O jeziku
O njemu, da! O čarobnome vrelu,
Što davno ključa iz šikare naše
I snagu svoju razmaho je cijelu
Kada ga stijenje i glib zatrpaše!

On zvuči i psiče, teče gradu i k selu,
Kroz zlato njiva, zelenilo paše;
Na vatru nalik lije svjetlost vrelu
U sve nam sude, čuture i čaše.

Ne znamo da l' smo gradili mi njega,
Il' on je nama svoju dušu dao. -
A sada, nov kad mulj i suša prijeti

U ovom lomu i gaženju svega
Još nikad Hrvat nije bolje znao
Da mu je s njime živjet i umrijeti.
Vladimir Nazor (1942.).
Hrvatski jezik (ISO 639-3: hrv ) skupni je naziv za nacionalni standardni jezik Hrvata, te za skup narječja i govora kojima govore ili su nekada govorili Hrvati. Njime govori više od 5,5 milijuna ljudi, poglavito Hrvata u Hrvatskoj (3,980.000; popis iz 2001.) i Bosni i Hercegovini (469.000; 2004.). Hrvatski je materinski jezik za Hrvate u drugim zemljama; Sjedinjenim Američkim Državama (58.400; popis iz 2000.);M. Paul Lewis, ur., Ethnologue: Languages of the World, XVI. izd., Dallas, Tex.: SIL Int., 2009., , mrježovnica dostupna na jednoobraznome tražitelju izvora (JTI): http://www.ethnologue.com/.  Austriji, 19.400 (popis iz 2001.); Srbiji 19.223 popis 2011.; Mađarskoj, (14.300; popis iz 2001.); Italiji (3.500; Vincent 1987.); Crnoj Gori (6.810; 2006.); Slovačkoj, 890; popis iz 2001.).

mini|240px|nastanak upitno-odnosnih zamjenica u hr. jeziku
mini|240px|hrvatski dijalekti dijagram međusobnih odnosa
mini|240px|hrvatski dijalekti pojednostavljen dijagram međusobnih odnosa
mini|240px|Pojednostavljena pravila kategorizacije hrvatskih dijalekata
mini|240px|Sveukupna pravila kategorizacije hrvatskih dijalekata
mini|desno|240px|Osnovna obilježja hr.narječja
mini|Razvoj hrvatskih govora po refleksu jata i šćakavskoj isoglosi
mini|Pojednostavljeni prikaz razvitka hrvatskih dijalekata

mini|desno|240px|Usporedba hr.narječja

Hrvatski je službeni jezik Republike Hrvatske te jedan od tri službena jezika Bosne i Hercegovine; također je jedan od 24 službena jezika Europske unije.

Kao manjinski hrvatski jezik je u službenoj uporabi u nekim pokrajinama na ozemlju susjednih zemalja, tako je hrvatski jedan od službenih jezika u uporabi u crnogorskim općinama u Boki Kotorskoj, zatim jedan je od sedam službenih jezika u srbijanskoj autonomnoj pokrajini Vojvodini,Milan Micić, Tibor Pal, Kalman Kuntić: "Koliko se poznajemo? : brošura",  Projekt Afirmacija multikulturalizma i tolerancije, Izvršno vijeće Autonomne Pokrajine Vojvodine, Novi Sad, 2005.,  (2007., ; 2008., ), mrježovnicu http://www.uprava.vojvodina.gov.rs održava Uprava za zajedničke poslove pokrajinskih organa Vlade Autonomne Pokrajine Vojvodine, Pristupljeno 19. studenoga 2010. lokalni idiomi hrvatskoga jezika u službenoj su uporabi u austrijskoj saveznoj zemlji Gradišću, te također u talijanskoj provinciji Moliseu i rumunjskoj županiji Karaš-Severin.

Hrvatski jezik obuhvaća standardni, odnosno književni ili opći hrvatski jezik te sve narodne govore kojima se služe Hrvati.

U genetsko-lingvističkom smislu hrvatski jezik je sustav triju narječja:

 štokavskog
 kajkavskog
 čakavskog

Makar je standardni hrvatski jezik očito najbliži štokavskom narječju, i preostala dva narječja su mnogo doprinijela njegovom formiranju, te jezikoslovac Radoslav Katičić i književnik Drago Štambuk promoviraju gledište da se hrvatski jezik uopće ne može sagledati izvan tog suodnosa njegovih triju narječja, koji nazivaju "zlatnom formulom hrvatskoga jezika ča-kaj-što". Drago Štambuk se, konstatirajući da je hrvatski standard nastao uz jak doprinos sva tri hrvatska narječja, zalaže za (ponovno, i jače) "otvaranje prozorčića" na suvremenom književnom standardu, kako bi se omogućilo da ga dodatno "bogati i oplemenjuje leksik iz čakavice, kajkavice i dijalektalnih varijanti štokavice. Enormna je leksička pričuva hrvatskoga jezika, tolika da je hrvatski jezik kroz nju jedan od najbogatijih slavenskih jezika."

Nazivi narječja potječu od arhaičnog oblika odnosno-upitne zamjenice koja je glasila kъ, a kasnije je prešla u čь (ь i ъ oznake su za poluglase). U čakavskom se poluglas vokalizirao i prešao u a (a javljaju se i druge kombinacije če, ca, ce, ća, će...), u štokavskom se zamjenica čь povezala s to, čьto. Kasnije je polugas iščezao ostavivši čto, koje je zbog pojednostavnjivanja prešlo u što (a javljaju se i druge kombinacije šta, št'a, śta, što, št'o, śto...). U kajkavskom se arhaični oblik zamjenice kъ kombinirao s jь, pa je prelaskom u a prvog, a gubljenjem drugog poluglasa nastao kaj  (a javljaju se i druge kombinacije kej, ke, ka...).

Zanimljivost je da se slična, štokavska promjena, dogodila i u ruskom jeziku, no dok oni izgovaraju što, u pismu im je ostao arhaizam čto.

Najstariju gramatika hrvatskog književnog jezika napisao je isusovac Bartol Kašić početkom 17. stoljeća: knjiga je objavljena u Rimu 1604. godine (tj. nedugo nakon prve gramatike engleskog jezika koju je William Bullokar objavio 1586. godine, te približno stoljeće i pol prije prvih gramatika ruskog jezika) pod imenom Institutionum linguae illyricae (Ustroj ilirskoga/hrvatskoga jezika): oslanjajući se na stoljetnu tradiciju hrvatskog pisanja na sva tri narječja, on se većinom oslanja na novoštokavsku jekavicu (koju zove "dubrovačkim" govorom) na koju 1630.-ih godina prevodi Bibliju, te u ono doba po hrvatskim zemljama znatno raširenije štokavske ikavice (koju Kašić zove "bosanskim" govorom), kojom piše svoj Ritual Rimski (službena zbirka tekstova i uputa za bogoslužje) iz 1640. godine.

Nakon što se tijekom narednih stoljeća brojna književna djela – pa i gramatike – pišu kako na novoštokavskoj ikavici, tako i na ijekavici"Povijest hrvatskoga jezika" , članak s kronološkim pregledom povijesnih gramatika hrvatskog književnog jezika kod "tportal.hr", posjećeno 12. kolovoza 2015. (također i na čakavskom, te osobito kajkavskom narječju), zaslugom Ilirskog pokreta sredinom 19. stoljeća sve više prevladava ijekavica; naposljetku krajem 19. stoljeća postaje za uporabu u školama obvezatan Hrvatski pravopis Ivana Broza iz 1892. godine, koji upućuje na službenu upotrebu jekavske novoštokavice kakvu se – uz manje promjene – kao standardni hrvatski jezik koristi do danas.

Do najnovijeg vremena, najveći dio hrvatskih govornika je izvan službenih prigoda govorio jednim od narječja hrvatskog jezika, koji se i danas puno koriste, osobito u ruralnim područjima. Standardni jezik koji se sve više upotrebljava kao govorni jezik u urbanim područjima, ima često regionalne posebnosti, koje u pravilu dolaze iz lokalnih dijalekata.

Dijalektima čakavskoga i kajkavskoga narječja govore samo Hrvati (na južnoslavenskom dijalektalnom kontinuumu, možemo prepoznati srodnost hrvatskih kajkavskih govora s nekim slovenskim narječjima, napose s govorima Slovenaca uz granicu s Hrvatskom, pogotovo na područjima koja su nekoć crkveno ili upravno pripadala Hrvatskoj), dok se štokavskim narječjem uz Hrvate služe i Bošnjaci, Srbi te Crnogorci.

Od štokavskih dijalekata Hrvati se u načelu služe sa sva četiri podrijetlom zapadnoštokavska dijalekta, a to su sjeverni (slavonski) dijalekt kojim govore samo Hrvati, zapadni (novoštokavska ikavica) dijalekt kojim većinom govore Hrvati i ponešto Bošnjaci u zapadnoj Bosni, istočni (istočnobosanski) dijalekt kojim se služe Hrvati i Bošnjaci te južni (novoštokavska jekavica) dijalekt koji rabe Hrvati na više terena i osobito na širem dubrovačkome području, ali i drugi južnoslavenski narodi koji se služe sličnim ijekavskim poddijalektima.

Granični dijalekti kajkavskog narječja; Donjosutlanski, Goranski i Prigorski posjeduju vezu ili prijelaz prema čakavštini, a jugoistočna podgrupa čakavskog narječja; južnočakavski, lastovski i jugozapadni istarski posjeduje vezu ili prijelaz prema (zapadnoj) štokavštini, dok sjeverozapadna (sjevernočakavski i buzetski) i središnja podgrupa (srednječakavski) dijeli više isoglosa s kajkavštinom.

Starošćakavski dijelekti (slavonski i istočnobosanski), djele niz sličnosti s čakavštinom, dok sjever slavonskog posjeduje i prijelaz prema kajkavskim govorima. Novoštokavski dijalekti (zapadni i južni) dijele pojedine isoglose s južnom podgrupom čakavskog narječja.

Više informacija o narječjima i njihovom razvitku se može naći ovdje.

Hrvatske manjinske zajednice
Hrvati u Gradišću (Austrija, Mađarska, Slovačka, Češka) služe se najviše dijalektima čakavskoga narječja u središnjem Gradišću, zatim štokavskoga narječja u južnom Gradišću i kajkavskoga narječja u sjevernom Gradišću, no oni rabe vlastiti zajednički standardizirani oblik gradišćanskohrvatskoga mikrojezika.
Hrvati u talijanskoj pokrajini Molise služe se štokavsko-čakavskim narječjem, a Hrvati Krašovani u Rumunjskoj pod utjecajem okoline razvili su jedan specifičan karaševski govor koji danas po svojim svojstvima spada pod torlačko narječje (neekavsko, jer pod akcentom imaju zatvoreno e od jata, izvan akcenta i)Josip Lisac: Karaševci nisu ekavci, Vijenac, br. 482/483,  6. rujna 2012.), (u Rekašu na rumunjsko-srbijanskoj granici Hrvatska manjina rabi – kosovsko–resavski dijalekt odnosno rekaške govore, Hrvati po istočnom Srijemu služe se vojvođanskim dijalektom ili iločkim dijalektom, a Hrvati u Boki Kotorskoj zetsko–južnosandžačkim ili bokeljsko-perojskim, Hrvati koji obitavaju na Kosovu u Janjevu i Letnici razvili su govore torlačkoga narječja, odnosno Janjevačko-lepenički dijalekt.Vjesnik Cjelovit prikaz hrvatske štokavštine, 20. siječnja 2004. Svi ti dijalekti pripadaju srednjojužnoslavenskom dijasustavu slavenske jezične grane.Iz povijesti hrvatskoga jezika

Znanost koja se bavi hrvatskim jezikom zove se kroatistika.

Vidi: Gramatika, Pravopis

 Zlatna formula hrvatskoga jezika ča-kaj-što

Povjerenstvo za nematerijalnu baštinu Ministarstva kulture Republike Hrvatske 29. studenoga 2019. donijelo je Rješenje kojim se "Zlatna formula hrvatskoga jezika ča-kaj-što" proglašava kulturnim dobrom, te stavlja na štićenu Nacionalnu listu nematerijalne baštine.Ministarstvo kulture, Registar kulturnih dobara Formulu je skovao i već godinama promiče hrvatski pjesnik i kulturni djelatnik, medicinar i diplomat Drago Štambuk.Glas Slavonije, Dr. Štambuk: Nakon 35 godina promicanja naša narječja proglašena kulturnim hrvatskim dobrom

 Podrijetlo hrvatskoga književnog jezika
mini|300px|Bašćanska ploča u auli Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti

Moje drago serce. Nimaj se žalostiti sverhu ovoga moga pisma,
niti burkati. Polag Božjega dokončanja sutra o desete
ore budu mene glavu sekli, i tulikajše naukupe tvojemu
bratcu. Danas smo jedan od drugoga serčeno proščenje uzeli. Zato jemljem ja sada po ovom listu
od tebe jedan vekovečni valete, Tebe proseči, ako sam te u čem zbantuval, aliti se u čemu zameril (koje ja dobro znam)
i oprosti mi. Budi Bog hvaljen, ja sam k smerti dobro pripravan, niti se plašim.
Početak oproštajnog pisma Petra Zrinskog (1621. – 1671.) svojoj supruzi Katarini, pred pogubljenje. Njih dvoje ubrajaju se među pisce Ozaljskog kruga, čiji su pripadnici stvarali književni izričaj uz maksimalno korištenje potencijala sva tri hrvatska narječja – čakavskog, kajkavskog i štokavskog. Tek od sredine 19. stoljeća je konačno prevladala opcija da se hrvatski književni standard što dosljednije osloni na novoštokavski (“dubrovački“) govor.
Hrvatska pisana jezična baština svoje početke bilježi već krajem XI. stoljeća. Najstariji su hrvatski tekstovi pisani svojevrsnom mješavinom hrvatske inačice crkvenoslavenskog jezika i arhaične čakavštine te isključivo glagoljicom. Od XII. stoljeća Hrvati razvijaju vlastitu inačicu ćiriličnoga pisma, hrvatsku ćirilicu (koja se u literaturi 20. stoljeća najčešće naziva bosančicom), a od XIV. stoljeća sve se češće služe i latiničnim pismom. Utjecaj hrvatske redakcije crkvenoslavenskoga jezika postupno slabi nakon XIV. stoljeća, a osobito nakon provale Turaka u XV. st., kada se na povijesnome hrvatskom prostoru razvijaju pokrajinske pismenosti na pojedinim dijalektima svih triju hrvatskih narječja. U XVI. i XVII. stoljeću hrvatska čakavska i osobito štokavska književnost dosežu europsku literarnu razinu.

Početci standardizacije hrvatskog jezika sežu na početak 17. stoljeća: 1604. godine u Rimu objavljuje Bartol Kašić prvu hrvatsku gramatiku Institutionum linguae Ilyricae, kojom se koristi u pisanju utjecajnog službenog teksta Rituala Rimskog i koja slijedom tog "službenog molitvenika" znatno utječu na jezik molitvenika i crkvenih molitava – koje su onda poznate čak i nepismenim osobama. Približno u to vrijeme barokna hrvatska književnost tzv. ozaljskog književnog kruga (Petar Zrinski prevodi i na hrvatskom jeziku objavljuje značajni ep Adrianskoga mora sirena, kojega je na mađarskom jeziku napisao njegov brat Nikola Zrinski; Ana Katarina Zrinska piše molitvenik Putni tovaruš, a Fran Krsto Frankapan zbirku pjesama Gartlic za čas kratiti) stvara značajna književna djela napisana uz korištenje elemenata sva tri hrvatska narječja.

U to vrijeme se – zahvaljujući politici Katoličke Crkve koja brigu za slavenske narode i njihove jezike iskazuje promovirajući izučavanje upravo hrvatskog jezika – hrvatski jezik obavezno izučava na svim sveučilištima diljem Europe. Smatralo se tada da zapravo svi Slaveni govore istim jezikom, koji ima različita narječja – pa se kao "slavenski" izučavao zapravo tadašnji hrvatski jezik."Pape i hrvatski književni jezik u XVII. stoljeću: Hrvatski među šest svjetskih jezika" prezentacija knjige prof. dr. Stjepana Krasića, pristupljeno 12. kolovoza 2015.

Paralelno se na prostoru sjeverozapadne Hrvatske razvija kajkavski standardni jezik; na ostalim hrvatskim područjima, bez obzira na to pripadaju li štokavskomu ili čakavskomu narječju, utiru se temelji današnjemu standardnom hrvatskom jeziku koji nastaje na organskoj novoštokavskoj podlozi zapadnoga tipa. U doba Hrvatskoga narodnog preporoda u prvoj polovici XIX. st. zapadna novoštokavština postaje temeljem općehrvatskoga jezičnoga standarda. Pod utjecajem sjevernih i zapadnih slavenskih jezika uvodi se morfofonološki pravopis, a u grafiju dijakritički znakovi.

Stoljećima se hrvatski književnici koji pišu štokavicom kolebaju između ikavskog (koji je bio daleko rašireniji) i jekavskog refleksa jata. Tako u relativno kratkom razdoblju na početku 19. stoljeća nastaje gramatika Šime Starčevića Nova ričoslovnica ilirska (1812.) gdje se polazi od ikavice, Rječosložje ilirsko-italijansko-latinsko (1806.) Joakima Stullija koji preferira jekavicu i Ričoslovnik iliričkog, italijanskog i nimačkog jezika (1802./1803.) Josipa Voltića, koji prikazuje kako ikavicu, tako i jekavicu. Kačićev Razgovor ugodni naroda slovinskoga iz 1756. godine, koja je skoro dva stoljeća bila jedina knjiga za koju se može reći da je bila čitana ("pjevana") uz svako hrvatsko ognjište sve do sredine 20. stoljeća – napisana je štokavskom ikavicom.

 Hrvatski jezik u jezičnom stablu

mini|240px|Šćakavska isoglosa u slavenskih jezika, štakavski je originalno bugarska/istočnojužnoslavenska reforma i on se polagano širio na zapad, prvo preko srpskog, pa onda i djelovanjem na neke hrvatske govore
mini|240px|Refleksi općeslavenskog t' i d' u slavenskim jezicima.
mini|240px|Refleksi zamjenice što iz općeslavenskog čto/kto u slavenskim jezicima.
Hrvatski jezik spada među južnoslavenske jezike. S njima pripada široj zajednici slavenskih jezika, a svi zajedno ulaze u indoeuropsku jezičnu porodicu.

Nakon raspada indoeuropske jezične zajednice – u razdoblju oko 2000. pr. Kr., stvara se, prema većini znanstvenika, baltoslavenska jezična zajednica. Za njezina trajanja nastaju mnoge jezične osobine po kojima se jezici slavenskih i baltičkih predaka počinju razlikovati od jezika ostalih indoeuropskih naroda. Predstavnici pak druge teorije smatraju da se sličnost baltičkih i slavenskih jezika može objasniti dominacijom baltičkih jezika i njihovih govornika nad Slavenima (ili obratno) u prapovijesno vrijeme.

Baltoslavenska jezična zajednica raspala se oko 1500. – 1300. godine pr. Kr. Tada se stvara zasebna praslavenska jezična zajednica.
Vrijeme njezina trajanja i prostor koji je zauzimala nisu u znanosti precizno utvrđeni. U toj se zajednici začinje niz jezičnih promjena karakterističnih za daljnji razvoj slavenskih jezika.

Migracijska kretanja slavenskih plemena dovode do stvaranja triju velikih skupina slavenskih narječja: zapadnoslavenske, istočnoslavenske i južnoslavenske. Iz tih narječja razvili su se današnji slavenski jezici:
zapadnoslavenski
poljski,
kašupski,
donjolužički,
gornjolužički,
češki,
šleski,
slovački.
istočnoslavenski
ruski,
bjeloruski,
ukrajinski,
istočnorusinski.
južnoslavenski
slovenski
hrvatski,
bošnjački,
crnogorski,
srpski,
makedonski,
bugarski.

 Južnoslavenski jezici

Južnoslavenski jezici nastaju iz dva ogranka južnoslavenskog prajezika – zapadnoga i istočnoga. Iz zapadnoga su se razvili slovenski, hrvatski, srpski, crnogorski, bošnjački, a iz istočnoga makedonski i bugarski jezik. Iva Lukežić podjelu južnoslavenskog prajezika na dva dijela povezuje s razvitkom i razgraničavanjima franačke i bugarske vlasti na ovim prostorima.

Istočnoslavenski je danas mrtav jezik starocrkvenoslavenski (ili staroslavenski). To je jezik prve slavenske pismenosti i književnosti. Utemeljen je na istočno-južnoslavenskom narječju iz okolice Soluna što su ga sveta braća Ćiril i Metod u drugoj polovici 9. stoljeća uzela za osnovu jezika slavenskoga bogoslužja i starocrkvenoslavenske književnosti i time ga uzdigla na razinu književnoga jezika.

On je još vrlo blizak praslavenskom jezičnom stanju pa pomaže u njegovoj rekonstrukciji. Od ostalih slavenskih jezika (osobito južnoslavenskih) u najranijim fazama njihova samostalnog razvoja tek se neznatno razlikovao. U kasnijim stoljećima u taj se književni jezik probijaju elementi jezika naroda u kojih se slavensko bogoslužje zadržalo u upotrebi te tako nastaju crkvenoslavenske redakcije: ruska, bugarska, srpska, hrvatska.

Hrvatskom se redakcijom služila hrvatska glagoljička liturgijska književnost, prisutna je u većoj ili manjoj mjeri u čitavoj glagoljaškoj književnoj djelatnosti, a ponešto je utjecala i na narodni jezik hrvatske latiničke pismenosti u prvim stoljećima njezina postojanja (14. – 16. stoljeće).

Hrvatski standardni jezik dijeli sa standardnim jezicima Bošnjaka, Crnogoraca i Srba – uz stanovite razlike razlike – zajedničku novoštokavsku dijalektnu osnovicu (fonologiju, gramatički sustav, osnovni rječnik). Kada standardni jezici različitih naroda imaju zajedničku dijalektnu osnovicu, u nekim se jezikoslovnim disciplinama smatra da se radi o konkretnim realizacijskim oblicima (varijantama) jednoga apstraktnog modela (koji nije u konkretnoj uporabi) standardnog jezika. U tom se smislu može govoriti o konkretnim oblicima standardne novoštokavštine, ali za razliku od slučajeva svih drugih jezika koji imaju varijante, nikada nije bilo jedinstvene novoštokavske osnovice ni početničkoga zajedničkog standarda, koji se onda, kao u drugim slučajima, počeo samostalno razvijati u susjednim državama ili u bivšim kolonijama (npr. francuski u Kanadi ili u Senegalu, engleski u Australiji ili u Južnoafričkoj Republici). Hrvatski standardni jezik, kao i drugi oblici standardne novoštokavštine, predstavlja svojom gramatičkom i glasovnom strukturom prijelaznu formu između sjevernoslavensko-slovenskoga i makedonsko-bugarskoga tipa (npr. stilistička vrijednost imperfekta i aorista) i jedini pokazuje osjetne sredozemne jezične utjecaje (→ dalmatski jezik). Među specifičnostima hrvatskoga standardnog jezika u odnosu na obližnje južnoslavenske standardne jezike, valja spomenuti diftonški izgovor ijekavskoga refleksa dugoga jata, niz naglasnih specifičnosti (osobito u oblicima glagolâ), osobitosti u deklinaciji (npr. razlikovanje dativnoga -omu i lokativnoga -ome), pojedine glagolske oblike, izostanak futura II. svršenih glagola, primjere iz osnovnog leksika (otok, cesta, zob, kruh, križ i sl., imena mjeseci), mnogobrojne bohemizme (vlak, dojam i dr.), stilemsku vrijednost mnogih orijentalizama i europeizama, dobrim dijelom samostalnu terminologiju svih struka i znanosti, vlastitu pravopisnu tradiciju itd.

 Povijesni razvoj hrvatskoga jezika

Razvoj hrvatskog jezika se uglavnom rekonstruira na temelju starih natpisa, tekstova i imena. Rekonstrukcija počinje od zajedničkog praslavenskog jezika. U odnosu na druge slavenske jezike, južni slavenski jezici pokazuju neke zajedničke osobine, a detaljnija povijest ne može se točnije odrediti. Povijest hrvatskog možemo pratiti od 7. stoljeća.

