of the Croats) in neighboring Bosnia and Herzegovina.

The Maori Croats call Tarara.eZadar Tarara is the Maori name for the Day of the Croats to distinguish them from the English Municipality with the largest percentage of the Croats are not in Croatia at all: they are the municipalities of Posushje and Grude (99.74%, that is, 99.71% of the Croats) in neighboring Bosnia and Herzegovina.