 10. – 12. stoljeće

Odjeljivanjem od ostalih slavenskih jezika, hrvatski počinje sa samostalnim razvojem. U odnosu na praslavensko stanje, dolazi do sljedećih promjena:

 gubljenje razlike između dva poluglasa (slabog i jakog)
 nekadašnje y prelazi u i
 glasovi ę i ǫ (tj. nazalni e i o) prestaju biti nazalni te većinom prelaze u ẹ (zatvoreno e) i ọ (zatvoreno o)

 13. i 14. stoljeće

mini|200px|Refleksi jata u hrvatskom jeziku krajem srednjeg vijeka
mini|200px|Bitnije isoglose u hrvatskom jeziku krajem srednjeg vijeka
mini|200px|Utjecaj crkvenih granica na razvoj hr. dijalekata
U ovom razdoblju dolazi do različitog razvoja narječja, pa i do velikih razlika unutar samih narječja. Glavni uzrok je nestanak zatvorenih vokala (ẹ i ọ) u većini govora. Glas ẹ ili ě (hr. jat) koji je prelazi u a, e, i, je, ije ili opstaje kao ẹ (zatvoreno e), pri čemu ponegdje odlučuju kompleksna pravila.

Također, nestaje poluglas, i prelazi u a ili e, a iznimno u o.

Slogotvorno l  prelazi u ọ (zatvoreno o), koje kasnije prelazi u u, o ili ostaje ọ (zatvoreno o).

Oko 1400. godine završno -l prelazi u o ili a u većini govora štokavskog narječja.

Staroslavenski glas t' u prelazi u č, ć, međuglas (č') ili opstaje kao t'.

Na krajnjem jugu (područje nastanka novoštokavice) šćakavske isoglose (refleksi praslavenskih šk', št', žg' i žd') postaju štakavske (refleksi šk, št, žg i žd).

Također, dolazi do promjene originalnog naglasnog sustava od tri naglaska (akut, kratki i dugi silazni) na sustave od 2 ili više naglasaka, te pomicanjem naglasnih mjesta u mnogim govorima.

Svim ovim promjenama se (novo)štokavsko narječje (koje sadrži 4 naglaska, kratki i dugi ulazni i silazni) se više odjeljuje od ostala dva narječja.

 15. – 18. stoljeće

U ovom razdoblju dolazi do divergencije među narječjima, kao i do velikih seoba stanovništva, izazvanih turskim osvajanjima i ratovima koji su trajali stotinama godina. U mnoge štokavske govore ulazi vrlo velik broj turskih riječi (čarapa, top, boja, šećer, budala, jastuk, bunar…) U kajkavsko narječje ulaze mnoge njemačke riječi, a u primorske govore talijanske (putem venetskog ). Takve razlike u rječniku postoje i danas.

U mnogim govorima nestaje razlika između č i ć/t'.

Tijekom renesanse, učeni Hrvati – koji studiraju u inozemstvu, ili visokim učilištima u Hrvatskoj, poput dominikanskog Sveučilišta u Zadru (osnovano 1396. godine), pavlinskog Sveučilišta u Lepoglavi (osnovano 1656.), isusovačkog Sveučilišta u Zagrebu (osnovano 1669. godine) i franjevačke Visoke filozofske škole u Osijeku (osnovana 1707. godine, 8 godina nakon što je Mirom u Srijemskim Karlovcima Slavonija vraćena Hrvatskoj) – počinju pisati književna djela na narodnom jeziku, sukladno tadašnjem europskom trendu. Krajem 15. stoljeća nastaje prva hrvatska drama Radmio i Ljubmir, koju Džore Držić piše na (ijekavskom) dubrovačkom narječju. 1536. godine Petar Zoranić (ikavskim) narječjem sjeverne Dalmacije piše prvi hrvatski roman Planine.

Razvijanjem tiska, književna djela na hrvatskom jeziku postaju šire dostupna. Osobito se šire se osobito molitvenici, te najčitanija knjiga u hrvatskom narodu do sredine 20. stoljeća. Tako primjerice 1660. godine Petar Zrinski objavljuje u Veneciji hrvatski prijevod djela svojega brata Nikole VII. Zrinskog "Sirena Jadranskoga mora" i molitvenik "Putni tovaruš", djelo svoje supruge Ane Katarine Zrinski.

Osobito utjecajno književno djelo bio je “Razgovor ugodni naroda slovinskoga” (prvo izdanje: Venecija, 1756.), djelu koje je dalmatinski franjevac Andrija Kačić Miošić napisao na štokavskoj ikavici – te uz uvažavanje Gramatike koju je Bartol Kašić (isusovac iz Dalmacije) za ikavsku štokavicu napisao 1604. godine. Znatan utjecaj na postupno prihvaćanje štokavskog standarda imao je i Kašićev prijevod "Rituala Rimskog" (Rim, 1640. god.) – službenog liturgijskog molitvenika iz kojega su svećenici čitali molitve u najrazličitijim javnim prigodama – od vjenčanja do pogreba. Međutim su čakavci i štokavci ostajali svjesni jezičnog bogatstva koje su baštinili, te se tijekom tog razdoblja nastavila razvijati osobito kajkavska književnost; možda je slabijem prihvaćanju štokavštine na području Sjeverozapadne Hrvatske pridonijela i činjenica da je to područje crkveno bilo vezano uz Mađarsku, gdje se preferiralo korištenje Rimskog Rituala na latinskom jeziku.

Tijekom tog razdoblja književnici često gledaju ugraditi u (hrvatski književni) jezik kojim pišu najbolje elemente sva tri hrvatska narječja – štokavskog, kajkavskog i čakavskog. To osobito vrijedi za književnike baroknog Ozaljskog književnog kruga, kojega uz gore navedene Petra i Katarinu Zrinsku spadaju Fran Krsto Frankapan i pavlin Ivan Belostenec.

 19. stoljeće i kasnije

mini|200px|Refleksi jata u hrvatskom jeziku u 20. stoljeću
U najnovijem dobu dolazi do raznih standardizacija jezika, uglavnom na štokavskoj osnovi, i usporedo s tim do pokušaja čišćenja jezika od posuđenica iz germanskih i romanskih, te iz turskog jezika; one se nerijetko zamjenjuju riječima posuđenima iz bližih slavenskih jezika (osobito češkoga: časopis, naslov, prednost, smjer, učinak, uloga, ured, zbirka…, kao i ruskoga: činovnik, iskren, odličan, opasan, poslovica, razočarati, strog, točka…). Istovremeno u jezik ulaze mnogi latinski i grčki termini. U 20. stoljeću dolazi do ulaska stanovitog broja riječi iz engleskoga (vikend, klub, tenk, boks…).

Sukladno tadašnjim austijskim geopolitičkim konceptima ("austroslavizam"), dobiva vojvođanski Srbin Đuro Daničić (bliski suradnik, te u punom smislu nasljednik srpskog jezikoslovca Vuka Karadžića) priliku da u Zagrebu radi na svojem Rječniku hrvatskoga ili srpskoga jezika. Taj rječnik – koji je napisan u svrhu što većeg približavanja hrvatskog i srpskog književnog jezika – koji izlazi u razdoblju 1880. – 1882. god., te ostvaruje znatan utjecaj na hrvatski jezik (a i na srpski). Međutim hrvatski književni jezik ne prestaje ni nakon toga primati znatne utjecaje iz kajkavskog i čakavskog narječja (naposljetku se glavna hrvatska kulturalna središta i nalaze na čakavskom i kajkavskom području, te su najznačajniji hrvatski književnici nerijetko od djetinjstva i rane mladosti "zaraženi" tim narječjima), te nastojanja da se od hrvatskog i srpskog jezika učini jedan "srpskohrvatski" jezik ipak nisu bila uspješna. Primjerice je (izvorni kajkavac) Miroslav Krleža u radzoblju nakon I. svjetskog rata zastupao tezu o jedinstvenom srpskohrvatskom jeziku i narodu, i pisao na ekavici. Nakon stanovitog vremena života u jugoslavenskoj državi – gdje se ubrzo razbijaju njegove iluzije prema kojima bi zbog željene bliskosti sa Srbima bilo prihvatljivo odreći se hrvatskog jezika i hrvatskog nacionalnog identiteta – sam postaje svjestan promašenosti politiziranog koncepta u kojem je sudjelovao, istražuje vlastitu kajkavsku baštinu (te 1936. god. objavljuje kajkavske "Balade Petrice Kerempuha", u kojem ne koristi nijedno od govornih kajkavskih narječja, nego stvara jedan bogati književni jezik "kakav je mogao biti da nismo prihvatili štokavštinu") i naposljetku postaje glavnim pokroviteljem Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika iz 1967. godine. Kod – na području jezika vrlo utjecajnog – M. Krleže prepoznajemo odrednice burnog razdoblja u razvoju hrvatskog jezika, koji su od razdoblja zadnjeg dijela 19. do prema kraju 20. stoljeća ostali vrlo jako obilježeni rastom, krizama i konačnom propašću jugoslavenske ideje. Neki autori to razdoblje, zapravo, i zovu "Krležinim dobom".

Krajem 20. stoljeća dolazi do razvoja masovnih medija i velikog utjecaja standardnog ("književnog") jezika novina, radija i televizije na jezik. Najprije kroz šaljive podlistke, komedije i sl., a kasnije demokratizacijom društvenih odnosa i šire, ipak u medije ograničeno prodire i govorni jezik. Kao mješavina stvara se hrvatski supstandardni idiom koji vrši velik utjecaj na standardni jezik i u praksi ga često zamjenjuje.

 Povijesni razvoj standardizacije hrvatskoga jezika

 Početak

mini|desno|300px|Povijesna razlika u rasprostiranju hrvatskih dijalekata, pojednostavljeni prikaz
mini|desno|300px|Povijesna razlika u rasprostiranju hrvatskih dijalekata
mini|desno|300px|Utjecaj turskih osvajanja na razvoj hr. narječja

Pod kraj 9. stoljeća Hrvati su sa slavenskim bogoslužjem dobili i književni jezik, starocrkvenoslavenski i pismo, glagoljicu. Pismenost se naglo širila, a u liturgijske i neliturgijske (nabožne i svjetovne) tekstove veoma brzo prodiru, ali s različitim intenzitetom i opsegom utjecaja, crte narodnoga jezika, u prvom redu čakavskoga narječja.
Tako je s jedne strane na čakavskoj podlozi za liturgijske knjige razvijen crkvenoslavenski jezik hrvatske redakcije ili hrvatskocrkvenoslavenski jezik, a s druge strane mješoviti tip književnoga jezika: narodni jezik s crtama crkvenoslavenskoga u službi stilskih sredstava za neliturgijske tekstove (do početka 14. stoljeća i za pravne).

Prevladavanje jedne ili druge sastavnice u tom hibridnom tipu jezika bilo je uvjetovano raznim čimbenicima:
 starinom predloška
 podrijetlom predloška
 užom namjenom teksta
 književnom kulturom pisca
 karakterom sredine u kojoj je i za koju je nastajao

mini|Vinodolski zakonik, 1288.

Tako smo u početku, u srednjem vijeku, imali uglavnom tri tipa književnoga jezika:
 crkvenoslavenski hrvatske redakcije u liturgijskim spisima
 hibridni crkvenoslavenski-čakavski
 crkvenoslavensko-čakavsko-kajkavski u neliturgijskim spisima, pjesništvu, narodni (čakavski) u prikazanjima, svjetovnim tekstovima, zapisima i sličnim djelima.

Najstariji su spomenici hrvatskoga narodnoga jezika čakavskoga narječja "Istarski razvod" iz 1275., te Vinodolski zakonik, 1288.

Među najznačajnije spomenike hrvatskocrkvenoslavenskoga jezika na glagoljici spadaju "Misal kneza Novaka" iz Like, 1368., te "Hrvojev misal", 1404. Ostali su tekstovi, bilo narodna izraza, bilo miješanoga narodnoga i crkvenoslavenskoga.20 bisera hrvatske glagoljice

lijevo|mini|Misal kneza Novaka, 1368.

Od početka 14. stoljeća (od dviju glagoljskih listina iz Novoga iz 1309. godine) u pravnim spisima srednjovjekovnih hrvatskih glagoljaša pobjeđuje upotreba narodnoga jezika, a crkvenoslavenski elementi ovdje su samo mjestimična iznimka. Narodni čakavsko narječje od samoga početka (“Red i zakon” zadarskih dominikanki iz 1345. godine, i “Šibenska molitva” iz istoga vremena) karakterizira hrvatsku latiničnu književnost.

Od prvih hrvatskih pisanih spomenika, od kojih je Bašćanska ploča, napisana oko 1100. godine, najvažnija jer je s njom hrvatski književni jezik stupio na područje pismenosti, razvija se bogata hrvatska srednjovjekovna književnost (životi svetaca, pripovijetke, romani, duhovno pjesništvo, crkvena prikazanja), dobrim dijelom prijevodna.

Uz glagoljicu vrlo se rano javlja i hrvatska ćirilica, znana i kao "arvacko pismo", arvatica, poljičica, bosančica (Bosna i Hercegovina, srednja i južna Dalmacija, Humačka ploča, “Povaljska listina” iz 1184./1250.) i latinica (Dalmacija, Istra, spomenuti “Red i zakon” najstariji je hrvatski tekst koji je u cjelini pisan latinicom).

Prvi je cjeloviti tekst na štokavskome narječju uopće Vatikanski hrvatski molitvenik, nastao u Dubrovniku prije 1400.

U razvoju hrvatske kulture, književnosti i jezika to je važno razdoblje. Stvorena su značajna djela ne samo povijesne nego i trajne kulturne vrijednosti. Preko njih je hrvatski književni jezik sačuvao kontinuitet od 11. stoljeća do danas, prvenstveno u rječničkom blagu i frazeologiji.

 Postanak hrvatskoga književnoga jezika i renesansna književnost

U razdoblju europskoga preporoda (renesansa) u gradskim središtima, poput Splita, Dubrovnika, Zadra, Hvara, književni radovi stvaraju se na mjesnim narječjima.

Od XIV. stoljeća hrvatski su latinisti pridonosili latinističkoj književnosti europskoj: hrvatski se morao potvrditi kao ravnopravan izričaj na kojemu se može prenijeti misleno područje: rad je humanista i preporodnih pisaca stoga osobito važan.

Pjesmotvorje na jeziku hrvatskome opstoji od XIV. stoljeća; na njem je spjevana “Judita” (Venecija, 1501.), djelo oca pjesničke umjetnosti hrvatske, Marka Marulića – kojemu su preteče poznati i nepoznati petrarkisti dubrovački.
Marulić je pisao čakavskim narječjem, rabeći katkad i štokavske i kajkavske oblike kada su mu kao pjesničko sredstvo bili potrebni.

Ulaskom štokavskoga narječja u hrvatsku književnost pod kraj 15. stoljeća u djelima Šiška Menčetića (1457. – 1527.), Džore Držića (1461. – 1501.) i pjesama spjevanih "na narodnu" u Ranjininu zborniku počinje naš današnji književni jezik.

Da se kraj 15. stoljeća može smatrati njegovim početkom, dovoljno je kao osvjetljenje te tvrdnje navesti jednu pjesmicu Šiška Menčetića:

'Ti ćeš, biti uzrok moje smrti'

Ako li i dođe prijeka smrt na mene
ti s’ uzrok, gospođe, život moj da vene.

Šesnaesto je stoljeće značilo vrhunac hrvatske renesansne književnosti, poglavito čakavsko-štokavskoga kruga (Hanibal Lucić, Petar Hektorović, Petar Zoranić, Mavro Vetranović, Marin Držić, Dominko Zlatarić) sa središtima u Zadru, Hvaru, Korčuli i Dubrovniku.

U sjevernoj se Hrvatskoj pojavila književnost na kajkavskome narječju (Vramec: “Postila”), kao i na čakavsko-kajkavskom međunarječju (protestantski pisci Stjepan Konzul Istranin i Antun Dalmatin).

Od ulaska štokavskoga narječja u hrvatsku književnost hrvatski književni jezik štokavskoga tipa razvijao se evolutivno, bez velikih lomova i usjeka pa se kraj 15. stoljeća može s pravom smatrati početkom današnjeg hrvatskog književnoga jezika odnosno početkom njegovog standardiziranja, jer je među ostalim, već onda bio polivalentnim. Točnije, jezik najrazvijenije i vrlo utjecajne dubrovačke književnosti, koja je utjecala na sve ostale pisce na hrvatskom jeziku, postao je standardnim.Stjepan Babić: Hrvatski jučer i danas, Školske novine, Zagreb, 1995., str. 250.

U ovom je razdoblju hrvatski jezik postao i jezikom kojeg se izučavalo na sveučilištima i to odlukom samih papa.Vijenac br. 265/2004., Sandra Cekol: Čeh, Leh i Meh, 29. travnja 2004. Hrvatski se izabralo zbog legende o hrvatskoj braći Čehu, Lehu i Mehu, a uzelo ga se kao zajednički jezik na kojem će se objavljivati crkvene knjige za slavenske narode. To je bilo u sklopu programa katoličke obnove. Time se hrvatski potvrdio da je bio jezikom visoke kulture i znanosti, na istoj razini kao jezici koje je Katolička Crkva u to doba smatrala najvažnijim svjetskim jezicima za proučavanje Biblije i crkvenih znanosti. Radilo se o dekretima koje je izdao Zbor za širenje vjere u ime papa. Prvi je iz 1622., u ime pape Grgura XV., u kojem se zapovijeda svim visokim crkvenim školama na području Mletačke Republike osnovati katedre za arapski i ilirski jezik. U dekretu iz 1623. kojeg je izdao u ime pape Urbana VIII., zapovijedilo se neka se na svih crkvenim školama i crkvenim sveučilištima uz hebrejski, pučki i klasični grčki, kaldejski (aramejski) i arapski uči također i ilirski jezik. Presuda vrhovnog crkvenog suda, Svete Rote od 10. prosinca 1655. je riješila sve dvojbe oko toga na što se pojam "ilirski" odnosi: Ilirik su Dalmacija, uža Hrvatska, Bosna i Hercegovina te Slavonija i time je obilježila etnički prostor hrvatskog naroda.

Djela hrvatske književnosti iz tog razdoblja, posebice iz dubrovačkog područja bila su predmetom neutemeljenih velikosrpskih posizanja za hrvatskom kulturom. Te velikosrpske otimačine nisu prestale ni vojnim porazom Srbije u osvajačkom ratu protiv Hrvatske i BiH.Hrvatsko slovo Komentar. Mate Kovačević: Napadaj na hrvatsku književnost

 Barokni slavizam, prosvjetiteljstvo i jezična standardizacija

17. stoljeće i prva polovina 18. stoljeća znače novo razdoblje u razvoju hrvatske književnosti i njezina jezika.

To je doba zamiranja književnoga i kulturnoga rada u dalmatinskim gradovima pod mletačkom upravom, doba sve oskudnijega materijalnog i kulturnog stanja na područjima pod Turcima, doba protureformacije i katoličke obnove, u kojoj prednjači isusovački red i koja za svoj obnovljeni vjerskopoučni rad među pukom ponovo traži što šire prihvatljiv i razumljiv književni jezik.
Postupno povlačenje Turaka ostavlja za sobom nove prostore za širenje književnoga i kulturnoga djelovanja.

To je i doba nastanka naših prvih gramatika i pojačanoga leksikografskog rada, doba teorijskih i praktičnih pokušaja na stvaranju jedinstvenoga književnog jezika. Unatoč pokrajinskim i neodređenim općim nazivima što se sve češće javljaju kao ime hrvatskoga jezika (slovinski, slovjenski, dalmatinski, ilirski i drugi), traje neprekidna svijest svih hrvatskih krajeva i narječja o pripadnosti jednom jeziku i o potrebi njegova ujednačavanja. Pritom se sve češće izražava načelo o potrebi stvaranja jedinstvenoga književnog jezika na temelju najraširenijega narodnoga govora i sve jasnijom biva svijest da je taj najrašireniji narodni govor štokavština.

Na samom početku ovoga razvojnog razdoblja hrvatskoga književnog jezika nastaje i njegova prva gramatika “Institutionum linguae illyricae libri duo” Pažanina Bartola Kašića, objavljena u Rimu godine 1604.
To je gramatika jezika dotadašnje hrvatske pismenosti i književnosti. Osnova joj je čakavska, ali u njoj ima i štokavskih elemenata. Kasnije je njezin autor, na svojim misionarskim putovanjima u krajeve pod Turcima i u Dubrovnik, spoznao da je štokavsko narječje najraširenije među našim narodnim govorima i dâ bi bilo najpogodnije kao osnova književnoga jezika.

Bartol Kašić je i autor prvog poznatog hrvatskog cjelokupnog prijevoda “Svetoga pisma” i hrvatsko-talijanskoga rječnika, ali je to oboje, nažalost, ostalo u rukopisu (Kašićev je prijevod Biblije prvotiskan 2000. godine.).
Objavio je niz vjerskih i vjerskopoučnih djela i više prijevoda, od kojih je najznačajniji “Ritual rimski”, objavljen u Rimu 1640. godine, koji je svojom svakodnevnom porabom na širokom prostoru znatno utjecao na razvoj hrvatskoga književnog jezika i imao u njemu onu ulogu koju su u ostalih europskih naroda imali objavljeni prijevodi Svetoga pisma.

mini|Stranica iz Kašićeva rukopisnoga prijevoda "Biblije"

U 17. stoljeću razvija se i književnost u Bosni s najpoznatijim predstavnikom Matijom Divkovićem.
On svoja djela piše istočnobosanskom staroštokavskom ijekavicom za razliku od većine kasnijih bosanskih pisaca, kod kojih sve više prevladava novoštokavska ikavica. Književni rad u Bosni u 17. i u prvoj polovini 18. stoljeća uklapa se u tijekove katoličke obnove i gotovo se isključivo veže uz franjevački red. Djelovanje bosansko-hercegovačkih franjevaca na oživljavanju vjerskog, kulturnog i književnog života u okvirima franjevačke redodržave Bosne Srebrne, koja je u to doba obuhvaćala uglavnom sve štokavske Hrvate, znatno je pridonijelo uklanjanju narječnih razlika u pisanom jeziku i ujednačavanju hrvatskoga književnog jezika na širokom prostoru od Slavonije do mora. U tom jeziku, uz narječne osobine pojedinih pisaca, prevladava novoštokavska ikavica.

U Dubrovniku je u 17. stoljeću prevladala novoštokavska ijekavica, a sve se više ostvaruju uvjeti za prihvaćanje štokavštine i kod pisaca čakavaca u južnoj Hrvatskoj. Ti su pisci već i prije u svoja djela unosili štokavske crte pod utjecajem dubrovačke i usmene štokavske književnosti. Djelovanjem bosansko-hercegovačkih franjevaca štokavština postaje prestižni književni jezik i na južnočakavskom području. Jedan od odvažnih poticaja u tom pravcu bio je i rječnik talijanskoga isusovca Jakova Mikalje "Blago jezika slovinskoga" iz 1649. – 1651. Mikalja je sudjelovao u katoličkoj obnovi u našim krajevima i u tom je rječniku izrazio misao da bi Hrvati trebali za književni jezik odabrati svoje najljepše narječje, a to je “bosansko” (to jest štokavština), koje se po ljepoti može usporediti s toskanskim u Italiji.

Vrhunac je barokni pjesnički izraz doživio u djelima Ivana Gundulića, Ivana Bunića i Junija Palmotića – svima pisanima posebnim stiliziranim oblikom ijekavske štokavštine.
Dubrovniku je susjedna Hercegovina bila štokavska, te je s čakavskim podslojem (na Dubrovačkom području se u ranijim stoljećima govorilo čakavicom) u XVII. stoljeću oblikovan ondje razrađen štokavski književni izraz. Tim je trima djelovanjima: jezikoslovnima (Kašić, Mikalja), pučko-prosvjetnima (Divković) i književno-umjetničkima (Gundulić, Palmotić) oblikovan jezik koji se po glavnim značajkama nije bitno razlikovao od modernoga hrvatskog standardnoga jezika.

lijevo|mini|Ivan Gundulić:Suze sina razmetnoga, 1622.

U 18. stoljeću, nakon oslobođenje velikoga dijela Hrvatske od turske vladavine, a u skladu s općim tendencijama racionalizma, u svim se hrvatskim krajevima javljaju prosvjetiteljski pisci. Cilj im je podizanje kulturne razine svih oblika narodnog života, te stoga svoja djela namjenjuju uglavnom neukom puku. Borci su protiv predrasuda, praznovjerja, zaostalosti i neukosti i pobornici istine, razuma i općeg napretka. U tom su poslu motivirani sviješću o potrebi uvođenja vlastite narodne kulture u zajednicu prosvijećenih europskih naroda. U težnji da osvoje što širi krug čitatelja i da im približe svoja djela, u svom se stvaralaštvu često služe oblicima i jezičnim izrazom narodnog stvaralaštva. Na taj način njihova djela poprimaju pučko obilježje i stječu veliku popularnost u narodu, a šire i utjecaj štokavskoga narječja, na kojem su pisana. Najčitanije su bile i najveću su popularnost stekle dvije knjige: “Razgovor ugodni naroda slovinskoga” Andrije Kačića Miošića iz Makarskoga primorja (1756.; prošireno izdanje 1759.), te “Satir iliti divji čovik” Slavonca Matije Antuna Relkovića (1762.; drugo, prošireno izdanje 1779.).

Kačićev "Razgovor ugodni naroda slovinskoga" – zbirka poezije na štokavskoj ikavici koju je Kačić kao već zreo intelektualac i pisac sastavio u desetercu i osloncem na tradiciju narodnog pjesništva – imala je nemjerljivi utjecaj na razvoj hrvatskoj jezičnog standarda. Ta je knjiga bila čitana vrlo mnogo, te je na zimskim sijelima ("večeri poezije", rekli bismo urbanim izričajem) u selima svih dijelova Hrvatske (i šire) bilo do drugog svjetskog praktično bez iznimke čitana ili recitirana napamet. Time je i u jezično iznimno raznolikim kajkavskim i čakavskim područjima jezik Kačićevih stihova postajao svojevrsna "lingua franca" i referentni izvor riječi (od kojih je mnoge skovao sam Kačić) i izričaja koji je dopunjavao jezični fond koji je puk dobivao u roditeljskoj kući i tijekom skromnog školskog obrazovanja. "Tvrdnje o standardizaciji jezika koje su bile zasnovane na unitarističkoj, srpskohrvatsko-vukovskoj tendencioznosti, i koje govore da je ona provedena tek u 19. stoljeću, pokazat će se neistinitima jer i Kačić sa svojim djelom, kao i Kašić još prije svojom Gramatikom iz 1604. godine, dakle dva vijeka prije Vuka, pokazuju svojevrsnu normiranost hrvatskog jezika, da ne spominjemo druge zaslužnike u području hrvatskog jezikoslovlja."  Andrija Kačić Miošić i njegovi prosvjetiteljski i jezični prinosi, Šimun Musa, "Croatica et Slavica Iadertina", Vol.2 No.2. Veljača 2007..

Književnojezični razvoj protekloga razdoblja, u kojem se već jasno ocrtavalo prvenstvo štokavštine u ulozi hrvatskoga književnog jezika, omogućio je piscima ovoga razdoblja da prihvate više-manje jedinstven književni jezik na novoštokavskoj narječnoj osnovi, uglavnom zapadnoga ikavskog tipa (izuzev ijekavskoga Dubrovnika). U tom jeziku obilježja jedinstvenosti pretežu nad pokrajinskim razlikama. Osvajanjem široke čitateljske publike u većinskom dijelu hrvatskoga naroda, širenjem svoje upotrebe u sve raznolikije svrhe i uključivanjem u sve novija područja ljudske djelatnosti u vezi sa zahtjevima novoga vremena taj jezik već funkcionira kao standardni jezik.

 Ilirski pokret i filološke škole

Sve je Hrvate u jednom jeziku i u jednom slovopisu (grafiji), tipu slova za pisanje glasova, ujedinio tek Ljudevit Gaj (1809. – 1872.) kao predvodnik kulturalnog i političkog Ilirskog pokreta. On 1830. izdaje u Budimu knjižicu "Kratka osnova horvatsko-slavenskog pravopisanja poleg mudroljubneh, narodneh i prigospodarneh temeljov i zrokov".
U njoj po češkom uzoru predlaže č, ž, š, ľ, ň, ď, ˇg  to jest, za svaki glas poseban znak.
Prihvaćeno je č, ž, š, a za druga su slova uzeti dvostruki znakovi, dvoslovi lj, nj, dj ili gj, dž, iz poljskoga je preuzeto ć, a kasnije je namjesto dj još predloženo đ.
Gaj 1835. izdaje Novine Horvatzke s prilogom Danicza Horvatzka, Slavonzka y Dalmatinzka, novine kajkavski, a Danicu kajkavski i štokavski, uz stari pravopis katkad upotrebljava i novi.
U početku 1836. mijenja naslov u Ilirske narodne novine, Danica ilirska i uvodi novi slovopis i hrvatski književni jezik stiliziran na štokavskoj narječnoj osnovi po ugledu na tradicionalnu hrvatsku književnost Dubrovnika i jezikoslovca Bartola Kašića.
Iako je to za kajkavski Zagreb bio revolucionarni čin, Gaj je naišao na neznatan otpor jer je i prije njega na kajkavskom području bilo uvriježeno shvaćanje da općehrvatski jezik treba stilizirati prema književnosti nekadašnje Dubrovačke Republike kao jedinog slobodnog prostora koji nije bio pod stranim utjecajem, stoga su tako već ranije bila pisana i  Disertacija Janka Draškovića iz 1832. godine.
Stilizacijom hrvatskoga jezika na štokavskoj osnovi Gaj nije prekidao jezičnu tradiciju, nego ju je nastavio i proširio obuhvativši sva hrvatska narječja prema jednom stilu, u prvom redu prema dubrovačkom i slavonskom.
On je dakle jedan od hrvatskih književnih jezika, koji je u Hrvata već bio izgrađen i prije preporoda, proširio i na kajkavsko područje.
Tako je Gaj u jednom književnom jeziku i u jednom pravopisu ujedinio sve Hrvate i njegove su zasluge zbog toga goleme: stvorio je najbolje temelje za procvat hrvatske kulture na svim područjima ljudske djelatnosti.

Gaj i ilirci težili su i više od toga. Nastojali su da u književnom jeziku ujedine sve Južne Slavene. Zato su hrvatski jezik nazvali ilirskim i zato su neke pojedinosti prilagođavali tome cilju. Tako su na mjestu nekadašnjega jata pisali ě težeći da tako ujedine ijekavce, ikavce i ekavce. Samoglasno r pišu s popratnim glasom (perst, parst), u genitivu množine pišu -h (ženah). Pravopis je morfonološki (korijenski, sladka, žalostno). Valja imati na umu da je to bio samo način pisanja, izgovor je bio prst, žena, slatka, žalosno, jedino se ě čitao različito. I u jeziku su zadržali neke posebnosti, na primjer u deklinaciji različit dativ, lokativ i instrumental množine (dativ ženam, lokativ ženah, mjestih, instrumental ženami, narodi). Ali široka se ilirska ideja pokazala neostvarljivom. Svi su južnoslavenski narodi krenuli svojim putima.

Od samoga je početka Gajevo djelovanje dalo snažan poticaj književnosti i tako se hrvatski književni jezik kao sredstvo umjetničkog izraza očituje u svom najvećem postignuću.
Gaj je i sam objavljivao stihove i prozu, ali su značajnija ostvarenja dali drugi: Vraz, Demeter, Nemčić, a najvrjednija Ivan Mažuranić i Petar Preradović.

 Zagrebačka jezikoslovna škola

Jezikoslovno oblikovanje književnog jezika u trećoj četvrtini 19. stoljeća u znaku je takozvane zagrebačke jezikoslovne škole. Začetnici su joj Gaj i gramatičari Vjekoslav Babukić i Antun Mažuranić, ali je do najsnažnijega izraza došla kad joj se na čelu našao gramatičar i književnik Adolf Veber Tkalčević (1825. – 1889.) i leksikograf Bogoslav Šulek (1816. – 1895.). Obojica su uglavnom branila dotadašnji način pisanja, a Tkalčević se posebno zalagao za nastavak -h u genitivu množine, predlažući da se takav oblik i govori. Stoga su on i njegovi sljedbenici nazvani ahavcima. U njihovu je radu značajna i težnja za jezičnom čistoćom. Ona se najviše očitovala u zamjenjivanju tuđica našim riječima. Šulek je nastojao da stvori hrvatsko znanstveno nazivlje, ali je zbog otpora prema germanizaciji i suzbijanja prevlasti njemačkoga i latinskoga jezika svjesno nastojao da nazivi budu domaće riječi.
Ako ih nije bilo, stvarao je nove ili ih je preuzimao iz slavenskih jezika, uglavnom iz češkoga i ruskoga, prilagodivši ih hrvatskomu. Obojica su, Tkalčević svojim člancima i gramatikama, i Šulek svojim rječnicima, učinili toliko da su njihovi suvremenici dobili jezik sposoban za praktičnu porabu i u školi, upravi i znanosti, a po tome su svojim zaslugama zadužili i kasnije naraštaje. Suvremeni je hrvatski nezamisliv bez Šulekovih novotvorenica kao što su pojam, vodovod, olovka, nogostup, veleizdaja, kišobran, računovođa….
Jedan od posljednjih značajnih književnika koji je uglavnom još pisao jezikom zagrebačke škole, bio je Ksaver Šandor Đalski kome su djela poslije njegove smrti prerađena i iznova izdana fonetskim pravopisom. Nakon njega je više desetljeća jezik zagrebačke škole uglavnom nestao iz javnosti, ali se djelimice obnavlja od 1971. do danas, pa ga sada u Hrvatskoj opet zastupaju i razrađuju jezikoslovci Bulcsú László i Marijan Krmpotić te književnici Mato Marčinko, Branko Petener, Marijan Horvat Mileković i drugi.

 Riječka jezikoslovna škola

Svojstvuje ju nastojanje za uvođenje tzv. slavenskog ili kratkog genitiva množine te starijih jezičnih oblika u književni hrvatski jezik.
Ta je škola imala najkraće djelovanje i najmanje odjeka. Na čelu je Fran Kurelac koji se zalaže za arhaičan i u velikoj mjeri artificijelan jezik, zasnovan na mješavini hrvatskih narječja u kojoj će prevagu imati najstarije, čakavsko najrečje, koje on smatra jezgrom hrvatskoga jezika. Smatrali su da osnovicu standardnog jezika trebaju činiti oni elementi koji su zajednički većini slavenskih jezika. Riječka filološka škola zalagala se za genitiv množine na nulti morfem (puno sel, žen, molitav), za 1. osobu prezenta na –u (ja ispletu), za dvojinu i u imenica (dvaju rukopisu, širokih rukavu) i u glagola (te me uvedosta i pokazasta), za stari kondicional s oblicima bim, biš, bi, bimo, bite, bi, za futur sa svršenim prezentom glagola biti (budu govorit), za starinske glagolske priloge i gerunde (navraćaje, obišad, našavše), za perfekt bez pomoćnog glagola, za posve arhaične konstrukcije kao što su poredbeni genitiv (misli kamena tvrđe), dativ apsolutni (profesorom toga se žamora plašećim), za arhaične oblike čto i vsaki, te za mnoštvo pojedinačnih riječi koje su u to doba već bile posve zastarjele, a kojima su oni sami mijenjali dotadašnja značenja ili koje su posuđivali iz drugih slavenskih jezika (čest – sreća, dugotrp – strpljiv, lotrija – besposlica, nauzprek – protivan, saharana – spasenje, udilje – odmah, zaobstun – uzalud itd.).

Zalažu se za:
 G mn. na nulti morfem (puno sel, žen, molitav), 1. l. pz. na –u (ja ispletu),
 za dvojinu i u imenica (dvaju rukopisu, širokih rukavu) i u glagola (te me uvedosta i pokazasta),
 za stari kondicional s oblicima bim, biš, bi, bimo, bite, bi,
 za futur sa svršenim prezentom glagola biti (budu govorit),
 za starinske glagolske priloge i gerunde (navraćaje, obišad, našavše), za perfekt bez pomoćnog glagola,
 za posve arhaične konstrukcije kao što su poredbeni genitiv (misli kamena tvrđe),
 za dativ apsolutni (profesorom toga se žamora plašećim) te
 za mnoštvo pojedinačnih riječi koje su u to doba već bile posve zastarjele, kojima je on sam mijenjao dotadašnja značenja ili koje je posuđivao iz drugih slavenskih jezika (čest – sreća, dugotrp – strpljiv, lotrija – besposlica, nauzprek – protivan, saharana – spasenje, udilje – odmah, zaobstun – uzalud itd.), kao i za arhaične oblici: čto, vsaki. Što se tiče pravopisa zalagao se za dosljedan morfološko-tvorbeni pravopis."Fran Kurelac", "Predgovor" (I. P.), u: Jezikoslovne rasprave i članci, prir. Ivo Pranjković, MH, Zagreb, 1999., str. 11. – 17.

 Zadarska jezikoslovna škola
Svojstvuje ju nastojanje za uvođenje ikavštine kao književnoga hrvatskog jezika.

Djelovali su kroz časopis „Zora dalmatinska“, čiji je urednik bio Ante Kuzmanić.

Zalagali su se za dalmatinsku novoštokavsku ikavicu, a u prvo vrijeme i za hrvatsku regijonalnu dalmatinsku grafiju.

 Hrvatski "vukovci"

Pod kraj 19. stoljeća javlja se nova struja u gledanjima na književni jezik.
Reforma je srpskoga folklorista i jezikoslovca Vuka Karadžića pobijedila u Srbiji i njegov ugled je počeo naglo rasti i u Hrvatskoj.
Tada hrvatski jezikoslovci, nazvani hrvatski vukovci, nastoje književni jezik oblikovat prema Karadžićevu uzoru.

Najprije je Ivan Broz na fonološkim načelima izradio Hrvatski pravopis (Zagreb, 1892.).
Budući da dotadašnji tvorbeno-morfološki nije imao dugu normativnu tradiciju niti kakvih izrazitih prednosti (a i stara je “uzorna” dubrovačka književnost bila pisana pretežito fonološkim hrvatskim pravopisom) i kako su Hrvatski pravopis donijeli i prihvatili sami Hrvati, uz neka početna kolebanja i manji prijekid za NDH fonološki se pravopis ustalio i upotrebljava se uz normalna usavršavanja i danas.

Na osnovi Karadžićevih i Daničićevih djela Tomislav Maretić (1854. – 1938.) izradio je svoju veliku Gramatiku i stilistiku hrvatskoga ili srpskoga književnoga jezika (Zagreb, 1899., 1931., 1963.).
Ona je unijela veće promjene u hrvatski književni jezik u mnogim pojedinostima, a značajnim dijelom samo u oblicima množinskih padeža.
No, to je jednim dijelom već bilo na razvojnoj crti hrvatskoga književnoga jezika pa nije bilo pokušaja da se stari padeži vrate ni kad su Hrvati poslije opet mogli slobodno odlučiti drukčije.
No, u nekim je jezičnim propisima Maretićeva škola slijepo slijedila srpske uzore te je pokušala hrvatskom standardnomu jeziku nametnuti oblike strane hrvatskoj jezičnoj tradiciji.

U nekoliko bitnih pitanja škola hrvatskih vukovaca se razlikovala od ilirskih i poilirskih jezičnih koncepcija. Osnovne predodžbe o hrvatskome jeziku ilirske, kao i zagrebačke škole bijahu:

 novoštokavski idiom kao jezgra hrvatskoga standardnoga jezika, no otvorenoga za utjecaje ostalih hrvatskih narječja (čakavskoga i kajkavskoga), što se očitovalo u uvažavanju tronarječne dimenzije hrvatskoga
 jezični purizam koji se iskazivao u novotvorbi hrvatskih riječi mjesto internacionalizama ili tuđica
 svijest o kontinuitetu hrvatske jezične i književne baštine te shvaćanje književnoga jezika kao više potencije narodnoga

Škola hrvatskih vukovaca, kojoj je na čelu bio Tomislav Maretić, a zastupala je gledišta temeljena na osnovnim shvaćanjima Vuka Karadžića i Đure Daničića, imala je sljedeće stavove o hrvatskome jeziku:

 izjednačavanje narodnoga i književnoga jezika, što je u praksi značilo jezičnopovijesni nihilizam i zabacivanje hrvatske književne baštine, kao i nekritičku adoraciju djela Vuka Karadžića
 štokavski purizam, tj. odbijanje čakavskih i kajkavskih riječi i oblika u hrvatskom književnom jeziku, što je dovodilo i do grotesknih pokušaja štokavizacije kajkavskih i čakavskih toponima (Dionice i Spljet umjesto Delnice i Split)
 potiskivanje tvorbenosti hrvatskoga jezika, ili ustrajanje u pokušajima afirmacije međunarodnica (historija, muzika) na račun hrvatskih tvorenica (povijest, glazba)
 odbacivanje, zanemarivanje i prešućivanje dosega starije hrvatske književnosti i standardiziranosti hrvatskog jezika (taj pristup je u potpunosti odbacio razdoblje od početaka do pojave iliraca i Gaja)

 Ishod

Iako su "vukovci" naizgled izvojevali pobjedu koncem 19. stoljeća, uskoro se pokazalo da se radilo o Pirovoj pobjedi. Sve glavne točke ilirskog i poilirskoga hrvatskoga jezičnoga programa, od tronarječnosti i hrvatske književne tradicije do tvorbenosti-definitivno su nadvladale programatski ideal mladogramatičara ili "hrvatskih vukovaca". Mladogramatičarski su pokušaji propali bujnim razvitkom hrvatske književnosti 20. stoljeća (Tin Ujević, Miroslav Krleža), a hrvatsko ih je jezikoslovlje i "službeno" prevladalo koncem SFRJ. Ivan Broz i Franjo Iveković izradili su Rječnik hrvatskoga jezika (Zagreb, 1901.) također na Karadžićevoj i Daničićevoj osnovi, ali on nije bitno mijenjao dotadašnje hrvatsko jezično stanje.

Tim su se zahvatima razlike izmedu hrvatskoga i srpskoga književnoga jezika znatno smanjile – privremeno, ali do njihova jedinstva nije došlo.

 Jugoslavensko razdoblje

Stvaranjem prve Jugoslavije 1918. godine silom srpske vlasti, zakona, odluka i propisa koji su protegnuti na Hrvatsku ili koji su donošeni u Beogradu samo na srpskome jeziku, srpski se književni jezik znatno proširio na štetu hrvatskoga i tako je na mnogim područjima kao što su uprava, zakonodavstvo, sudstvo, školstvo i vojska naglo prekinuta hrvatska jezična tradicija, ali ni takvim nasilnim postupcima nije postignuto jezično jedinstvo. Da se što više sačuvaju hrvatske jezične osobine, dr. Petar Guberina i dr. Kruno Krstić napisali su knjigu “Razlike izmedu hrvatskoga i srpskoga književnog jezika” (Zagreb, 1940.). Ta je knjiga imala dugo jak utjecaj na čuvanje hrvatske jezične posebnosti.

Zatiranje hrvatskoga književnoga jezika trajalo je sve do stvaranja banovine Hrvatske 1939. godine. Tada je u mnogome vraćeno hrvatsko nazivlje, a pogotovo stvaranjem Nezavisne Države Hrvatske. Nevolja je bila samo u tome što su obje faze, banovinska i endehaška, trajale samo sedam godina.
U partizanskome ratu i dolaskom komunista na vlast u Hrvatskoj hrvatski nazivi vraćeni za Banovine uglavnom su ostali, osim u vojsci jer je tu prevladalo srpsko vojno nazivlje. U početku je u drugoj Jugoslaviji u načelu priznato svakomu narodu da se služi svojim jezikom pa su zakonski priznata četiri ravnopravna jezika:Odluka o objavljivanju odluka i proglasa Antifašističkog vijeća narodnog oslobođenja Jugoslavije, njegovog Predsjedništva i Nacionalnog komiteta na srpskom, hrvatskom, slovenskom i makedonskom jeziku (»Sl. list DFJ«, br. 1/45., rbr. 10., str. 5.) Odluka je donesena još 15. siječnja 1944. godine, a ponovo objavljena 1945. hrvatski, srpski, slovenski i makedonski, dopušteni su bili prijevodi sa srpskoga na hrvatski i obrnuto.Leksikonska natuknica Narodna skupština ─ Savezna., dio Stalne komisije Savezne narodne skupštine u: Ružić, Silvio (ur.) Priručni privredni leksikon, 1. izdanje, »Privreda«, Zagreb, 1962., str. 228.  ali je tada hrvatski jezik doživio drugo rashrvaćivanje.

 Novosadski dogovor

Komunistička partija Jugoslavije u svome internacionalističkome usmjerenju bila je protiv mnogih nacionalnih obilježja i uvodila svoje, može se reći komunističke nazive.
Tada je na primjer stranka preokrenuta u partija, tajnik i ministar u sekretar, glavni tajnik u generalni sekretar, glavni ili središnji odbor u centralni komitet, vojska u armija, redarstvo i oružništvo u milicija, gospodin u drug, glazba u muzika, povijest u historija, skup, zbor u miting, škola u centar i druge.

Većinom su to bile tuđice, mnoge uobičajenije u srpskome književnome jeziku, a s njihovim olakim i nekritičnim preuzimanjem, što se također podudaralo s osobinama srpskoga književnoga jezika, hrvatski je bio potiskivan, a hrvatski jezični osjećaj prema tuđicama otupljen pa su tada vrata širom otvorena anglizmima. No srpska strana nije bila zadovoljna ni takvim stanjem, nego je nastojala da hrvatski i srpski književni jezik što više zbliže i da u tome hrvatski bude potpuno potisnut. S tom je namjerom uredništvo Letopisa Matice srpske raspisalo anketu o jezičnim i pravopisnim pitanjima i do rujna 1954. Letopis je objavio odgovore četrdesetak sudionika.

Poslije završene "ankete" održan je sastanak na kojem je zaključeno "da je jezik Hrvata, Srba i Crnogoraca jedan jezik, pa je i književni koji se razvio oko dva središta, Zagreba i Beograda, jedinstven s dva izgovora: ijekavskim i ekavskim", da je u nazivu jezika u službenoj upotrebi "nužno istaknuti oba njegova dijela (i hrvatski i srpski)", da su "ravnopravna oba izgovora (ijekavski i ekavski) i oba pisma (latinica i ćirilica)", da je "potrebno izraditi priručni rječnik hrvatskosrpskoga/srpskohrvatskog književnog jezika, terminološke rječnike i zajednički pravopis". Sve temeljem ankete koja je obuhvatila 40-ak javnosti nepoznatih sudionika, odredilo se sudbine jezika cijelim narodima.

Na temelju tih zaključaka izrađen je zajednički pravopis koji je 1960. Matica hrvatska izdala ijekavski i latinicom pod naslovom Pravopis hrvatskosrpskog književnog jezika s pravopisnim rječnikom, a Matica srpska ekavski i ćirilicom pod naslovom Pravopis srpskohrvatskog književnog jezika sa pravopisnim rečnikom.

 Deklaracija o hrvatskom jeziku

Dok je zajednički pravopis primljen više-manje prešutno, premda se u nekim svojim dijelovima znatno razlikovao od dotadašnjeg Broz-Boranićeva Pravopisa, izlazak Rječnika Matice hrvatske – Matice srpske (prozvanoga 'Adok') izazvao je na hrvatskoj strani buru nezadovoljstva.
Uočavaju se i u kritici ističu nedostatci Rječnika, od kojih je najbitnije unifikatorsko prikrivanje posebnosti hrvatskoga i srpskoga leksika.
Posljedica tog nezadovoljstva jest "Deklaracija o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika" iz 1967. godine, koju je potpisala većina hrvatskih kulturnih i znanstvenih ustanova i koja je naišla na snažnu političku osudu.
Matica hrvatska odriče se Novosadskoga dogovora i zajedničkoga pravopisa, prekida rad na zajedničkom rječniku (koji dovršava samo srpska strana), te organizira izradbu novoga pravopisa.

1971. izlazi Hrvatski pravopis Stjepana Babića, Božidara Finke i Milana Moguša, koji je politički zabranjen, ali u fototipskom izdanju pojavljuje se u Londonu, te se otada popularno naziva 'Londonac'.

Nastavlja se izdavanje školskih jezičnih udžbenika i priručnika, medu njima i pet izdanja Težak-Babićeva Pregleda gramatike hrvatskosrpskog jezika, dok je šesto izdanje pod izmijenjenim naslovom Pregled gramatike hrvatskoga književnog jezika 1973. povučeno iz uporabe.

 Zadnja desetljeća Jugoslavije
Godine 1974. objavljen je novi Ustav Socijalističke Republike Hrvatske, po kojemu je u Hrvatskoj u službenoj uporabi „hrvatski književni jezik, standardni oblik narodnoga jezika koji se naziva hrvatski ili srpski“. Iste godine izlazi Silić-Rosandićev udžbenik i priručnik za nastavnike pod naslovom Fonetika i fonologija hrvatskoga književnog jezika, koji modernim znanstvenim pristupom označava prekretnicu u nastavi materinskoga jezika i – uz brojne službene i političke otpore – afirmaciju naziva hrvatski književni jezik. U tadašnjem Institutu za jezik izraduje se Priručna gramatika hrvatskoga književnog jezika, ali nailazi na političku osudu, ne odobrava se kao školski udžbenik (republički sekretar za prosvjetu, kulturu i fizičku kulturu Stipe Šuvar joj je uskratio odobrenje, zapravo je zabranio),Vjesnik Zvonimir Bartolić: Boreći se za ljepšu prošlost, Stipe Šuvar za svoje stavove priziva u pomoć autoritete, 20. kolovoza 2003. te izlazi s nekolikogodišnjim zakašnjenjem 1979. godine. Konačnu kodifikaciju hrvatskoga jezičnog standarda, koja je uključila hrvatsku književnu i jezičnu baštinu koju je dogmatska Maretićeva škola zanemarivala, označila je velika znanstvena gramatika hrvatskoga književnog jezika.

Godine 1986. u izdanju JAZU i Globusa izlaze prva dva njezina dijela: “Tvorba riječi u hrvatskom književnom jeziku. Nacrt za gramatiku” Stjepana Babića i “Sintaksa hrvatskoga književnog jezika. Nacrt za gramatiku” Radoslava Katičića.

Dana 7. prosinca 1988.Srđan Španović: Kvadratura jugoslavenskog kruga, Centar za informacije i publicitet, Zagreb, 1989., , str. 50.  godine Ustavni sud Jugoslavije proglasio je ustavni amandman o jeziku iz 1972. odnosno ustavnu odredbu iz 1974. protivnima Ustavu SFRJ jer se, po njegovu mišljenju, postojećom formulacijom isključuje iz javne porabe jezik Srba u Hrvatskoj.
Početkom 1989. Sabor SRH pokreće postupak za promjenu "spornoga" ustavnog članka o jeziku. Tomu se prvi javno usprotivio Zavod za jezik Instituta za filologiju i folkloristiku u Zagrebu, a njegov su primjer slijedile brojne hrvatske kulturne i javne institucije. Predloženu promjenu ustavnog amandmana o jeziku Sabor nije prihvatio.

U novim političkim okolnostima, koje su nastupile 1990. godine, kada je Republika Hrvatska krenula samostalnim i neovisnim putem, te postala samostalna, suverena i međunarodno priznata država, pojačana je i jezikoslovna djelatnost. Godine 1990. izlazi drugo izdanje Priručne gramatike pod izmijenjenim naslovom “Gramatika hrvatskoga književnog jezika”, te treća knjiga velike znanstvene gramatike, “Povijesni pregled, glasovi i oblici hrvatskoga jezika”, djelo više autora.

Na razini korištenja jezika u društvenom i kulturnom životu, ustalilo se zadnjih desetljeća korištenje hrvatskog jezika, bez daljnjih tendencija za ujednačavanje sa srpskim jezikom. U Hrvatskoj su i Hrvati i Srbi koristili takav zajednički standard, uz određene mjesne specifičnosti koje i danas karakteriziraju govornike iz pojedinog kraja Hrvatske. U Memorandumu Srpske akademije nauka i umetnosti iz 1986. godine, s nezadovoljstvom se konstatiralo da je došlo do navodnog "nametanja službenog jezika koji nosi ime drugog naroda (hrvatskog) oličavajući time nacionalnu neravnopravnost. Taj je jezik ustavnom odredbom učinjen obaveznim i za Srbe u Hrvatskoj, a nacionalistički nastrojeni hrvatski jezikoslovci sistematskom i odlično organizovanom akcijom sve ga više udaljavaju od jezika u ostalim republikama srpskohrvatskog jezičkog područja, što doprinosi slabljenju veza Srba u Hrvatskoj sa ostalim Srbima".

 Suvremeni jezični standard

Stvaranjem slobodne Hrvatske, hrvatski se književni jezik počinje opet pohrvaćivati u onome dijelu u kojem je bio rashrvaćen. U jednome smislu vraća se na 1918. da se nastavi tamo gdje je zbog djelovanja srpske prevlasti u prvoj Jugoslaviji hrvatska jezična tradicija bila prekinuta, a u drugome na 1945. da se vrate one jezične osobine koje su do tada bile proganjane ili prognane pa zaboravljene. To se očituje u svim područjima, osobito u znanosti, upravi, zakonodavstvu i vojsci. I na svim drugim područjima doživljava svoj preporod jer je došao u novo razdoblje slobode.

Ipak, iako se hrvatska država osamostalila 1991., hrvatskom su jeziku Hrvatskoj i Hrvatima neskloni krugovi i dalje poricali samosvojnost. Nastojali se utopiti ga u umjetnoj tvorevini, koja je u međunarodnoj standardizaciji imala kôdove scr (fr. serbo-croate l’alphabet latin) i scc (fr. serbo-croate l’alphabet cyrillique).Vijenac Tihomil Maštrović: Hrvatski i srpski posebni jezici Priznanju hrvatskog jezika odnosno njegovu samostalnom uključivanju u međ. zajednicu suverenih naroda su se odupirali neki inozemni politički krugovi. Kad je u drugoj polovici 2000-ih politički projekt neke nove Jugoslavije otpao, isti su pokrenuli nove politikantske špekulacije projektom t.zv. Zapadnog Balkana odnosno po već isprobanom predlošku, provoditi unitarizaciju hrvatskoga i srpskoga. Krugovi koji se protive samostalnom hrvatskom jeziku su one europske političke sile koje su sve do bliske prošlosti snažno politički "podupirale koncepciju dosadašnjih Jugoslavijâ, u kojima je osporavano temeljno pravo na samostalan jezik i na hrvatsku pisanu baštinu". Takvi politički stav je 17 godina ometao međunarodno priznanje samostojnosti hrvatskoga jezika.

Konačni korak u priznanju odvojenog hrvatskog i srpskog jezika načinjen je zalaganjem Nacionalne i sveučilišne knjižnice u Zagrebu, kojoj su se pridružili Hrvatski zavod za norme, Narodna biblioteka Srbije i srbijanski Institut za normizaciju. Zahtjev za izmjenu kôda je načinila NSK, a druge tri su to prihvatile. Dopisom su se obratile američkoj Kongresnoj knjižnici, kao međunarodnomu tijelu za normizaciju (ISO 639-2/RA). Ista ustanova je potvrdila prihvaćanje i hrvatskoga i srpskoga zahtjeva te je odredila nove oznake hrv za hrvatski i srp za srpski kao jedine vrijedeće oznake (umjesto dotadašnjih scr i scc) i za knjižničnu obradbu i za nazivoslovnu primjenu. Vijest o tome stigla je na 17. lipnja 2008., a odluka je od 1. rujna 2008. postala obveznom. Ravnatelj Nacionalne i sveučilišne knjižnice u Zagrebu, Tihomil Maštrović je tom prigodom izjavio: "Tako je hrvatski jezik napokon postao međunarodno priznat i uveden u ISO-standarde obvezne za cijeli svijet.".

Razvitak suvremenog hrvatskog jezika u slobodnoj Hrvatskoj dao je slobodu inicijativama koje su postojale još za vrijeme dok je Hrvatska bila dijelom Jugoslavije, a po kojima bi se u jezične tokove hrvatskog jezika u Hrvatskoj trebalo uključiti i usvajati rješenja Hrvata iz Gradišća koji su sačuvali u živoj uporabi mnoge hrvatske riječi i izraze koji su u Hrvatskoj izravno zbog politike tuđinskih gospodara ili neizravno zbog višegodišnje tuđinske vlasti istisnute iz uporabe, kao i rješenja za suvremene jezične situacije (primjerice, Znanstveni institut gradišćanskih Hrvata na sjednicama "Jezična komisija svaki misec normira gradišćanskohrvatske izraze i fraze za različna područja svakidanjega upotribljavanja ali i stručne izraze iz različnih područjev znanja."http://www.zigh.at/index.php?id=18&tx_ttnews[tt_news]=175&cHash=587fadd79556642211baa81e0a4112dc Znanstveni institut gradišćanskih Hrvatov Sjednica jezične komisije, 26. srpnja 2012.Znanstveni institut gradišćanskih Hrvatov 7. sjednica

 Službeni jezik Europske unije
Pristupanjem Hrvatske Europskoj Uniji 1. srpnja 2013. hrvatski je jezik postao i jedan od službenih jezika Europske unije. Jednako tako, postao je i jedan od jezika prava EU-a, koji svojim dosegom nazivlja nadilazi jezik hrvatskoga prava, ali i hrvatski jezik kao službeni jezik Republike Hrvatske i jedan od službenih jezika BiH. U toj, europsko-pravnoj ulazi hrvatski se jezik treba promatrati nadnacionalno jer je dužan primjenjivati standard i norme usvojene u pravnoj uporabi svih država članica EU-a. To je zato što je svaki pojedini od službenih jezika EU-a podjednako izvoran i primjenjiv na cijelomu području Unije. Šipoš, Sven i Miloš, Irena. Hrvatski jezik kao jezik prava Europske unije: primjer (kiber)sigurnosti s pravne i terminološke strane, Hrvatski jezik: znanstveno-popularni časopis za kulturu hrvatskoga jezika, sv. 8, br. 2 (2021.), str. 8-9.

 Osobine

thumb|250px|Hrvatski dijalekti u RH i BiH
U hrvatskom jeziku postoje sljedeće vrste riječi: imenice, glagoli, zamjenice, pridjevi, prijedlozi, prilozi, veznici, brojevi te riječi koje svrstavamo kao čestice.
Promjenljive vrste riječi su imenice, glagoli, pridjevi i brojevi.
U hrvatskom jeziku postoji sedam padeža: nominativ, akuzativ, genitiv, dativ, lokativ, instrumental i vokativ. Svojstvuje ih promjena nastavka u riječi, uz izuzetak lokativa, koji je istovjetan dativu (osim kod nekih zamjeničnih i pridjevskih oblika), ali zahtijeva prijedlog uz sebe (iako je nekada mogao stajati samostalno).
Od brojeva, u hrvatskom postoje jednina, dvojina i množina.
Množina u hrvatskom može biti kraća i dulja, s time da se prednost daje kraćoj množini. Postoji i oblik za brojivu i nebrojivu množinu, kao i oblik "zbirne množine" (stručni naziv je "zbirna imenica"), koji označava "veću gomilu, veću količinu" nečega.

Rod imenica u hrvatskom jeziku može biti muški, ženski i srednji.

Glagolska stanja u hrvatskom su radno i trpno (aktiv i pasiv).

Vremena u hrvatskom jeziku su:
Prošla: perfekt, aorist, imperfekt, pluskvamperfekt
Sadašnje: prezent
Buduća: futur, futur egzaktni (ili futur II), a u gramatikama prije Maretićeve bio je zabilježen i klasificiran i 3. oblik futura (v. u Šime Starčevića).

Participa u hrvatskom jeziku imamo pet; nazivamo ih glagolskim prilozima i glagolskim pridjevima.
Glagolski prilozi su sadašnji i prošli (particip prezenta i preterita aktiva I).
Glagolski pridjevi su radni i trpni (particip preterita aktiva II i particip preterita pasiva). Particip prezenta aktiva se u književnom jeziku sačuvao u nekoliko riječi.

Pomoćni glagoli u hrvatskom jeziku su biti i htjeti.

Glagoli po vidu mogu biti svršeni te učestali i trajni (potonje dvoje nazivamo nesvršenima).

thumb|250px|Hrvatski dijalekti
thumb|250px|Hrvatski dijalekti u srednjem vijeku
Pridjevi mogu biti određeni i neodređeni.
Određeni oblik je samo u atributnoj uporabi, najčešće uz imenice. Kao predikatno ime (umjesto glagola) nije ovjeren u hrvatskom jeziku,Jezik: časopis za kulturu hrvatskoga književnog jezika, sv. 53., br. 1., 2006. Marija Znika: Kategorija određenosti i predikatno ime. što je jednom od bitnih sintaktičkih razlikovnica između hrvatskoga i srpskoga jezika.
Neodređeni pridjevski oblik se može rabiti za više stvari. Može biti:
 atributom,
 izricati neodređenost imenice,
 "predikatni proširak kojemu je mjesto otvorio leksički punoznačan glagol kao predikat pa sročnošću vezati imenicu u subjektu i izricati neodređenost te imenice dok se odvija predikatna radnja",
 predikatno ime.

Hrvatski je jezik s purističkom tradicijom, odnosno jezik koji je težio naći prijevod tuđice, tako da i sam korijen, sama srž prevedenice bude hrvatska. Od tuđica koje postoje u hrvatskom jeziku, značajne su riječi iz latinskog, njemačkog, talijanskog, ruskog, mađarskog, turskog (perzijskog i arapskog preko njega), češkog, francuskog, a u novije vrijeme veliki je udar na hrvatski jezik od strane engleskog jezika.

Hrvatski jezik kao sustav bitno je određen svojom narječnom osnovicom (štokavskim narječjem), a hrvatskomu je jeziku kao standardu narječna osnovica samo jezgra, koja za njega nije uvijek u svemu mjerodavna. Hrvatski jezik kao sustav određen je lingvistički, njime upravljaju jezične zakonitosti, a hrvatski jezik kao standard određen je sociolingvistički. Narav je jezika kao sustava savjetodavna, a jezika kao standarda zakonodavna.

S istih razloga s kojih se razlikuje hrvatski jezik kao sustav i hrvatski jezik kao standard razlikuje se hrvatski standardni jezik od hrvatskoga književnoga jezika.

Naziv hrvatski standardni jezik već je tridesetak godina u neprekidnoj uporabi u hrvatskome jezikoslovlju.

Hrvatski književni jezik i hrvatski standardni jezik nisu i ne mogu biti sinonimi, jer je naziv hrvatski književni jezik istodobno i preširok i preuzak u odnosu prema nazivu hrvatski standardni jezik. Bitna obilježja standardnog jezika, obilježja bez kojih nema standardnog jezika i istodobno razlikovna u odnosu prema književnomu jeziku jesu višefunkcionalnost i normativnost. Književni jezik ima neobvezatan odnos prema normama standardnog jezika; on norme standardnog jezika poštuje na svoj način.Hrvatski jezični savjetnik, Eugenija Barić i skupina autora, Institut za hrvatski jezik i jezikoslovlje, Pergamena, Školske novine, Zagreb, 1999., str. 44-47,

 Zanimljivosti

 najkraće hrvatske riječi tvore se od jednog slova: a, u, i, o, k, s
 najduža riječ hrvatskog književnog jezika (ako se zanemare dugački brojevi koji se mogu pisati kao jedna riječ) je: prijestolonasljednikovica, odnosno, izvodeći umanjenicu:
prijestolonasljednikovičica
i u posvojni pridjevski oblik za ženski rod
prijestolonasljednikovičičina
odnosno u padežu u množini:
prijestolonasljednikovičičinima – 31 znak.
 hrvatski jezik je jednim od izvora za umjetni jezik toki pona, Toki Pona: nimi li tan seme? / etymological dictionary / etimologia vortaro
 Gornje Mrzlo Polje Mrežničko – mjesto s najduljim nazivom u Hrvatskoj.
 Riječ "paprika" iz hrvatskog je jezika prešla u mnoge druge europske jezike kao posuđenica. Tako riječ "paprika" postoji u: njemačkom jeziku, francuskom, talijanskom, španjolskom, ruskom, portugalskom, grčkom, bjeloruskom, mađarskom, ukrajinskom, češkom, slovačkom, srpskom, danskom, finskom, norveškom, švedskom, litvanskom, poljskom, nizozemskom, gruzijskom, irskom, velškom, islandskom, estonskom jeziku i dr. U njemački jezik došla je preko mađarskog u 19. stoljeću, a u mađarski iz hrvatskog jezika.
 Jedna od riječi, koja ima najviše sinonima u hrvatskom jeziku je oklasak (klip kukuruza). Tako su nazivi za oklasak: ajdamak, bat, batakljuša, bataljika, batučak, batuček, batuk, baturak, baturice, čepina, čokotinja, ćuka, kic, klas, klasina, klasinec, klasovina, klasovinje, kočanj, kocen, komaljika, komušina, kukuruzina, kumina, kureljica, kuruška, oklipak, okoma, okomak, okomina, okrunica, orušek, otučak, paćika, patura, paturica, rucelj, rucl, rulina, šapurika, ščavina, šepurina, štruk, tekun, tulina, tulinek i dr.
 U spomen na 23. listopada 1847. godine, kada je na inicijativu Ivana Kukuljevića Sakcinskoga Hrvatski sabor umjesto latinskoga proglasio službenim hrvatski jezik, Družba "Braća hrvatskoga zmaja" podigla je u Varaždinskim Toplicama, 18. studenoga 1997. godine, spomenik hrvatskomu jeziku.Artur Bagdasarov, U susret Danima hrvatskoga jezika: pismo ruskog jezikoslovca. Hrvatski jezik najveća je svetinja hrvatskoga naroda, Vijenac, br. 496, 7. ožujka 2013., pristupljeno 12. kolovoza 2017.Važnija ostvarenja Družbe “Braća Hrvatskoga Zmaja” od obnove djelatnosti 1990. do danas, dbhz.hr, pristupljeno 12. kolovoza 2017.

 Srbijanska osporavanja postojanja hrvatskog jezika
2021. god. je nastala afera povodom sadržaja udžbenika srpskog jezika za 8. razred osnovne škole u Republici Srbiji, u kojemu se navodi da Hrvati, Bošnjaci i Crnogorci govore srpskim jezikom, kojega samo nazivaju drugim imenima,Srpski pučki pravobranitelj zatražio povlačenje udžbenika: "Djeca će učiti da hrvatski jezik ne postoji",  Hina , 28. siječnja. Pristupljeno 8. veljače 2022. a Matica srpska je objavila djela velikana hrvatske književnosti Marina Držića - uz objašnjenje da će i dalje objavljivati djela napisana na srpskom "bez obzira na kojem su narječuju napisana".DRŽIĆA UVRSTILI U SRPSKU KNJIŽEVNOST, MATICA SRPSKA TVRDI : Dubrovčani su naši koliko i vaši!, "Dubrovnik Insider", 6. lipnja 2020. Pristupljeno 8. veljače 2022. Ministar vanjskih poslova Republike Hrvatske Goran Grlić Radman je osporavanje postojanja hrvatskog jezika u udžbeniku nazvao "sramotnim", te izvijestio da je Republike Hrvatska tim povodom uputila Republici Srbiji protestnu notu."Sramotno ponašanje Srbije, spominju srpski Dubrovnik i srpsku Dalmaciju", HRT, 5. listopada 2021. Pristupljeno 8. veljače 2022.

 Povezani članci
Gramatika hrvatskoga jezika
Hrvatske gramatike
Hrvatski rječnici
Hrvatski pravopis
Popis hrvatskih jezikoslovaca
Spomenici hrvatske pismenosti
Korijenski pravopis
Rekli su o hrvatskom jeziku
Povijest jezika u Bosni i Hercegovini
Šćakavski
Popis najdužih hrvatskih riječi

 Povijesni prikaz

Kronološki popis glagoljskih spomenika
Kurzivna glagoljica
Hrvatski glagoljski rukopisi izvan domovine
Hrvatska glagoljska baština u Lici
Hrvatsko njemački rječnik
Staroslavenski institut
Hrvatski jezik-povijest, opis i propis
Hrvatski jezik, tekst prihvaćen u Razredu za filološke znanosti Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti 15. siječnja 2007, dostavljen Predsjedništvu HAZU koje ga je jednoglasno prihvatilo na sjednici od 24. siječnja 2007.
Clipclip.org  Svi hrvatski pravopisni prijedlozi od 1990. do 2007.
 Međunarodno priznati jezici.
Dr. Stjepan Krasić, povjesničar: Hrvatski – normiran i moderan jezik od šesnaestoga stoljeća
Hrv. franjevačka provincija Sv. Ćirila i Metoda Kronologija hrvatskih prijevoda Biblije
 Ivo Škarić: „Ije je je“ (hrvatski yat je poseban).

 Suvremeni hrvatski jezik i opće poveznice
Hrvatski jezik dostupan svima
Izjava o položaju hrvatskoga jezika Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti iz 2005. godine
Jezične tehnologije za hrvatski jezik
Institut za hrvatski jezik i jezikoslovlje
Hrvatski jezični korpus
Hrvatski nacionalni korpus
Matica hrvatska

 Izvori

 Vanjske poveznice

Hrvatski jezik
Ethnologue (15th)
Ethnologue (16th)
 Hrvatska jezična mrežna riznica
 Jezične tehnologije za hrvatski jezik

 Povijesna jezikoslovna djela

 Lejla Nakaš: Konkordancijski rječnik ćirilskih povelja srednjovjekovne Bosne
 Faust Vrančić: Rječnik pet najplemenitijih jezika Europe, 1595.
 Portal hrvatske rječničke baštine
 Bartol Kašić: Ritual Rimski, 1640.
 Ljudevit Gaj: Kratka osnova horvatsko-slavonskoga pravopisanja, 1830.
 Věkoslav Babukić: Ilirska slovnica,1854.
 Antun Mažuranić: Ilirska čitanka, 1856.
 Vatroslav Jagić: Iz prošlosti hrvatskoga jezika, 1864.
 Vatroslav Jagić: Naš pravopis, 1864.
 Antun Mažuranić: Slovnica hervatska, 1866.
 Ivan Dežman: Rěčnik lěčničkoga nazivlja,1868
 Tomo Maretić: Istorija hrvatskoga pravopisa latinskijem slovima, 1889.
 Ivan Broz: Hrvatski pravopis, 1893.
 Tomo Maretić: Gramatika i stilistika hrvatskoga ili srpskoga književnog jezika, 1899.
Mijo Lončarić: Dijalektološka istraživanja u Institutu za jezik i jezikoslovlje od 1952, do 2002.  Luč –časopis Ogranka Matice Hrvatske u Velikoj Gorici 6 (2018) : 67-98.

 Za daljnje čitanje
HercegBosna.org Hrvatski jezik: povijest, opis i propis
 Matica hrvatska, Promemorija o hrvatskom jeziku, Zagreb, 1995.
 Mijo Lončarić (ur.): Hrvatski jezik (prva knjiga s tim naslovom u nekoj međunarodnoj seriji –  Najnowsze dzieje jezykow slowianskich, Opole 1998.
 Miro Kačić, Jezikoslovna promišljanja, Zagreb, 2001.
 Hrvatski jezik: prošlost, sadašnjost, budućnost
 Norme i normiranje hrvatskoga standardnoga jezika, MH, Zagreb, 1999.
 Radoslav Katičić: Načela standardnosti hrvatskoga jezika

HercegBosna.org Ilirski ili slovinski jezik
 Časopis za kulturu hrvatskog književnog jezika
 Hrvatsko filološko društvo, god. 33., br. 5, 129-160, Zagreb, lipanj 1986.
 Rafo Bogišić: Narodnosni pridjev u djelima hrvatskih renesansnih pjesnika
 Jezik, časopis za kulturu hrvatskog književnog jezikaHrvatsko filološko društvo, god. 36., br. 4, 97-128, Zagreb, travanj 1986.
 Radoslav Katičić: "Slověnski" i "hrvatski" kao zamjenjivi nazivi jezika

HercegBosna.org Jezik, lingvistika i politika
 Vatroslav Murvar, Na izvorima srpskih neistina, Zagreb, 1999.
 Hrvatski književni jezik i narodne pjesme
 Miro Kačić, Jezikoslovna promišljanja, Zagreb, 2001.
 Politika u znanstvenoj slavistici iliti političko jezikoslovlje
 Zašto hrvatski ne može nikako biti hrvatskosrpski?
 Stjepan Babić, Hrvatski jučer i danas, Zagreb, 1995.
 Hrvatska književnost u evropskom kontekstu, Liber, Zagreb, 1978.
 Dalibor Brozović: Hrvatski jezik, njegovo mjesto unutar južnoslavenskihi drugih slavenskih jezika, njegove povijesne mijene kao jezika hrvatske književnosti
 Bartol Kašić, Ritual rimski (Istomaccen slovinski po Bartolomeu Kassichu popubogoslovcu od Druxbe Yesusovae Penitenciru Apostolskomu), pretisak, Zagreb, 1993.
 Govor na predstavljanju pretiska Kašićeva prijevoda Rituala rimskoga 4. ožujka 1993.,u crkvi Sv. Katarine u Zagrebu: Teze o jeziku Kašićeva Rituala rimskoga
 Drugi hrvatski slavistički kongres: Zbornik radova I., Zagreb, 2001.
 Vinko Grubišić: Borba za hrvatski jezik u anglosaksonskom svijetu
 Jezik, časopis za kulturu hrvatskog književnog jezikaHrvatsko filološko društvo, god. 39., br. 1, 18-26, Zagreb, listopad 1991.
 Dalibor Brozović: Sumrak srpske lingvistike
 Mate Marčinko, Iransko podrijetlo Hrvata, Zagreb, 2000.
 Hrvatsko ime u prošlosti i sadašnjosti
 Bosanski jezikoslovni karakazan
 Časopis Jezik, god. 50., br.1, 1-40, Zagreb, veljača 2003.
 Dalibor Brozović: Genetskolingvistički i sociolingvistički kriterijiu sistematizaciji južnoslavenskih idioma, s posebnim osvrtom na BiH

Gornja navedena djela, koja daju odgovore na brojne dvojbe, su spomenuta jer su na internetu dostupana samo na tim stranicama. Mnoštvo članaka o jeziku zbog kojeg ova wikipedija postoji, dostupno je na Portalu znanstvenih časopisa Republike Hrvatske

Kategorija:Južnoslavenski jezici

Kategorija:Jezici Austrije
Kategorija:Jezici Bosne i Hercegovine
Kategorija:Jezici Italije
Kategorija:Jezici Mađarske
Kategorija:Jezici Srbije
Kategorija:Jezici Crne Gore
Kategorija:Jezici Slovačke
Kategorija:Jezici SAD-a
Kategorija:Jezici po abecedi:H
Jezik, hrvatski

The Croatian is the mother tongue for the Croats in other countries; the United States (58,400; list from 2000.); M. Paul Lewis, ur., Ethnologue: Languages of the World, XVI. ed., Dallas, Tex.: SIL Int., 2009., .

Austria, 19 400 (a list from 2001);

Serbia 19,223 List of 2011;

Question: what is the mother tongue of croats

The Croatian is the mother tongue for the Croats in other countries; the United States (58,400; list from 2000.); M. Paul Lewis, ur., Ethnologue: Languages of the World, XVI. ed., Dallas, Tex.: SIL Int., 2009., .

Austria, 19 400 (a list from 2001);

Serbia 19,223 List of 2011;

Question: how many languages does the united states have

Austria, 19 400 (a list from 2001);

Serbia 19,223 List of 2011;

how many languages does the united states have

Question: how many croats speak hrvatski jezik

Austria, 19 400 (a list from 2001);

Serbia 19,223 List of 2011;

Question: which country has the most hrvatski jezik

Austria, 19 400 (a list from 2001);

Serbia 19,223 List of 2011;

which country has the most hrvatski jezik

Question: who has the most croats in the world

Sjedinjenim Američkim Državama ( 58.400 ; popis iz 2000.);M. Paul Lewis , ur . , Ethnologue : Languages of the

Austria, 19 400 (a list from 2001);

Serbia 19,223 List of 2011;

Question: how many languages are there in austria

Austria, 19 400 (a list from 2001);

Serbia 19,223 List of 2011;

Question: how many languages are there in serbia

Austria, 19 400 (a list from 2001);

Serbia 19,223 List of 2011;

The Croatian is the mother tongue for the Croats in other countries ; the United States ( 58,400 ; list from 2000 . ) ; M. Paul Lewis , ur . , Ethnologue : Languages of the World , XVI . ed . , Dallas , Tex . : SIL Int . , 2009 . , .

Hrvatski je materinski jezik za Hrvate u drugim zemljama; Sjedinjenim Američkim Državama (58.400; popis iz 2000.);M. Paul Lewis, ur., Ethnologue: Languages of the World, XVI. izd., Dallas, Tex.: SIL Int., 2009., , mrježovnica dostupna na jednoobraznome tražitelju izvora (JTI): Austriji, 19.400 (popis iz 2001.); Srbiji 19.223 popis 2011.;

Hrvatski je materinski jezik za Hrvate u drugim zemljama; Sjedinjenim Američkim Državama (58.400; popis iz 2000.);M. Paul Lewis, ur., Ethnologue: Languages of the World, XVI. izd., Dallas, Tex.: SIL Int., 2009., , mrježovnica dostupna na jednoobraznome tražitelju izvora (JTI):

The Croatian is the mother tongue for the Croats in other countries; the United States (58,400; list from 2000.); M. Paul Lewis, ur., Ethnologue: Languages of the World, XVI. ed., Dallas, Tex.: SIL Int., 2009., . Austria, 19 400 (a list from 2001); Serbia 19,223 List of 2011;

The Croatian is the mother tongue for the Croats in other countries; the United States (58,400; list from 2000.); M. Paul Lewis, ur., Ethnologue: Languages of the World, XVI. ed., Dallas, Tex.: SIL Int., 2009., .

Austria, 19 400 (a list from 2001);

Serbia 19,223 List of 2011;

</td> </tr> Vladimir Nazor (1942).

The Table >

The Croatian language (ISO 639-3: hrv ) is the common name for the national standard language of the Croats, and for the set of words and speeches that the Croats speak or have once spoken.

It speaks by more than 5.5 million people, mainly the Croats in Croatia (3,980,000; list from 2001) and Bosnia and Herzegovina (469,000; 2004.).

Četvrti terminološki okrugli stol pod naslovom Hrvatska terminologija u europskome kontekstu: nov...Pročitaj više
Slijedeći vrijednosti na kojima počiva – izvrsnost, inovativnost, znanje, dobrota, pomaganje, od...Pročitaj više
Znanstvenica s Odjela za dijalektologiju dr. sc. Mirjana Crnić Novosel sudjeluje na znanstveno-popu...Pročitaj više
Znanstvenica s Odjela za dijalektologiju dr. sc. Ivana Kurtović Budja sudjeluje u seriji znanstveno...Pročitaj više
Međuinstitucijski projekt Repozitorij nacionalnomanjinskih jezika u Hrvatskoj (RENA) provodi se u ...Pročitaj više
Na temelju inicijative koju je pokrenuo Poslijediplomski sveučilišni studij “Povijest i dijalekt...Pročitaj više
Ostvarite 30% popusta na sve knjigeE-Trgovina
Hrvatski jezik br. 2 – 2022....
IHJJ
20,00 kn
Appendinijeva Gramatika ilirskoga jezika...
Ivana Lovrić Jović
250,00 kn
Hrvatski jezik br. 1 – 2022....
IHJJ
20,00 kn
Starohrvatske glose...
Dragica Malić
160,00 kn
Rječnik velikoga i maloga početnog slova...
Goranka Blagus Bartolec, Katarina Cvijanović, Ivana Matas Ivanković, Perina Vukša Nahod
190,00 kn
Etimološki rječnik hrvatskoga jezika. 2. svezak. O – Ž....
Ranko Matasović, Dubravka Ivšić Majić, Tijmen Pronk
280,00 kn
Posvojnost u kukljičkom govoru...
Mislav Benić
100,00 kn
Rječnik govora Blata na Korčuli – Drugo ispravljeno, dopunjen...
Petar Milat Panža
160,00 kn
Hrvatski jezik, 8. godište (2021.) komplet...
IHJJ
60,00 kn
Hrvatski jezik br. 4 – 2021....
IHJJ
20,00 kn
Latinska gramatika i hrvatski jezik Marijana Lanosovića...
Sanja Perić Gavrančić
160,00 kn
Terminološki opis u službi stručnoga prevođenja...
Larisa Grčić Simeunović
100,00 kn
Pravopis
pravopis.hr
Gramatika
gramatika.hr
Savjetnik
jezicni-savjetnik.hr
Bolje.hr
bolje.hr
Hrvatski u školi
hrvatski.hr
Riznica
riznica.ihjj.hr
Nazivlje
nazivlje.hr
Matura
matura.ihjj.hr
Frazemi
frazemi.ihjj.hr
Valencije
valencije.ihjj.hr
Kolokacije
ihjj.hr/kolokacije/
Metafore
ihjj.hr/metafore/

Question: when did vladimir nazor die

</td> </tr> Vladimir Nazor (1942).

The Table >

The Croatian language (ISO 639-3: hrv ) is the common name for the national standard language of the Croats, and for the set of words and speeches that the Croats speak or have once spoken.

It speaks by more than 5.5 million people, mainly the Croats in Croatia (3,980,000; list from 2001) and Bosnia and Herzegovina (469,000; 2004.).

Question: who wrote the language of croatia

</td> </tr> Vladimir Nazor (1942).

The Table >

Question: what does hrvatski jezik mean

</td> </tr> Vladimir Nazor (1942).

The Table >

Question: hrvatski jezik is the national language of which country

</td> </tr> Vladimir Nazor (1942).

The Table >

hrvatski jezik is the national language of which country

< /td > < /tr > Vladimir Nazor ( 1942 ) .

The Croatian language ( ISO 639 - 3 : hrv ) is the common name for the national standard language of the Croats , and for the set of words and speeches that the Croats speak or have once spoken .

It speaks by more than 5.5 million people , mainly the Croats in Croatia ( 3,980,000 ; list from 2001 ) and Bosnia and Herzegovina ( 469,000 ; 2004 . ) .

</td> </tr> Vladimir Nazor (1942.). </table> Hrvatski jezik (ISO 639-3: hrv ) skupni je naziv za nacionalni standardni jezik Hrvata, te za skup narječja i govora kojima govore ili su nekada govorili Hrvati. Njime govori više od 5,5 milijuna ljudi, poglavito Hrvata u Hrvatskoj (3,980.000; popis iz 2001.) i Bosni i Hercegovini (469.000; 2004.).

Hrvatski jezik (ISO 639-3: hrv ) skupni je naziv za nacionalni standardni jezik Hrvata, te za skup narječja i govora kojima govore ili su nekada govorili Hrvati.

Njime govori više od 5,5 milijuna ljudi, poglavito Hrvata u Hrvatskoj (3,980.000; popis iz 2001.) i Bosni i Hercegovini (469.000; 2004.).

</td> </tr> Vladimir Nazor (1942). The Table > The Croatian language (ISO 639-3: hrv ) is the common name for the national standard language of the Croats, and for the set of words and speeches that the Croats speak or have once spoken. It speaks by more than 5.5 million people, mainly the Croats in Croatia (3,980,000; list from 2001) and Bosnia and Herzegovina (469,000; 2004.).

The Croatian language (ISO 639-3: hrv ) is the common name for the national standard language of the Croats, and for the set of words and speeches that the Croats speak or have once spoken.

It speaks by more than 5.5 million people, mainly the Croats in Croatia (3,980,000; list from 2001) and Bosnia and Herzegovina (469,000; 2004.).

Croatian is the mother tongue for Croats in other countries.

Primary tabs
Language code
hrv
Classification
Autonym
Hrvatski
Language Resources OLAC resources in and about Croatian
Alternate Names
Serbo-Croatian
User Population
Language Maps
Language Status
Dialects
Typology
Language Use
Language Development
Writing
Other Comments
This profile is available
with an Essentials plan.
- See population estimates, location, and other details for Croatian, plus:
- 7,458 profiles on every other language in the world
- Language counts and details for every country
- And more!

Question: what is the mother tongue of croats in other countries

Croatian is the mother tongue for Croats in other countries.

what is the mother tongue of croats in other countries

Question: where does hrvatski jezik come from

Question: how many people in bosnia and herzegovina speak hrvats

how many people in bosnia and herzegovina speak hrvats

Question: how many croats speak hrvatski jezik in croatia

how many croats speak hrvatski jezik in croatia

Question: which country has the largest population of hrvatski jezik

which country has the largest population of hrvatski jezik

Question: how many people in the world speak hrvatski jezik

how many people in the world speak hrvatski jezik

Croatian is the mother tongue for Croats in other countries .

Njime govori više od 5,5 milijuna ljudi, poglavito Hrvata u Hrvatskoj (3,980.000; popis iz 2001.) i Bosni i Hercegovini (469.000; 2004.). Hrvatski je materinski jezik za Hrvate u drugim zemljama;

Hrvatski je materinski jezik za Hrvate u drugim zemljama;

It speaks by more than 5.5 million people, mainly the Croats in Croatia (3,980,000; list from 2001) and Bosnia and Herzegovina (469,000; 2004.). Croatian is the mother tongue for Croats in other countries.

Croatian is the mother tongue for Croats in other countries.

As the minority Croatian language is in official use in some provinces on the territory of neighboring countries, so the Croatian is one of the official languages in use in the Montenegrin municipalities in Boki Kotorsk, then one of the seven official languages in the Serbian Autonomous Province of Vojvodina,Milan Micić, Tibor Pal, Kalman Kuntić: "How many we know? : brochure", Project Affirmation of multiculturalism and tolerance, Executive Council of the Autonomous Province of Vojvodina, Novi Sad, 2005, (2007, ; 2008, ), the deadline is<unk>ined by the Administration for the Joint Works of the Autonomous Government of the Autonomous Province of Vojvodina, Approvaled on 19th November 2010.

Question: where is croatian the official language in montenegro

where is croatian the official language in montenegro

Question: when was hrvatski jezik approved by the administration for joint works

when was hrvatski jezik approved by the administration for joint works

Question: how many official languages does the serbian autonomous province of vojvodina have

how many official languages does the serbian autonomous province of vojvodina have

Question: what is the official language of montenegro

what is the official language of montenegro

Question: in which country is hrvatski jezik the official language

in which country is hrvatski jezik the official language

As the minority Croatian language is in official use in some provinces on the territory of neighboring countries , so the Croatian is one of the official languages in use in the Montenegrin municipalities in Boki Kotorsk , then one of the seven official languages in the Serbian Autonomous Province of Vojvodina , Milan Micić , Tibor Pal , Kalman Kuntić : " How many we know ? : brochure " , Project Affirmation of multiculturalism and tolerance , Executive Council of the Autonomous Province of Vojvodina , Novi Sad , 2005 , ( 2007 , ; 2008 , ) , the deadline is < unk > ined by the Administration for the Joint Works of the Autonomous Government of the Autonomous Province of Vojvodina , Approvaled on 19th November 2010 .

Kao manjinski hrvatski jezik je u službenoj uporabi u nekim pokrajinama na ozemlju susjednih zemalja, tako je hrvatski jedan od službenih jezika u uporabi u crnogorskim općinama u Boki Kotorskoj, zatim jedan je od sedam službenih jezika u srbijanskoj autonomnoj pokrajini Vojvodini,Milan Micić, Tibor Pal, Kalman Kuntić: "Koliko se poznajemo? : brošura", Projekt Afirmacija multikulturalizma i tolerancije, Izvršno vijeće Autonomne Pokrajine Vojvodine, Novi Sad, 2005., (2007., ; 2008., ), mrježovnicu održava Uprava za zajedničke poslove pokrajinskih organa Vlade Autonomne Pokrajine Vojvodine, Pristupljeno 19. studenoga 2010. lokalni idiomi hrvatskoga jezika u službenoj su uporabi u austrijskoj saveznoj zemlji Gradišću, te također u talijanskoj provinciji Moliseu i rumunjskoj županiji Karaš-Severin.

-->Makar is the standard Croatian language apparently closer to the Stokavian narrative, and the remaining two narratives have contributed a lot to its formation, and the linguist Radoslav Katičić and the writer Drago Štambuk promote the view that the Croatian language can not be seen at all outside of that judgment of his three narratives, which call "the golden formula of the Croatian language of something".

Niz upitnih zamjenica ča-kaj-što doista jest to: zlatna formula hrvatskoga jezika. Te upitne zamjenice tu ne stoje same za sebe, nego stoje svaka od njih za čitavo narječje hrvatskoga jezika za koje je takav lik upitne zamjenice karakterističan, kako se to i inače uobičajilo u našem jezikoslovlju, još tamo od Antuna Mažuranića, starijega brata Ivanova, koji je položio temelje hrvatskoj dijalektologiji i slavističkoj poredbenoj akcentologiji. Hrvatski jezik, to je čakavski, kajkavski i štokavski sa svim obilježjima svakoga od tih narječja u njihovu suodnosu povijesno izraslu u općem razgovornom jeziku hrvatske jezične zajednice i osobito u svoj povijesnoj protezi hrvatskoga književnog jezika. Tek kada se čakavskoj dijalektalnoj boji pridruže i kajkavska i štokavska, imamo pred sobom hrvatski jezik u svoj njegovoj potpunosti. To je onda kao na sajmu u Fužinama u Gorskom kotaru, gdje se sastaju i razgovaraju, trguju i razmjenjuju novosti, i čakavci s lijeve obale rijeke Ličanke, koja teče kroz mjesto razgraničujući narječja, i kajkavci s njezine desne obale, i štokavci iz obližnjega sela Liča. Razgovaraju i trguju na sajmu, svi se razumiju, a ostaju pri tome, stoljećima, čakavci, kajkavci i štokavci, onako kako svi znamo ta narječja. To je hrvatski jezik.
Do sličnog dodira čakavskoga narječja sa štokavskim u razgovornom jeziku dolazi kad brodica s Korčule pristane u dubrovačkoj luci, a između štokavskoga i čakavskoga kada se poljoprivrednici iz sela Krivoga Puta na Velebitu spuste u grad Senj da tamo na tržnici prodaju svoje proizvode. Na otoku Braču se tako čakavski u razgovorima dodiruje sa štokavskim kada se tko iz Selaca spusti na more u Sumartin, a na Hvaru kad netko sa zapadnijih predjela na otoku dođe u Sućuraj. Isto takvi razgovorni dodiri kajkavskoga sa štokavskim ostvaruju se u Bjelovaru kad onamo tko dođe iz Podravine pod Bilogorom, i štokavskoga s kajkavskim u Pisarovini kada tko dođe onamo preko Kupe iz Lasinje na Banovini. Takvi su se razgovorni dodiri tih narječja ostvarivali kroz cijelu povijest hrvatskoga jezika i on je sav, baš kao i svako od njegovih narječja, obilježen tim neprekidnim stoljetnim dodirima.
Još izrazitiji i važniji su ti dodiri i suodnosi kao temeljne odrednice u hrvatskom književnom jeziku. Da bi se to jasno vidjelo, potrebno je jednim pogledom obuhvatiti vremensku protegu hrvatskoga književnog jezika od njegovih prvih početaka u 9. stoljeću pa do današnjega stanja, gdje je to potpuno ugrađeno u samostalan standardni jezik koji dobro služi svojoj svrsi.
Narod Hrvata je u nekada rimskoj provinciji Dalmaciji stupio iz svoje stoljetne i pradavne bespismenosti u stanje pismenosti kada je prihvatio kršćanstvo. Krštenju su ga priveli franački misionari koji su sa četama Karla Velikoga što su vodile rat protiv avarskoga kagana prodrle u prostor između Jadranskoga mora i Dunava. Tim povijesno dalekosežnim činom kneževi su Hrvata uvrstili narod u kojem su se bili zaknežili među kršćanske narode u Europi. Pokršteni i poučeni od franačkih vjerovjesnika, većinom, kako se može s velikim pouzdanjem pretpostaviti, benediktinaca iz Oglaja (Akvileje), po svojoj novoj pismenoj kulturi koja se kod njih ukorijenila skupa s novom vjerom, bili su uvršteni u latinsku Europu. Prvi im je književni jezik stoga bio latinski i njime se na natpisima uklesanim u reprezentativne građevine hrvatska vlast najprvo predstavlja svijetu. Ali je još pred kraj 9. stoljeća u zemlju hrvatske vlasti došla i ćirilo-metodska pismenost s učenicima velikih slavenskih učitelja, solunske braće svetih Ćirila i Metoda, koji su iz moravske kneževine izbjegli od progona franačke vlasti koja je sve one predjele tvrdom šakom podvrgavala Salcburškoj nadbiskupiji i nametala krivovjerje trojezičništva, po kojem se misa smjela govoriti samo na tri posvećena jezika: hebrejskom, grčkom i latinskom. Slavenskoj liturgiji i slavenskom crkvenom jeziku tu nije bilo mjesta. Takvo su trojezičništvo franački benediktinci, razložito je pretpostaviti, usadili i crkvi u Hrvata, koja se je na cijelom području hrvatske vlasti organizirala kao Ninska biskupija.
Ali i u dijecezama dalmatinskih gradova, koji su bili pod bizantskim carem, a dulje vremena i duhovno bili podređeni patrijarhu u Carigradu, naselilo se je mnogo slavenskoga naroda. Svećenici školovani u školi solunskih učitelja dobro su došli biskupima tih gradova kao dušobrižnici toga puka jer su mu mogli pristupati na njegovu jeziku, koji je on znao najbolje, ako ne i jedino. Stoga je onda, u prvoj polovici desetog stoljeća, papa Ivan X. zabrinuto pisao splitskom nadbiskupu i ostalim biskupima dalmatinskih gradova da je u njihovim biskupijama »provrvjela Metodijeva nauka«.
Tako je već vrlo rano Hrvatima uz latinsku došla i ćirilometodska književna kultura i naobrazba. Od tada je hrvatska književnost i hrvatska kultura, pa i ona najzahtjevnija, postala dvojezična. Na latinskom i na ćirilometodskom crkvenoslavenskom prinosila se je u crkvama beskrvna euharistijska žrtva, pretvarali kruh i vino u tijelo i krv Gospodina našega Isusa Krista, na oba su se jezika na sudu vršili pravni čini i izricao pravorijek. U europskom kulturnom okviru to u prvi mah djeluje vrlo neobično, jer niti u jednoj drugoj europskoj kršćanskoj kulturi nečega sličnog nema. Ako se je gdje i stvorila slična situacija, nije opstala. A hrvatskoj kulturi i jeziku ta je kulturna dvojezičnost udarila svoj neizbrisivi pečat.
Nije to teklo, kako svi dobro znamo, mirno i skladno, bez sukoba i trvenja. Ali je ta dvojezičnost opstala i djelovala i do novoga vremena. Kada je novo vrijeme sa svojim zahtjevima nametnulo i hrvatskoj kulturi i hrvatskoj književnosti strogu jednojezičnost, jer je i ta kultura i ta književnost morala postati dostupna baš svima, može se napokon reći da je to stečevina francuske revolucije, dotadašnja je stoljetna dvojezičnost potisnuta u stranu, a niži zahtjevi u naobrazbi dobili su u društvu puno dostojanstvo. Međutim, pečat stoljetne dvojezičnosti time nije izbrisan, nego se očituje na razne druge načine, što tek moramo istražiti, prikazati i osvijestiti da bi nam jezična kultura bila potpuna i valjana.
Naime, danas, u eri globalizacije i europske integracije, engleski jezik na očigled dobiva onu ulogu koju je u Hrvata stoljećima imao latinski. Tu se na neki način uspostavlja i nanovo očituje stara dvojezičnost hrvatske književne i kulturne izražajnosti. To je još očitije kad se osvijesti da se taj engleski u velikoj mjeri može čitati uz pomoć latinskoga rječnika što se zapušten praši na nekoj od teže pristupačnih polica. Mogu to bar oni koji su negdje nekada ozbiljnije učili latinski. A s onima koji nisu, a po stečevinama francuske revolucije domogli su se glasa i utjecaja, teško je govoriti o hrvatskom jeziku, teško i o engleskom. Nastaju tako iskrišta naših jezičnih rasprava.
Malo smo se udaljili od onoga što sugerira zlatna formula ča-kaj-što. Ali samo na izgled i prividno. Jer kada znamo kako smo uz latinski već skoro od početka stali pisati jezikom koji možemo smatrati svojim, koji ne moramo opismenjujući se učiti iz temelja, kao što moramo učiti latinski, nego ga već znamo od majke, i osobito od bake, pa ga treba još samo prilagođivati i stilizirati tako da bude primjeren knjizi i zahtjevnom javnom nastupu, onda postaje očito i nešto drugo, što nam nitko nikada nije rekao, jer je protivno svim zasadama na kojima počiva naše jezično školovanje. A to je činjenica da u hrvatskoj jezičnoj zajednici niti jedan dijalekt nikada nije uzet i uzdignut da bude književni jezik, kako nas se uči da mora biti, da jedino može biti. Hrvatski književni jezik naprosto nema hrvatske dijalekatske osnovice. To je tako, sasvim očito tako, koliko god je protivno onomu što europsko jezikoslovlje od druge polovice 19. stoljeća naučava i još prodornije sugerira. Sasvim smo natopljeni takvim gledanjem i takvim shvaćanjem. Čini nam se da i ne može biti drukčije.
A naši su stari u vrlo davno vrijeme, još u 9. i 10. stoljeću, naučili pisati jezikom svoje spontane izražajnosti u školi i iz knjiga ćirilometodske književne kulture i ranosrednjovjekovne slavenske pismenosti. Tako im je, kad su jednom s latinskom književnom kulturom iz bespismenosti stupili u pismenost, vrlo brzo uz latinski postao književnim jezikom i književni jezik ćirilometodske škole, koji se u slavenskoj filologiji najčešće i najpreciznije naziva starocrkvenoslavenski. U manje terminološki napregnutu govoru u nas se obično naziva staroslavenski. Taj jezik ima i svoje izvorno povijesno ime. U standardnom hrvatskom jeziku ono bi glasilo jezik slovjenski. Ali takav se glasovni lik susreće samo rijetko. Povijesno su bolje ovjereni i obilato potvrđeni glavni likovi – jezik slovenski u sjevernih čakavaca i svih kajkavaca te jezik slovinski u svih ostalih, pa i u Dubrovčana, koji su, kako je poznato, štokavski ijekavci. Stoga će biti najsmislenije ako taj književni jezik Hrvata zovemo jezik slovinski. Tako se on u povijesnim vrelima vrlo često i zove. Tek se obično ne shvaća da je to izvorno povijesno ime toga književnog jezika, kako se razabire iz tekstova vezanih uz njegov postanak, nego se spontano pomišlja da je to izraz sveslavenskoga idejnog opredjeljenja i da se nazivom jezik slovinski za volju obuhvatnije cjeline odbija i zatajuje hrvatstvo toga jezika. Razumljivo je da to onda ponekad i budi odbojne emotivne reakcije. A to, barem u izvornoj porabi toga imena, uopće nije tako.
Zapravo, tu stvari stoje sasvim drukčije. Kniževni jezik ćirilometodskoga učiteljstva proširio se je po velikom slavenskom jezičnom prostranstvu jugoistočne, istočne srednje i istočne Europe. Na tom su se prostoru, međutim, razvile i izrasle kulture više različitih naroda slavenskoga jezika. U tim je kulturama i njihovim književnostima naslijeđeno ime jezik slovenski, koji su sve zadržale, postao zamjenjiv s imenom nadjenutim po narodu kojemu je pojedina kultura pripadala. Tako je naziv jezik slovenski na jednom području postao zamjenjiv nazivom jezik bugarski, na drugom s jezik srpski, a na trećem s jezik ruski. Tom zamjenjivošću dobila je ćirilometodska jezična baština u svakoj od tih kultura svoje nacionalno ime. Jednako tako je i u Hrvata najkasnije od 13. stoljeća naziv slovinski jezik postao zamjenjiv s nazivom hrvatski jezik. Na taj je način i kod njih i kod Hrvata ćirilometodska jezična baština dobila svoje nacionalno ime. Sve je to naprosto očito, leži na dlanu, tek treba znati iščitati iz povijesne dokumentacije.
Razvoj književnoga jezika u Hrvata i po tome je osobit što se crkvenoslavenski književni jezik doduše savjesno čuvao, poglavito u liturgiji, ali se za razliku od drugih baštinika ćirilometodske pismene kulture izvan bogoslužja već vrlo rano otvorio narodnom jeziku Hrvata. Napokon crkvenoslavenski, i onaj stariji, a osobito njegova hrvatska redakcija koja se je već na prijelazu iz 11. u 12. stoljeće bila u crkvenim knjigama jako prilagodila hrvatskoj jezičnoj spontanosti, nije bila daleka i tuđa nikomu tko je po svojem rođenju i po svojem odrastanju bio izvorni govornik ikojega od hrvatskih narodnih govora. Nije to ni danas, a kamo li na prijelazu iz ranoga u razvijeni srednji vijek, kada su te razlike još bile sasvim neznatne. Iako se već jasno ocrtavala različitost na kojoj počiva raznolikost slavenskih jezika, praslavenski je bio još živa zbilja, kao što je na nekim jezičnim razinama, osobito u usmenoj književnosti svih naroda slavenskoga jezika, još i danas. U svakoj takvoj jezičnoj zajednici lako je bilo prihvatiti crkvenoslavenski, osobito u svojoj hrvatskoj redakciji, kao pravi svoj jezik, tek dotjeran i obrađen tako da dobro može služiti u knjigama. Lako je bilo i otvoriti ga narodnim govorima, samo ako se tomu nije odupirao visok i strog jezični i duhovni autoritet. Hrvatski glagoljaši nisu se odupirali, osim u svetoj liturgiji.
Tako su Hrvati već najkasnije od kraja 11. stoljeća u okviru glagoljaške pismenosti u književnosti imali i jezik sasvim ili bar pretežito narodnih obilježja. Nije bilo potrebe da ikoji svoj dijalekt uzdižu u status književnoga jezika. Osobito se to jasno iščitava iz pravnih dokumenata, uklesanih u kamen i ispisanih na mekom materijalu. Jezik neliturgijske glagoljaške književnosti ima, u raznoj mjeri, više crkvenoslavenskoga pa time omogućuje da se bolje ocrta slika cjeline. Osobito je važno što se je baš tu izgradio jezik »lijepe književnosti« sa sve dominantnijim obilježjima narodnoga, a ne crkvenoslavenskoga jezika. To se je dogodilo još u 14. i 15. stoljeću, u razdoblju gotike, još prije procvata renesansne književnosti i bio je to jedan od preduvjeta da se taj razvoj ostvari onako bogato kako se i jest ostvario.
Narodni jezik pak u onih govornika južnoslavenskoga koji su postajali Hrvati, onakvi kakvima ih danas vidimo, pripadao je zapadnoj južnoslavenskoj skupini i u njezinu se okviru vrlo rano počeo članiti na tri narječja: čakavsko, kajkavsko i štokavsko. Kada je povučena čvrsta i trajna jugoistočna granica Njemačkoga carstva, zapadnojužnoslavenski govori onkraj nje izdvojili su se u zaseban slovenski jezik, upravo južnoslavenski jezik u Njemačkom carstvu, i tako je ostalo do danas. Kad su pak hrvatski glagoljaši svoj slovinski književni jezik široko otvarali narodnomu, otvarali su mu ga u svim trima njegovim narječjima. Narodni se jezik prihvaćao u književni slovinski u onoj dijalekatnoj boji u kakvoj se govorio tamo gdje se primao. U hrvatskom pisanju nije tada bilo narječnoga kanona. Jedini jezični kanon kojega je tada bilo u slovinskom jeziku bio je crkvenoslavenski. A taj se u Hrvata izvan svetoga bogoslužja uopće nije strogo primjenjivao. Narodni se je jezik unosio u slovinski onako kako se govorio tamo gdje se što pisalo slovinskim jezikom.
U načelu su tako sva tri narječja istovremeno već od početka ušla i u knjige. Istina, prema očuvanoj dokumentaciji to je isprva bio samo čakavski. Ali to nije književnojezični kanon, nego najstariji književnojezični spomenici potječu redom svi sa čakavskoga područja. Ono je u staro doba bilo znatno veće i smješteno više u središtu hrvatskoga prostora nego je danas. Ali da tu nema književnojezičnog kanona razabire se po tome što su u slovinskim spomenicima čakavske narječne boje i čakavska dijalekatska obilježja uvijek različita, uvijek onakva kako se govorilo ondje gdje je spomenik nastao.
Dugo vremena narodni jezik u slovinskim spomenicima samo je čakavski. Onda, od 16. stoljeća raspoznaju se u njima i kajkavska obilježja. A kada su od 16. stoljeća pučki pobožni tekstovi – kao što su lekcionar s odlomcima poslanica i evanđelja što se u crkvi čitaju pri liturgiji, pjesmarice, molitvenici s molitvama za dnevne i noćne časove, formulari za ispitivanje savjesti pred ispovijed – kad su ti tekstovi iz srednje Dalmacije preneseni na dubrovačko područje, jezik je u njima mijenjao čakavsku narječnu boju u štokavsku. Književni jezik je u njima postao štokavski. Nije tu umjesno govoriti o uvođenju novoga književnog jezika, štokavskoga. Isto tako nije u 16. stoljeću, kada se na hrvatskom sjeverozapadu na tekstovima na slovenskom (!) jeziku zgušnjuju i potpuno utvrđuju kajkavska narječna obilježja, nije umjesno govoriti o pojavi novoga književnog jezika, kajkavskoga. Ne mijenja se tu književni jezik, nego samo njegova narječna boja. A ona se mijenja u predaji istih (!) tekstova. Umjesno je stoga govoriti o narječnoj i dijalektalnoj stilizaciji književnoga jezika. A taj književni jezik, kojemu je povijesno ime slovinski, odnosno na sjeverozapadu slovenski, pri svim tim je stilizacijama isti.
Da se vlastiti jezik dijalekatski stilizira znamo zapravo svi iz vlastitoga iskustva, tek nas nisu naučili tako misliti i govoriti. Kad učimo standardni jezik, a svi bez iznimke ga moramo učiti, nije da učimo neki novi jezik. Ostajemo oslonjeni na ono što smo spontano dobili kao svoj jezik i samo ga stalnim naporom i ustrajnim nastojanjem sve pomalo prilagođuje dijalekatskim uzorcima prema kojima će postati prihvatljiv standardni jezik. Mjerilo uspjeha pri tome je da nas od Čakovca do Dubrovnika i od Pule do Iloka na određenom svima dostupnom stupnju naobrazbe razumiju glatko i bez trenja, pa za sporazumijevnje postaje sasvim nevažno odakle je tko, jer tko svojim jezikom uspijeva to postići, stilizirao ga je dijalekatski tako da može poslužiti kao standardni jezik.
Tu se lijepo pokazuje kako je ča-kaj-što doista zlatna formula hrvatskoga jezika. Ona naime obuhvaća i hrvatski standardni jezik koji se na površan pogled čini kao da je samo što, a nimalo ča i kaj. Tako nam ga u našem školovanju i prikazuju. Ali taj standardni jezik nije drugo nego dijalektalna stilizacija s dosljedno provedenim novoštokavskim ijekavskim dijalekatskim obilježjima. Ta stilizacija polazi i od područja kaj, i od područja ča, a i kad polazi od područja što nije ista s nikojim organskim štokavskim govorom, nego je upravo to što jest: dijalekatska stilizacija. Stoga formula ča-kaj-što obuhvaća i hrvatski standardni jezik, i obuhvaća ga upravo onako kako hrvatskomu standardnom jeziku valja pristupati. A u školi nas uče pristupati mu drukčije, kao vrlo isključivoj ijekavskoj novoštokavštini.
Zlatnom formulom ča-kaj-što obuhvaćena je tako sva dijalekatska raznolikost hrvatskoga jezika u svoj svojoj različitosti, sva povijest hrvatskoga književnog jezika sa svim njezinim dijalekatskim stilizacijama, uključujući tu i standardni jezik, onakav kakav je izrastao i sjajno se potvrdio. Uz to, zlatna formula upućuje na pravi pristup tomu standardnom jeziku, pristup ne s gledišta dijalektološke ekspertize, nego sve cjelovite povijesti hrvatskoga pisanja. Upravo zato ča-kaj-što i jest zlatna formula hrvatskoga jezika.
Tu formulu nije smislio i tako sjajno sažeto skovao pisac ovih redaka. Nju je skovao i već godinama ju neumorno promiče hrvatski pjesnik i kulturni djelatnik, medicinar i diplomat Drago Štambuk. U svojim rodnim Selcima na otoku Braču on pod tim geslom organizira pjesničko natjecanje, natjecanje s pjesmama na sva tri narječja, na kojem se pobjednik ovjenčava maslinovim vijencem. Stvaralačkom pjesničkom riječi potvrđuje se tako hrvatski jezik, jezik u svem obuhvatu njegove slojevite izražajnosti. To natjecanje nosi znakovit naslov Croatia rediviva: ča-kaj-što, i maslinovom krunom svakoga ljeta potvrđuje svojost i potpunost hrvatskoga jezika.
Ta formula zavrjeđuje najveću pozornost. Da se predloži da bude upisana u popis zaštićene nematerijalne kulturne baštine, čak i to ne bi bilo pretjerano. Jer to je baština hrvatskoga jezika s kojim i u kojem živimo. Velika kulturna stečevina koja nas obogaćuje i oslobađa.
Zlatna formula ne opisuje samo i upućuje, ona je nama velik izazov. Izazov da u skladu s njom, slijedeći ju, odnjegujemo i izgradimo svoju izražajnost. Književni jezik, pa tako i standardni, nije dijalekt. Ima već više desetljeća otkako to znamo, pa i rado o tome govorimo, ali je nekako teško povući sve zaključke koji slijede iz toga. A oni su dalekosežni. Kazuju nam da naš standardni jezik nije izveden ni iz kojega narodnoga govora, ni iz kojega zaseoka. On je izveden iz sve cjeline hrvatskoga pisanja i jezičnoga stvaranja. A to pak znači da niti u Marulića, niti u Zoranića, niti u Gundulića, niti u Mažuranića, niti u Preradovića, da spomenemo samo njih primjera radi, nema nikoje izražajnosti koja se nas današnjih ne tiče.
Ne tiče, rekli smo. Nitko naime ne kaže, kako nam rado podmeću, da sve što je u njih i mi moramo rabiti kao da nam je obično. To bi, naravno, bilo sasvim naopako. Ne moramo rabiti, ali nas se tiče! Tu je kao mogućnost. Treba znati za to jer samo tada poznajemo svoj jezik, tek tada ga rabimo kao pravi njegovi gospodari.
Gundulić npr. pjeva u »Suzama sina razmetnoga«: Jestojska je ma jedina nepoznato gorko travje. To ne znači da mi sada moramo govoriti i pisati jestojska mjesto jelo. To niti bi bilo lijepo niti umjesno. Ali smo mnogo bogatiji ako znamo da Gundulić za jelo u vrlo izražajnom stihu kaže jestojska. A lijepo je, upravo to, lijepo, znati da i Fran Mažuranić na jednome mjestu piše kako je negdje bilo ponuđeno raznih jestojsaka. Tako znamo da je i jestojska riječ našega hrvatskoga jezika, znamo i to gdje joj je u njemu mjesto, a upotrijebit ćemo ju samo kad snažno osjetimo da je to umjesno, pa i lijepo. Nikomu se tu ništa ne nameće, samo se što većem broju suvremenika nastoji dovesti do svijesti što sve ima, čime je sve bogat, čime sve raspolaže kad je do jezika i izraza. Riječ jestojska kod Ivana Gundulića i Frana Mažuranića tiče se dakle i nas današnjih.
U posljednje vrijeme izriču se mišljenja da čakavski i kajkavski i nisu narječja hrvatskoga jezika, nego su samostalni jezici i da na njih valja gledati kao na takve. Da se tomu pouzdano dođe na dno, treba duboko zaroniti u jezičnu teoriju. Izmiješalo se tu svačega, a sve to potječe od neprimjerenoga idejnog uokvirenja konačne standardizacije hrvatskoga književnog jezika kojim su ju uokvirili hrvatski vukovci za vladavine bana Khuena Héderváryja. U toj smjesi prisutno je i shvaćanje po kojem je dijalekt manje vrijedan od jezika, nešto kao njegov oblik koji nije punovrijedan. Po tome se samo jezici, a ne dijalekti, uzimaju doista ozbiljno. Stoga, kada se danas čuje da je čakavski odnosno kajkavski – jezik, a ne dijalekt, to se obično koji čakavac odnosno kajkavac zauzima za dostojanstvo svojega materinskoga govora. Imaju naravno pravo. I čakavski i kajkavski jest jezik, i to hrvatski. Narječja i njihovi dijalekti imaju svi njegovo puno dostojanstvo, i u živom govoru i u razgovoru i u knjigama, kako nam svjedoči cjelovita povijest hrvatske književnosti i sve pismenosti. Ali kada se danas govori da su čakavski, kajkavski i štokavski, jer su to različita ustrojstva, različiti sustavi, pa se ne mogu uzimati kao dijelovi jedne cjeline, onda to proturiječi svemu iskustvu što ga imamo s tim oblicima južnoslavenskoga.
Kad jednim pogledom obuhvatimo sav prostor i svu povijest hrvatskoga jezika pokazuje se da se čakavski, kajkavski i štokavski javljaju poglavito jedan u dodiru s drugim: supostoje jedan s drugim, razgraničuju se jedan od drugoga, pretapaju se jedan u drugi, povezuju se jedan s drugim, sve kao ono u Gorskom kotaru na sajmu u Fužinama. U jednu riječ, žive jedno s drugim. Pišući sada ne tako davno knjigu »Hrvatski jezik«, temeljito sam prošao svu povijest hrvatskoga književnog jezika. Prošao sam je i sada vrlo pouzdano mogu reći da u toj povijesti nema znatnije osobe koja bi stala na stajalište: ja sam čakavac i drugo me se ne tiče, ili: ja sam kajkavac i drugo me se ne tiče, ili: ja sam štokavac i drugo me se ne tiče. Toga naprosto nema. Svi su uvijek gledali preko granice svojega narječja, svi su ovako ili onako nastojali prijeći tu granicu. Svima je bilo samo sobom razumljivo da je i drugo narječje njihov jezik i koliko god bilo prepoznatljivo kao drukčije, ipak nije drugi jezik. Onaj tko govori da čakavski, kajkavski i štokavski treba gledati svako za sebe, tj. da oni ne tvore zajednički hrvatski jezik, taj govori protiv svega iskustva i potpuno nepovijesno. Ne valja se stoga uopće dati zbunjivati time.
Nasuprot tomu, zlatna formula ča-kaj-što proistječe iz svega što jest hrvatski jezik i upućuje na njegovu cjelovitost. Sa sajma u Fužinama i iz svih takvih sajmova, iz razgovora u svakom osim u najužem obiteljskom krugu, i iz svakoga govora, bilo pred javnim, bilo pred privatnim slušateljstvom, iz svih zapisa, od onih zabačenih i zaboravljenih, ispisanih glagoljicom na rubu pergamene do najnovijih povjerenih elektroničkoj tehnici, proistječe iz knjiga i bilježnica, iz umjetničke književnosti, iz stručne literature, iz sve publicistike, ta formula, sažeta da sažetija biti ne može, kao uperena strjelica pokazuje u budućnost i sve njezine izazove:
ČA – KAJ – ŠTO!
1 Ovaj jezikoslovni ogled akademika Radoslava Katičića napisan je na poticaj uredništva »Kola«, a povod mu je već 24-godišnje promicanje »zlatne formule hrvatskoga jezika ča-kaj-što«, koju njen autor Drago Štambuk oživotvoruje u praksi organiziranjem svehrvatske jezično-pjesničke smotre »Croatia rediviva, ča-kaj-što«. Smotru je Štambuk utemeljio 1991. godine u Selcima na otoku Braču i do danas bdije nad njom. Međutim, njegovi prijedlozi Ministarstvu kulture RH za stavljanje »zlatne formule hrvatskoga jezika ča-kaj-što« na Unescovu listu zaštićene nematerijalne baštine hrvatskog naroda – dosad su opetovano bili odbijeni. (Op. ur.)
2, 2014.
Klikni za povratak

Question: who is the writer of the hrvatski jezik

-->Makar is the standard Croatian language apparently closer to the Stokavian narrative, and the remaining two narratives have contributed a lot to its formation, and the linguist Radoslav Katičić and the writer Drago Štambuk promote the view that the Croatian language can not be seen at all outside of that judgment of his three narratives, which call "the golden formula of the Croatian language of something".

Question: what is the standard croatian language

Question: who is the linguist who believes that croatian can't be seen outside of

who is the linguist who believes that croatian can't be seen outside of

Question: makar is the standard croatian language closer to what narrative

makar is the standard croatian language closer to what narrative

Question: what do the three narratives of hrvatski jezik call

the golden formula of the Croatian language of something

the golden formula of the Croatian language of something

what do the three narratives of hrvatski jezik call

Question: what is radoslav katičić's profession

Question: who believes the three narratives are the golden formula of croatian language

who believes the three narratives are the golden formula of croatian language

-->Makar is the standard Croatian language apparently closer to the Stokavian narrative , and the remaining two narratives have contributed a lot to its formation , and the linguist Radoslav Katičić and the writer Drago Štambuk promote the view that the Croatian language can not be seen at all outside of that judgment of his three narratives , which call " the golden formula of the Croatian language of something " .

-->Makar je standardni hrvatski jezik očito najbliži štokavskom narječju, i preostala dva narječja su mnogo doprinijela njegovom formiranju, te jezikoslovac Radoslav Katičić i književnik Drago Štambuk promoviraju gledište da se hrvatski jezik uopće ne može sagledati izvan tog suodnosa njegovih triju narječja, koji nazivaju "zlatnom formulom hrvatskoga jezika ča-kaj-što".

-->Makar je standardni hrvatski jezik očito najbliži štokavskom narječju, i preostala dva narječja su mnogo doprinijela njegovom formiranju, te jezikoslovac Radoslav Katičić i književnik Drago Štambuk promoviraju gledište da se hrvatski jezik uopće ne može sagledati izvan tog suodnosa njegovih triju narječja, koji nazivaju "zlatnom formulom hrvatskoga jezika ča-kaj-što".

-->Makar is the standard Croatian language apparently closer to the Stokavian narrative, and the remaining two narratives have contributed a lot to its formation, and the linguist Radoslav Katičić and the writer Drago Štambuk promote the view that the Croatian language can not be seen at all outside of that judgment of his three narratives, which call "the golden formula of the Croatian language of something".

-->Makar is the standard Croatian language apparently closer to the Stokavian narrative, and the remaining two narratives have contributed a lot to its formation, and the linguist Radoslav Katičić and the writer Drago Štambuk promote the view that the Croatian language can not be seen at all outside of that judgment of his three narratives, which call "the golden formula of the Croatian language of something".

Drago Štambuk, stating that the Croatian standard was created with a strong contribution of all three Croatian narcissus, pledges for (return, and stronger) "opening the window" on the modern literary standard, in order to allow it to be further "riched and supplemented by the lexic from the chakavice, kajkavice and dialectal variants of the stokavice.

“Držim da je iskonski pjesnik, svećenik riječi”, kaže pjesnik, dr. Drago Štambuk, čija poezija se čita na petnaest jezika i koja je nadahnula svjetske priznate pisce i autore da s velikim poštovanjem govore o njoj. Njegov život, ispunjen različitim djelovanjem, prvenstveno liječničkim, diplomatskim i spisateljskim, izuzetno je bogat i zanimljiv i u svakom pogledu inspirativan. Kako sam u ovom razgovoru kaže, ono što ga pokreće jest “želja za kreativnošću i činjenjem dobra”, što sigurno nadahnjuje sve one koji dolaze u kontakt s njim i njegovim djelom. Odluku da čini dobro donio je još kao dijete u rodnim Selcima na otoku Braču, gdje je po staroj predaji živjela i Helena, majka Konstantina Velikog, graditeljica najznačajnijih crkvi. Ona je također činila dobro što je i povijesno zabilježeno, darivanjem i pomaganjem siromašnih i ugroženih na svom slavnom putu u Jeruzalem. Poput Helene koja je bila građanka rimska, a kao svetica poznata puno šire, dr. Štambuk s raznim priznanjima za svoje pjesništvo u svijetu; u Brazilu, Čileu, Japanu i Hrvatskoj, a boraveći kao hrvatski veleposlanik od 1991. i u mnogim drugim zemljama, također je već odavno postao građanin svijeta, kako ga mnogi i predstavljaju.
Bila mi je velika čast kada se gospodin, dr. Drago Štambuk odazvao na razgovor nakon našeg kratkog susreta u Zagrebu u svibnju 2018. godine, kada je u Evropskom domu predstavio nekoliko stihova iz svoje zadnje objavljene knjige Theurgia (Školska knjiga, Zagreb, 2017.), koja s 320 tekstova poezije u prozi otvara bezbroj tema; od Francisca Mirande, plaćanja slobode Dubrovačke Republike, Kalistena, Danielova proroštva, jezika, poezije, zagađenja okoliša, pitanja ljudskog postojanja, umjetnosti pa nadalje.
Dr. Drago Štambuk, od osnivanja Republike Hrvatske njen veleposlanik, trenutno je akreditiran u Iranu.
Jasna Lovrinčević: “Poznati ste kao pjesnik, uspješan diplomat, liječnik i prevoditelj. Što vas je posebno privuklo medicinskom studiju, a što vas je poslije, nakon prelaska u diplomaciju zadržalo u toj novoj profesiji? Osjećate li nedostatak ili prazninu zbog napuštanja medicine?”
Drago Štambuk: “Medicinu sam upisao jer sam kao prvašić u školskoj zadaći naslovljenoj: Što želiš biti kad odrasteš i zašto, napisao upravo sljedeće – želim biti liječnik kako bih pomagao ljudima. Zaista ne znam zašto sam u tom trenutku napisao to što sam napisao. No, plemenitost mojeg školskog sastava dirnula je učitelja koji je zadaću prepričao mome ocu koji je od tada stalno govorio rodbini i posjetiteljima našeg doma, kako želim biti liječnik eda bih pomagao ljudima. Rastao sam, dakle, u okružju koje me navodilo na studij medicine. Iako sam imao brojne druge interese, jer bio sam odličan zaista u svim predmetima, na kraju nisam mogao izbjeći opće prihvaćenu činjenicu u svome okružju, da ću studirati medicinu. Trebao sam upisati studij u Beču gdje je otac imao svoga prijatelja koji je već bio iznašao način da me upiše kao stranca; no kako je uoči prijemnog ispita otac počeo ozbiljno poboljevati, nagovorio me da ipak polažem prijemni za Medicinski fakultet u, Splitu bližem Zagrebu, što sam jedva dočekao. S bolesnim ocem otputovao sam u Zagreb na prijemni ispit, jedini s pratnjom, dok su svi ostali kandidati bili sami. Osjećao sam se jadno uoči ulaska u veliku dvoranu Klinike za zarazne bolesti – oko mene su se razmetali pitanjima i odgovorima, a ja sam stajao uz oca, nesiguran i impresioniran okolnostima. Međutim, po ulasku u dvoranu, vrlo brzo rješio sam test i rano, kao prvi, napustio dvoranu, došavši k ocu koji me čekao pred ulazom, iznenađen brzinom s kojom sam riješio zadatke. Mislio je da sam, možda, zbog kratkoće rješavanja, loše odradio test, no kada smo sljedećeg dana došli na Medicinski fakultet po izvješene rezultate, te kada je otac vido da sam prvi na rang listi prijemnoga ispita – bio je toliko ponosan i sretan; zagrlio me i osjećao sam da je moj izvrstan plasman bio važniji njemu nego meni. Počeo se okretati i govoriti ostalima oko sebe koji su se natiskivali prema listi na kojoj su bili oni koji su se uspjeli upisati na fakultet – kako sam ja, njegov sin, prvi na listi; bilo mi je iznimno neugodno, pa sam umjesto da se i sam radujem, počeo oca odvlačiti na stranu i prema izlazu. No, to nije bilo sve – on je htio svim svojim poznanicima i rođacima u Zagrebu dati do znanja da sam najbolji na prijemnom, pa me vukao naokolo – a to me jako opterećivalo i izazivalo nelagodu.
Volio sam medicinu, bio sam odličan student, završio fakultet i prije vremena; jedino žalim da otac kojemu je bilo toliko stalo da postanem liječnik, to nije doživio. Umro je u ljetu druge godine mojega studija i jedino što sam mogao učiniti za nj, bilo je pokazati mu prije smrti kompletno završenu drugu godinu medicine već u ljetu s indeksom punim petica. Umro je od želučanog karcinoma 10. Kolovoza 1971, dok smo ja, sestra i majka dežurali uz njegovu smrtnu postelju, pružajući mu posljednje darove ljubavi; uzrok njegove smrti vjerojatno je razlogom zašto sam baš specijalizirao uz internu medicinu i gastroenterologiju i hepatologiju, a naknadno u Londonu i zarazne bolesti i kopnicu, kako sam hrvatski nazvao aids.
Kada sam shvatio, vrlo rano, odmah po objavljivanju Memoranduma SANU 1986, u Londonu da dolazi rat i da će biti krvav – osjetio sam potrebu da se borim i protiv političkog aidsa koji se javljao na obzorju u Beogradu. Pomagati ljudima – opet ista motivacija, samo na drugom planu ili polju. Krenuo sam samoinicijativno u objašnjavanje britanskoj javnosti o stanju u bivšoj državi i razlozima za velikosrpsku agresiju. Nisam ja tada izabrao diplomaciju, ona je izabrala mene; oklonosti su dovele do toga da je predsjednik Tuđman koji je pri posjetu Londonu, nakon što je izabran za hrvatskoga predsjednika, uvidio koliko sam već posla načinio za Hrvatsku u Velikoj Britaniji, zamolio i uporno me poslije nazivao da se službeno angažiram. Rekoh mu, konačno, da ću prihvatiti predstavljanje Hrvatske u Londonu, nakon njegova višetjednog podsjećanja – dokle god Hrvatska ne bude sigurnom. A ona niti danas nije posve sigurna, te sam još u istom poslu, trenutno veleposlanik u Iranu. Godinama sam u Londonu radio paralelno dva posla: medicinski i političko-diplomatski, a tek od 1992. konačno sam, jer bilo je prenaporno raditi dva ozbiljna posla, prešao u diplomaciju. No svako ljeto na odmoru kod kuće u Selcima na Braču, godinama su dolazili pacijenti, tražili moj pregled i pomoć, a što sam radio s velikom radošću. Slično se događalo i s kolegama u diplomaciji. Jednom liječnik – uvijek liječnik. Instinkt postavljanja dijagnoze i preporučivanja terapije, nikada me nije napustio.”
Jasna Lovrinčević: “Od 1983. godine većinom ste živjeli izvan Hrvatske, u Londonu, poslije, od 1991. kao diplomatski izaslanik Republike Hrvatske u Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sj. Irske i kao veleposlanik u Indiji, Šri Lanki, u Egiptu i brojnim arapskim zemljama, Japanu i Južnoj Koreji, u Brazilu, Kolumbiji i Venezueli i od 2019, u Iranu. Kako je zapravo tekao Vaš boravak u inozemstvu, koji su bili prijelomni trenuci?”
Drago Štambuk: “Više sam vremena proveo u inozemstvu nego li u domovini. Eto tako se život složio; prvo želja za usavršavanjem u medicinskom zvanju odvukla me 1983. u londonske klinike gdje sam se bavio bolestima jetre i kopnicom, kako sam na hrvatskom nazvao aids – bolest koja je u to vrijeme bila u žarištu svjetske javnosti; naime, mnogi moji bolesnici s hepatitisom zbog istog načina prijenosa virusa, počeli su bolovati od kopnice, te sam i nehotice postao jedan od pionira u liječenju rečene bolesti i inicijator potrage za cjepivom. Međutim kako sam u međuvremenu u Hrvatskoj završivši na listi Bijele knjige zbog svojeg samizdanog florilegija “INSULAE / hrvatska nova lirika” koja je imala platonistički pristup pjesništvu i zajedno sakupila hrvatske pjesnike iz Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine, od dežurnih je pravovaljanih ideologa okvalificirana kao nacionalistički otklon kojega je trebalo sankcionirati. Zbog toga sam iznenadno izgubio posao na KBC Rebru (Klinički bolnički centar- KBC) što me dovelo gotovo do ruba depresije. No, otvarala su se druga vrata, posao u kliničkim istraživanjima je napredovao, a onda kao što već kazah nadolazak skore agresije na Hrvatsku naveo me da se počnem baviti promicanjem hrvatskih interesa, godinama privatno, da bi nakon što sam organizirao prvi dolazak prvog hrvatskoga predsjednika Tuđmana u London, i službeno.”
Jasna Lovrinčević: “U Theurgiji, u česti broj 13 kažete kako se jedino Brazil može mjeriti s ljepotom Vaše zemlje. Uz pretpostavku doslovnog značenja, Hrvatske, iako “Božje oko, dom sve bliži“, može se odnositi i na krajnji cilj, nebeski Jeruzalem, nepretpostavljive ljepote, molila bih Vas ako biste malo više rekli o ljepoti koja vas je tako oduševila i očarala jer mnogi ljudi i nisu u stanju primijetiti ljepotu i sve ono što stoji iza nje.”
Drago Štambuk: “Valja nam biti otvorenima prema svijetu, a ja to doista jesam. Brazil je zemlja veličine kontinenta, s brojnim klimatskim zonama, pa svekolika njena raznolikost, biološka i ina, od Parane na jugu do Amazone na sjeveru, daje toliko opcija i varijanti za ljepotu, tako da nije niti potrebno navoditi i objašnjavati očito. Hrvatska jest i veće čudo jer nije velika zemlja i na malo prostora nalazi se neslućena raznovrsnost prirode, materijalne i nematerijalne baštine, običaja … na primjer broj tradicionalnih božićnih pjesama koje ima Hrvatska nema niti jedna druga zemlja na svijetu.”
Jasna Lovrinčević: “U Vašoj biografiji sigurno je jedan od značajnijih trenutaka odlazak u London, nakon što ste specijalizirali internu medicinu, uključujući hepatologiju i gastroenterologiju. Tamo ste radili kao liječnik i sudjelovali u znanstvenim istraživanjima. Osamdesetih godina mnogi zagrebački studenti medicine su sanjali o odlasku na Zapad, većinom u SAD. Zašto ste se odlučili za London?”
Drago Štambuk: “Došao sam u kontakt s profesoricom Sheilom Sherlock, majkom hepatologije kao posebne medicinske grane, koju su zanimala moja znanstvena istraživanja na području bolesti jetre, pa je isposlovala za mene Welcomeovu stipendiju; nikada nisam bio tako dobro nagrađivan za svoj rad kao u nekoliko godina rečene stipendije u The Royal Free Hospital u Londonu. Štošta sam naučio u svom kliničkom i istraživačkom poslu; jedino sam se kasnije znao pitati čemu sav taj napor i subspecijalizacije kada sam načinio potpuni odmak i rez u karijeri, za koji je moja pokojna majka kazala, da ga ne čine normalni ljudi. No, nekada u životu i veliki obrati su logični onome koji ih čini jer razumijeva svoje motive i svoju nutarnju potrebu za njima.”
Jasna Lovrinčević: “Poezija je jedna konstanta u Vašem životu, objavljujete je od studentskih dana i nje se nikad niste odrekli, bez obzira koliko i medicinska i diplomatska profesija traže punu angažiranost. U Theurgiji kažete kako pišete poeziju “hlupeći istinu“, a u Vašem pozdravnom govoru na Azijskoj konferenciji za literaturu i biblioteksrstvo, 2011. u Osaki (The Asian Conference on Literature and Librarianship 2011, Osaka) poeziju nazivate religijom.
Ima li za Vas poezija još neka značenja pored navedenih?”
Drago Štambuk: “Mnogo je definicija poezije, pa mi je teško prionuti uz jednu. Nekada više odgovora jedna, nekada druga – ovisno o stvaralačkoj fazi u kojoj jesam. Držim da je iskonski pjesnik svećenik riječi i da je crkva ili sakralni prostor, idealno mjesto za izgovaranje poezije, koju pri čitanju tretiram kano molitvu. Pjesnik je čovjek koji u znak zahvalnosti vraća Bogu od Njega poklonjen mu jezik, pa je poezija tako i simbol ljudske zahvalnosti na velikom Božjem daru jezika.”
Jasna Lovrinčević: “London je sigurno značajan i za afirmaciju Vaše poezije u svijetu. Zanimljivo je kako ste već godinu dana nakon dolaska u London, 1984. bili pozvani na prijem kod Doris Lessing, dobitnice Nobelove nagrade 2007., gdje ste upoznali i Raymonda Carvera. Kako ste osobno doživjeli London kao pjesnik?”
Drago Štambuk: “Londonski period bio je iznimno kreativan, medicinski, ali i poetski, također ljudski. Upoznao sam mnogo značajnih osoba i družio se s njima.”
Jasna Lovrinčević: “U Japanu ste 2011. utemeljili Međunarodni natječaj “Vladimir Devide” za najbolji haiku na engleskom jeziku i Vi odlučujete o pobjedniku. Znači li to da Vi jedini donosite odluku o pobjedniku ili postoji ocjenjivački sud? Tko je sve odgovoran za taj natječaj? Osobno smatram da je taj natječaj kao međunarodni i u jednoj stranoj zemlji s imenom znanstvenika i pjesnika iz Hrvatske, velika promocija Hrvatske. Kakav je njegov odjek u svijetu i jeste li osobno zadovoljni umjetničkom razinom natjecateljskih uradaka?”
Drago Štambuk: “Sad je već deveta godina da vodim i prosuđujem trostihe na rečenom natječaju; držim da su knjižice koje svjedoče i potkrepljuju ovaj natječaj jako konzistentne u svojoj izvrsnosti; hrvatski haidžini i ovdje dobro prolaze iako nikada ne znam, dok izabirem i prosuđujem, tko stoji iz kojeg trostiha; tako je to od samoga početka odlučeno, eda se ne bi moglo reći da favoriziram izvjesne zemlje. Nekada je šteta da kadšto loš engleski obezvrijedi krasnu ideju, ali moje nije ispravljati tuđi engleski. Mogu samo reći da je šteta da zbog kvarnoga jezika ne izaberem haiku koji je po sebi, ali ne i po jezičnoj izvedbi, zaista vrhunski. Moj uvodni govor pri prvom natječaju, na kojemu sam jedinome bio nazočan, neposredno nakon tsunamija 2011. u Osaki, tiskan je u posebnoj knjižici pod nazivom Haiku Consciousness, koju su znalci nazvali haiku biblijom, iako je riječ o tankoj knjizi. Ali i haiku je miniskulna forma. Malo teksta s velikim metafizičkim prostorom – mogla bi biti jedna od definicija toga pjesništva. Japanci su prepoznali moje tragove ostavljene u njihovoj zemlji, pa mi je Vlada Japana nedavno odlučila dodijeliti, isto odličje koje je prošle godine dobio moj prijatelj iz Londona, nobelovac i književnik Kazuo Ishiguro: Orden izlazećeg sunca sa zlatnom i srebrnom zvijezdom. Nažalost, kako sam jako zaposlen u Iranu, nisam se usudio putovati u Tokijo i iz ruku novoga cara Naruhita i premijera Abea primiti navedeno odličje. Nadam se da će mi ga uručiti nova japanska veleposlanica ovoga ljeta kada budem došao u Hrvatsku na sastanak hrvatskih veleposlanika.”
Jasna Lovrinčević: “U Selcima na Braču pokrenuli ste 1991. smotru poezije Croatia rediviva čiji je moto ča-kaj-što, nazvan Zlatna formula hrvatskog jezika, pjesnički izražaj u kombinaciji sva tri hrvatska narječja ili tri hrvatske jezične stilizacije, kako ih volite nazivati. Zalažete se da ta Zlatna formula ča-kaj-što bude stavljena na Nacionalnu listu nematerijalne baštine i nagovještavate i druge mogućnosti u budućnosti. Jeste li razmišljali i imate li ideju na koji bi se način taj sveobuhvatni jezik mogao standardizirati, s obzirom na različitost, npr. dekliniranja i sintakse, kako bi se mogao ispravno koristiti i prenositi novim generacijama? U kritičkom izdanju Planina, Petra Zoranića iz 1988. može se na pojedinim mjestima osjetiti zbunjenost prevoditelja pri prevođenju na tadašnji standardni jezik, što se posebno očituje u dijelovima koji su i u originalu, izvornom govorniku hrvatskog jezika posve razumljivi. Upotreba ča-kaj-što formule u literaturi sigurno nije upitna jer mnogi hrvatski književnici pored kombinacija što-kaj ili ča-što koriste ili su koristili i strane jezike, uključujući latinski, njemački, mađarski, turcizme i sve druge koji su zahvatili hrvatska područja, pa možete li malo pojasniti u kojem smislu želite upotrebu ča-kaj-što?”
Drago Štambuk: “Prvo želim posvijestiti što nam i kakav nam jezik jest, naglasiti njegovu unikatnu trojstvenu narav i upirati preko rečene formule, zašto to ne reći, u budućnost hrvatskoga jezika. U slobodi sve je moguće, a jezik je fluidna supstancija na koju se dade utjecati i koja sadrži svoja nutarnja pravila koja nam je kadšto slijediti ili modelirati. Ne želim Hrvate preko noći učiniti nepismenima, prekasno je za to, ali što možemo, jest otvoriti prozorčiće na književnom standardu i dopustiti da ga bogati i oplemenjuje leksik iz čakavice, kajkavice i dijalektalnih varijanti štokavice. Enormna je leksička pričuva hrvatskoga jezika, tolika da je hrvatski jezik kroz nju jedan od najbogatijih slavenskih jezika. Hrvatsko se jezično ŠTO može razumjeti jedino u odnosu na ČA i KAJ. Jednostavno da jednostavnije biti ne može.”
Jasna Lovrinčević: “U okviru smotre poezije Croatia rediviva ča-kaj-što, u Selcima je postavljen i Zid od poezije s uklesanim stihovima. Fantastična ideja! Čija je to inicijativa, kada su prvi stihovi zapisani i kakve su reakcije posjetitelja Zida?
U Japanu su također na nekim javnim mjestima ispisani stihovi Matsua Bashoa, koji možda za Japan imaju više religiozni smisao. Što promiču stihovi na Zidu poezije u Selcima, odnosno kako se biraju za ispis?”
Drago Štambuk: “Utemeljenje smotre, njeno 29-godišnje vođenje, i upravljanje njome, moja su ideja i briga, a također i Zid od poezije, kojega neki nazivaju Oltarom hrvatskoga pjesništva. Prva riječ na Zidu jest – Bog, a teme su ljubav, jezik, ljepota…uglavnom sam izabirem stihove, jedino ukoliko ovjenčanik / oliveatus inzistira na svojim stihovima, ja ću mu to dopustiti. Zid je postao atrakcija, ljudi ga posjećuju, stoje pred njim i čitaju, uče napamet stihove vrhunskih hrvatskih pjesnika;Tadijanovića, Parun, Mihalića, Paljetka i drugih. Kada neki od ovjenčanika umru, djeca iz susjedne škole stavljaju pod mramornu ploču njihovih stihova zapaljenu svijeću, a cvijećem kite ploču s njihovim versima. Zid slavi raznovrsnost hrvatskoga jezika i njegove poetske visoke domete, a sve to kroz duhovni raster.”
Jasna Lovrinčević: “Zanimljiv podatak u Vašoj biografiji je boravak na Harvardskom sveučilištu 2001. i 2002. kao gostujući profesor gdje ste se bavili etikom u međunarodnim odnosima i temom općega dobra. U nekim svojim pjesmama kao i u Vašem pozdravnom govoru na Azijskoj Konferenciji o literaturi i biblioteksrstvu 2011. u Osaki koristite izraz “opće dobro“, pretpostavljajući haiku kao umjetnost koja može doprinijeti općem poboljšanju svijeta. Molila bih vas ako biste malo više osvijetlili pojam općeg dobro? Kako bi se najkraće moglo definirati opće dobro kao univerzalni pojam?”
Drago Štambuk: “Opće ili javno dobro, svi znamo, ono je koje koristi široj narodnosnoj zajednici i svijetu, a utemeljeno je na univerzalnim principima i vrednotama. Ne bude li tomu tako, svijet će propasti; on se već urušava i duhovna vertikala vrednota valja se u horizontali materijalističkoga gliba i pohlepe koja će uništiti naš jedini planet, ne probudimo li se – za što je krajnji čas. Sve što inzistira na ljudskoj plemenitosti i dobru za sve, pa tako i minijaturni haiku, doprinosi spašavanju naše uljudbe i čovječanstva. Svako, i najmanje oruđe ili alat, pa bio to i haiku koji komunicira s prirodom na način koji je uzdiže i voli, ekološki itekako osvještava čitatelja i uzdiže mu svijest, postaje čuvarom ljudskog opstanka.”
Jasna Lovrinčević: “U jednom razgovoru ste spomenili kako ste upoznali Majku Terezu u vrijeme kada ste kao veleposlanik Republike Hrvatske bili akreditirani u Indiji. Što Vas se pri susretu s njom posebno dojmilo? Majka Tereza je prije polaska u Belgiju stanovala u samostanu sv. Vinka u Zagrebu, a u jednom dokumentarnom filmu moglo se čuti kako s ocem Gabrićem razgovara hrvatski. Jeste li razgovarali na hrvatskom ili engleskom jeziku?”
Drago Štambuk: “Kadšto sam s Majkom govorio na hrvatskom, iako uglavnom na engleskom. Bila je vezana za Hrvatsku, otuda je krenuo njen katolički kozmopolitizam; u trenu inspiracije pri prvom susretu u Calcutti 1995. ponudio sam joj hrvatsku diplomatsku putovnicu što je objeručke prihvatila, a koju sam joj uručio iste godine na njen rođendan, 26. kolovoza, tako da je kasnije, može se to tako reći, umrla i kao građanka Hrvatske. Dojmila me se njena junačka posvećenost siromašnima i odbačenima – i upravo je ta herojska kvaliteta ono što je čini svetom. Potvrdila mi je u više navrata svetost oca Ante Gabrića, pa sam njene izjave poput svejdočanstva, na jednoj stranici koju sam napisao po sjećanju, predao zagrebačkim isusovcima na početku procesa njegove beatifikacije u rujnu 1998.”
Jasna Lovrinčević: “Zbirka poezije Theurgija puna je mudronosnih i plemenitih poruka, često temeljenih na dubokom shvaćanju Novog zavjeta, upozorenja, savjeta, na osnovu širokog znanja i informiranosti, iskazanih velikom ljubavlju prema čovjeku, domovini i čovječanstvu. Posebno je dojmljiv i hrabar Vaš govor kojeg već nekoliko puta navodim, održan na The Asian Conference on Literature and Librarianship 2011 u Osaki, u kojem kažete kako bi “životne vrijednosti, ljubav, mir i suosjećanje morale prevladati na zemlji“, kako bi, “svatko tko želi voditi ili vladati svijetom, morao biti njegov sluga, posvećen dobru“, te kako “treba voljeti da bismo bili voljeni” itd. Također bih ovom pridodala jedan stih iz Theurgije: “veća je ljudska snaga potrebna za osjetljivost i sućut nego za gordost i prezir“.
Kakav je eho ovih Vaših izrečenih misli, budi li nadu ili razočarenje?”
Drago Štambuk: “Ljudski je nastojati, boriti se i ustrajati za svekoliko dobro u koje vjerujemo, što nas čini plemenitim ljudima, a odmiče od zvijeri. Jer čovjek koji nije uzdignuto biće nije vrijedan zvati se čovjekom.
Preporučam čitanje moje posljednje knjige koju spominjete eda se ne bih ponavljao. Sami ste navele neke isječke i rečenice. Uzgor, vazda uzgor nam je stremiti, a lako je, vrlo lako pasti u kal i zaprljati svoju dušu. Jednom davno rekao sam u novinskom razgovoru da ono što me pokreće jest želja za kreativnošću i činjenjem dobra. Dostatno za cijeli život.”
Jasna Lovrinčević: “Podnaslov Vaše pjesme Jezik mog jezika je Ouroboros, pretpostavljam u značenju Jungove škole kao integracije suprotnosti. Također u Vašem pozdravnom govoru na Azijskoj Konferenciji o literaturi i bibliotekarstvu 2011. u Osaki, ouroboros navodite kao simbol hoda prema samouništenju današnje civilizacije, ovaj put u smislu ezoterične tradicije. Što vam je tako privlačno u tom staroegipatskom znaku zmije, odnosno simbolu?”
Drago Štambuk: “Privlačana mi je simbolička utemeljenost ouroborosa i preko njega točnost u dijagnosticiranju stanja našega planeta i uljudbe koja je, horribile dictu, u fazi poništenja sebe same; ona probavlja sebe samu i poput zmije jest koja jede svoj vlastiti rep. Spasenjsko vidim u okretanju k duhovnim vrednotama i njihovom pretpostavljanju konzumerističko-materijalističkom porivu koji je u samrtni zagrljaj, a možda i hropac, oklopio svijet.”

Question: who is the linguist who believes that the croatian language can not be seen

Drago Štambuk, stating that the Croatian standard was created with a strong contribution of all three Croatian narcissus, pledges for (return, and stronger) "opening the window" on the modern literary standard, in order to allow it to be further "riched and supplemented by the lexic from the chakavice, kajkavice and dialectal variants of the stokavice.

who is the linguist who believes that the croatian language can not be seen

Question: who stated that the croatian standard was created with a strong contribution of all three

who stated that the croatian standard was created with a strong contribution of all three

Question: what do the three narratives of the croatian language mean

the golden formula of the Croatian language of something

the golden formula of the Croatian language of something

what do the three narratives of the croatian language mean

Question: makar is the standard croatian language closer to what

makar is the standard croatian language closer to what

Question: which linguists believe that the croatian language cannot be seen outside of the three

Radoslav Katičić and the writer Drago Štambuk

Radoslav Katičić i književnik Drago Štambuk promoviraju gledište da se hrvatski jezik uopće ne može sagledati izvan tog suodnosa njegovih triju narječja , koji nazivaju "" zlatnom formulom hrvatskoga jezika ča

Radoslav Katičić and the writer Drago Štambuk

which linguists believe that the croatian language cannot be seen outside of the three

Drago Štambuk , stating that the Croatian standard was created with a strong contribution of all three Croatian narcissus , pledges for ( return , and stronger ) " opening the window " on the modern literary standard , in order to allow it to be further " riched and supplemented by the lexic from the chakavice , kajkavice and dialectal variants of the stokavice .

-->Makar je standardni hrvatski jezik očito najbliži štokavskom narječju, i preostala dva narječja su mnogo doprinijela njegovom formiranju, te jezikoslovac Radoslav Katičić i književnik Drago Štambuk promoviraju gledište da se hrvatski jezik uopće ne može sagledati izvan tog suodnosa njegovih triju narječja, koji nazivaju "zlatnom formulom hrvatskoga jezika ča-kaj-što". Drago Štambuk se, konstatirajući da je hrvatski standard nastao uz jak doprinos sva tri hrvatska narječja, zalaže za (ponovno, i jače) "otvaranje prozorčića" na suvremenom književnom standardu, kako bi se omogućilo da ga dodatno "bogati i oplemenjuje leksik iz čakavice, kajkavice i dijalektalnih varijanti štokavice.

Drago Štambuk se, konstatirajući da je hrvatski standard nastao uz jak doprinos sva tri hrvatska narječja, zalaže za (ponovno, i jače) "otvaranje prozorčića" na suvremenom književnom standardu, kako bi se omogućilo da ga dodatno "bogati i oplemenjuje leksik iz čakavice, kajkavice i dijalektalnih varijanti štokavice.

-->Makar is the standard Croatian language apparently closer to the Stokavian narrative, and the remaining two narratives have contributed a lot to its formation, and the linguist Radoslav Katičić and the writer Drago Štambuk promote the view that the Croatian language can not be seen at all outside of that judgment of his three narratives, which call "the golden formula of the Croatian language of something". Drago Štambuk, stating that the Croatian standard was created with a strong contribution of all three Croatian narcissus, pledges for (return, and stronger) "opening the window" on the modern literary standard, in order to allow it to be further "riched and supplemented by the lexic from the chakavice, kajkavice and dialectal variants of the stokavice.

Drago Štambuk, stating that the Croatian standard was created with a strong contribution of all three Croatian narcissus, pledges for (return, and stronger) "opening the window" on the modern literary standard, in order to allow it to be further "riched and supplemented by the lexic from the chakavice, kajkavice and dialectal variants of the stokavice.

After the following centuries numerous literary works – and also grammatics – are written both on the Novostokavska ikavici, and on the ijekavica"History of the Croatian language" , an article with a chronological review of the historical grammatics of the Croatian literary language at "tportal.hr", visited on August 12, 2015 (also on the čakavsk, and especially the kajakavsk narcissus), with the merit of the Ilirsky movement in the middle of the 19th century more and more dominated by ijekavica; in the end of the 19th century it becomes for use in schools the mandatory Croatian ortography of Ivan Broza from 1892.

poruka sad-u14
Zaharova prijeti: Postavljeni ciljevi u Ukrajini bit će postignuti; Biden obećao Zelenskom napredne sustave protuzračne obrane
loša infrastruktura
Glasnogovornik Vlade: Idemo u izgradnju stadiona u Zagrebu, sudjelovat će i država uz druge koji će biti uključeni u projekt
- 67
DVOBOJ ODLUKE
Veznjaku 'Modrih' Josipu Mišiću na Dinamovoj presici stiglo pitanje o reprezentaciji; evo što je odgovorio!
- 16
NIŠTA BEZ CRNINE
[FOTO] Jennifer Lopez voli biti u centru pažnje, pa makar to bilo i na sprovodu
prkos iz kijeva14
Kuleba: Ovo je rat za opstanak Ukrajine, nastavljamo ofenzivu unatoč raketnim udarima Rusije
stranačko predsjedništvo
Plenković: Bitno je da se sve vezano uz INA-u rasvijetli, a oporba ima udruženu operaciju, pjeva pjesmice i želi srušiti Vladu
vršnjačko nasilje
Dječak kojeg su pretukli u Dugom Selu: Pitali su me jesam li kršten i zašto imam dugu kosu; oglasila se i policija
VIKEND ROMANTIKA
Ida Prester sa suprugom 'pobjegla' u Pariz: 'Nismo vidjeli Eiffel, nismo bili u Louvreu, dva dana smo se ljubili i spavali do podneva'
NEVJEROJATNA ODLUKA
Može ih biti sram! Legendarni nogometaš smogao je hrabrosti reći istinu, a zatim je doživio ogromnu nepravdu
NAJNOVIJE
23:33
Obračun u središtu Sarajeva: Jedan muškarac ubijen, a drugi ozlijeđen
23:02
U Italiji je Lazio protutnjao Firencom; Nottingham Forest i Aston Villa remizirali u engleskom Premiershipu
22:31
Venezuela: Nakon odrona spasilačke ekipe u potrazi za 52 nestalih
22:18
Čelnik Ujedinjenih Arapskih Emirata putuje na sastanak s Putinom o Ukrajini
21:47
U Frankfurtu pronađena bomba teška 500 kilograma iz 2. svjetskog rata, evakuirat će se 20.000 ljudi
21:38
Zrakoplovna nesreća Rio-Pariz: Air France i Airbus na sudu odbijaju krivnju
'potpuna brutalnost'14
Biden osudio ruske raketne napade na ukrajinske gradove, obećao nastavak potpore
- 13
usluge u oblaku
Skrivena energetska kriza trese Europu: Bez njih bi naše aplikacije bile mrtve, a troše struje kao grad od pola milijuna stanovnika
- 5 Video
demonstrator tehnologije
Predstavljen novi AbramsX s revolucionarnom nadogradnjom, donosimo detalje o tenku sljedeće generacije
NA POMOLU - KAOS
Sprema li se nova hajka na Novaka Đokovića? Bila bi to pljuska u lice svima
NAJPOPULARNIJE
- 1.
prolazni trendovi
Bili su hit, a sada izlaze iz mode: Ovih sedam trendova za uređenje domova odlaze u zaborav
- 2.Galerija
strah od špijuna
Tisuće bježe od mobilizacije: Europljani ne žele ruske dezertere, evo i zašto
- 3.Galerija
radi se punom parom
Pogledajte kako napreduju radovi na jednom od najvećih gradilišta u Hrvatskoj - Rimac Campusu
- 4.Galerija Video
USS GERALD R. FORD
[VIDEO/FOTO] Evo što sve znamo o tehnološkom čudu i najskupljem ikad sagrađenom ratnom brodu koji upravo plovi prema Sredozemlju
- 5.Galerija
pitanje zapadnog balkana
Dodik napao Zelenskog: 'Kakva arogancija. Što si on umišlja?'
- 6.Galerija
vječni model
Kada biste ove jeseni morali uložiti samo u jedan par cipela, to bi bile ove
- 7.Galerija
O BEAUTY TEMAMA
Sanja Doležal: 'Velik dio života provela sam na raznim dijetama, dobre su kratkoročno, ali ako ne promijeniš životne navike, dugoročno nemaju smisla'
- 70
STALNI SEZONAC
Do koronakrize svaki peti radnik u turizmu bio je 'stalni sezonac', sad ih je upola manje. Zašto je pao interes za zapošljavanje uz državnu pomoć?
- 10 Video
divovski udar
[FOTO/VIDEO] Ne brinite, mirni smo sljedećih 100 godina, no koliki bi asteroid trebao biti da potpuno raznese Zemlju?
- 24 Video
komentar boška picule
EU ne treba još jednog Orbana, no Vučić je postao nešto još gore od toga - parodija Slobodana Miloševića
MAXSPORT
- Video
SUPERSPORT HNL
Pogledajte reviju prekrasnih golova koji su obilježili 12. kolo. Sahitijeve škarice šlag su na tortu
- Video
TPORTAL VAM DONOSI
Pogledajte posebnu emisiju Studio HNL posvećenu 12. kolu SuperSport Hrvatske nogometne lige
- Video
katastrofalne pogreške
[VIDEO] Sudačkim previdima nema kraja; Varaždin je grubo oštećen na Poljudu, a stručnjak je zavapio: Vrijeme je za hitan sastanak!
- 23 Video
sram ga je
Zoran Zekić je nakon teškog poraza poslao jasnu poruku svojim igračima; mnogi će se nakon ovog ozbiljno zamisliti
- GalerijaZelena je njezina omiljena boja: Vanna dobro zna koji je hit komad i ove jeseni
- GalerijaJulia Roberts otkrila suprugovu romantičnu stranu: 'Još uvijek čuvam pisma koja mi je napisao i jednog ću ih dana pokazati kćeri'
- Galerija VideoBaš kao i s Viktorom, Franka Batelić i novoj je bebi posvetila pjesmu, a za uspomenu ostaje i spot
Postoji nada za bolje funkcioniranje javne uprave u budućnosti
- GalerijaNe znamo koja je elegantnija: Tri crne haljine Jennifer Lawrence za promociju novog filma
- GalerijaOvo nije najbolja haljina koju smo vidjeli na Barbari Kolar, ali barem ne riskirate epileptični napadaj kao kad gledate show na Novoj TV
UTORAK - 21 SAT61
Dinamov trener Ante Čačić: Igramo najvažniju utakmicu u skupini, a s Josipom Drmićem sam sve riješio
- 44
ZANIMA IH SAMO JEDNO
Austrijanci najavili susret s Dinamom, a njihov trener bio je jasan; što će na ovo reći u hrvatskom prvaku?
VELIKO FINALE
Oglasile se Hrvatice koje su ispisale povijest: Svaka nam čast, nevjerojatan osjećaj
- Galerija
KVALIFIKACIJE ZA EURO
[FOTO] Hrvatski izbornik pozvao u pomoć gledatelje: Mi smo reprezentacija koja možda najviše ovisi o navijačima
- Galerija
PLAVI PAKAO
Dinamo rasprodao sve ulaznice za Salzburg, a iz kluba poslali upozorenje za 'lovce u mutnom'
- Galerija
NINO BULE ZA TPORTAL
S trenerske je klupe pisao Dinamovu povijest, a sada otvoreno govori o nekim Čačićevim potezima; dotakao se Lige prvaka te onoga što je ključno
zastrašujuće
Šokantna vijest iz Premier lige: Zbog rizika od smrtonosnog srčanog udara okončao nogometnu karijeru sa samo 24 godine
Ujah u šoku
Bez milosti! Britancima oduzeto olimpijsko srebro iz Tokija jer je 22 mjeseca kasnije otkriveno da su varali
planet b
Iskoristite proizvode koje imate kod kuće za čišćenje četkica za šminku
oporavak od ljetnih mjeseci
Nahranite vašu kosu nakon ljeta i pripremite ju za hladne dane koji su pred nama
Provedena studija
Kako je povećanje cijena energenata utjecalo na poslovanje poduzeća u Hrvatskoj
Impresivan iz svakog kuta
Hrvatska premijera Huawei nova 10 pametnog telefona
pere podove umjesto vas
Osvojite odličan robotski perač podova Braava jet 250!
popis traženih osoba
Bivši ruski predsjednik Medvedev i niz vodećih ruskih čelnika nalaze se na tjeralici Kijeva
bivši ministar
Kotromanović: Ovo je predvidljiva, surova i brutalna osveta. Rusi u ratu nisu ništa pokazali osim čiste gole fizike, gole sile na terenu
'učinkovita politička rješenja'
Čelnik Ujedinjenih Arapskih Emirata putuje na sastanak s Putinom o Ukrajini
na području zagreba i siska
Službenom karticom kupovao gorivo, tvrtku oštetio za 124.000 kuna
lice s tjeralice
Bježao policiji i skrivio nesreću u Kaštel Starom
- Galerija Video
javila pu zagrebačka
[VIDEO/FOTO] Pljačka banke u Zagrebu: Maskirani čovjek zaposlenicima prijetio vatrenim oružjem i otuđio novac
oduzimanje prednosti
Maloljetna Slovenka autom usmrtila motociklista u Međimurju
- Galerija
krim istraživanje
O novim privođenjima vezanima uz plinski biznis oglasili se policija i USKOK. Evo što kažu
sve veće cijene9
Kupci zbog krize 'na vrijeme' pohrlili u kupovinu zimskih guma, u mjesec dana potražnja se povećala za gotovo 230 posto
- 7
nominalni porast za 7,5 posto
Prosječna zagrebačka neto plaća za srpanj 8.740 kuna
- 9
državne nekretnine
[FOTO] Tražite poslovni prostor? Država u zakup daje 28 nekretnina diljem zemlje
- Galerija
korisno je znati
Ovo su kućanski uređaji koji troše najviše struje, evo kako smanjiti potrošnju
- Galerija
EUROPSKI PARLAMENT
Usvojena direktiva o minimalnoj plaći na razini EU-a. Pogledajte što to znači za hrvatske radnike i hoće li dobiti 'primjerene uvjete života'
- Galerija
Ekskluzivni intervju: Mohamed Ali Alabbar
Arapski poduzetnik koji je kupio Andabakove hotele otkriva koje su mu sljedeće ulagačke mete u Hrvatskoj, ne odustaje od 'Zagrebačkog Manhattana': Ako se opet raspiše natječaj, rado bih se javio
ZANIMA IH SAMO JEDNO44
Austrijanci najavili susret s Dinamom, a njihov trener bio je jasan; što će na ovo reći u hrvatskom prvaku?
NA POMOLU - KAOS
Sprema li se nova hajka na Novaka Đokovića? Bila bi to pljuska u lice svima
- 38
NINO BULE ZA TPORTAL
S trenerske je klupe pisao Dinamovu povijest, a sada otvoreno govori o nekim Čačićevim potezima; dotakao se Lige prvaka te onoga što je ključno
- Galerija
nezasitan je
Lewis Hamilton šokirao je čelnike Mercedesa; ima plaću 46 milijuna eura i ove sezone ne zna za pobjedu, a sad je povukao neočekivani potez...
- Galerija
nastavlja li dalje ili?
Roger Federer je otišao u mirovinu, a sad je i Novak Đoković progovorio o mogućem kraju karijere
- Galerija
zaledili su se
Drama u Dortmundu; Borussija doživjela šokantni 'strujni udar'; spremaju se drastične mjere štednje, gasi se sve...
LIGE PETICE
U Italiji je Lazio protutnjao Firencom; Nottingham Forest i Aston Villa remizirali u engleskom Premiershipu
okršaj u lpGalerijaHrvatski reprezentativac Luka Sučić zvijezda je RB Salzburga; njegove riječi o Dinamu govore kakva nas utakmica čeka
ČUDESAN DANVideoHrvatska džudašica Barbara Matić osvojila svjetsko zlato; ovo je bilo finale za povijest!
NBA PREDSEZONA
Ivica Zubac za 17 minuta umalo do double-double učinka
sjajan povod17
[FOTO] Upoznajte jednokratne modele Sharyaq i Prediaq: Škoda predstavila dva SUV-a u bojama NHL momčadi
- Video
MONDIAL DE L'AUTO 2022 paris
[FOTO/VIDEO] Dacia predstavlja novi vizualni identitet, konceptni Manifesto, Duster 'Mat Edition' i Hybrid 140 motor
POVIJESNI MODELI
[FOTO] Fiat izlaže 250 automobila: Fiat, Lancia i Abarth te brojni modeli Alfa Romeo, Autobianchi i Jeep
intervjuVideo
Dušan Kovačević: Danas se njeguju prostakluk i nekultura, prezir prema svemu što je humano i ljudsko. Ne vidim skori izlaz, ali moramo se boriti
Intervju
Johana uoči Stereotipa: Beogradska klubska scena je otpor sveopćem ludilu u društvu
- 15
23. - 30. listopad
Predstavljen bogat program 20. ZFF-a, donosimo sve detalje
promocija romana Hippocampus
Gertraud Klemm, enfant terrible austrijske književne scene gostuje u Zagrebu
- Video
intervju
Dušan Kovačević: Danas se njeguju prostakluk i nekultura, prezir prema svemu što je humano i ljudsko. Ne vidim skori izlaz, ali moramo se boriti
- Video
TV KRITIKA ZRINKE PAVLIĆ
Novi 'Intervju s vampirom' uzbudljiv je, seksi, krvav i drži korak s vremenom
ZALJUBLJENI MODER8
Julia Roberts otkrila suprugovu romantičnu stranu: 'Još uvijek čuvam pisma koja mi je napisao i jednog ću ih dana pokazati kćeri'
- 11 Video
'PRIČA O NAMA'
Baš kao i s Viktorom, Franka Batelić i novoj je bebi posvetila pjesmu, a za uspomenu ostaje i spot
- 23 Video
BOWIEJEVA NAJVEĆA LJUBAV
Rođena u uglednoj somalskoj obitelji, Iman je provela godine u izbjeglištvu, a onda je sasvim slučajno njezinu ljepotu prepoznao slavni fotograf
Blogovi
- 24
Fashion Guru
Ovo nije najbolja haljina koju smo vidjeli na Barbari Kolar, ali barem ne riskirate epileptični napadaj kao kad gledate show na Novoj TV
- 15 Video
Pedaliranje
[FOTO/VIDEO] Odvozili smo Gabrin maraton u Vodicama, a listopad je donio i priliku za kupanje. Do prve bure
- 15 Video
TV kritika Zrinke Pavlić
'Život na vagi' vs. 'MasterChef': Treba li - i kome - biti neugodno kad se ljudi tresu, plaču i drhte pred kamerama?
HIT KOMAD12
[FOTO] Katie Holmes ima tenisice koje će, uvjereni smo, uskoro preplaviti ulice
- 13
povratak na crveni tepih
Ne znamo koja je elegantnija: Tri crne haljine Jennifer Lawrence za promociju novog filma
- 11
vječna inspiracija
Izgleda sjajno, a zapravo uvijek nosi samo dva ista komada odjeće: Anna Wintour ima provjerenu modnu formulu za zimske dane
željko Đekić 'lika'4
Za brutalno ubojstvo bivše partnerice u splitskom Lidlu osuđen na 38 godina zatvora
u osijeku
Savio brisače i oštetio motor nepropisno parkiranim automobilu pa zaradio uvjetnu zatvorsku kaznu
sudar s automobilom
U naselju Sveti Urban poginuo 34-godišnji motociklist, cesta zatvorena za promet
- Galerija
telefonski razgovor
Biden i Scholz poslali poruku Putinu: Ako to napraviš, Rusija će trpjeti ozbiljne posljedice
- Galerija Video
eskalacija rata
Biden osudio brutalne Putinove udare na Ukrajinu i poručio da će nastaviti podizati cijenu rata Rusiji; 14 ljudi je izgubilo živote u odmazdi Kremlja
- Galerija
strah od špijuna
Tisuće bježe od mobilizacije: Europljani ne žele ruske dezertere, evo i zašto
- Galerija Video
USS GERALD R. FORD
[VIDEO/FOTO] Evo što sve znamo o tehnološkom čudu i najskupljem ikad sagrađenom ratnom brodu koji upravo plovi prema Sredozemlju
- Galerija
pitanje zapadnog balkana
Dodik napao Zelenskog: 'Kakva arogancija. Što si on umišlja?'
KomentariViše
Komentar Boško Picula
EU ne treba još jednog Orbana, no Vučić je postao nešto još gore od toga - parodija Slobodana Miloševića
Komentar Maruška Vizek
Do kraja stoljeća Hrvata će biti svega dva milijuna. Je li ikoga briga?
Komentar Renato Baretić
Licemjerje, ime ti je Roger Waters: Prvo stane uz Putina, onda ga moli da ne pregazi cijeli svijet. A zapravo misli – samo na sebe

Question: when was history of the croatian language published

12 . kolovoza 2015 . ( također i na čakavskom , te osobito kajkavskom narječju ) , zaslugom Ilirskog pokreta sredinom 19 . stoljeća sve više prevladava ijekavica ; naposljetku krajem 19 . stoljeća postaje za uporabu u školama obvezatan Hrvatski pravopis Ivana Broza iz 1892 . godine , koji upućuje na službenu upotrebu jekavske novoštokavice kakvu se – uz manje promjene – kao standardni hrvatski jezik koristi do danas .

After the following centuries numerous literary works – and also grammatics – are written both on the Novostokavska ikavici, and on the ijekavica"History of the Croatian language" , an article with a chronological review of the historical grammatics of the Croatian literary language at "tportal.hr", visited on August 12, 2015 (also on the čakavsk, and especially the kajakavsk narcissus), with the merit of the Ilirsky movement in the middle of the 19th century more and more dominated by ijekavica; in the end of the 19th century it becomes for use in schools the mandatory Croatian ortography of Ivan Broza from 1892.

when was history of the croatian language published

Question: when was the ortography of ivan broza written

when was the ortography of ivan broza written

Question: which movement dominated the ijekavica

Question: who is the author of hrvatski jezik

Question: where are literary works written after centuries

where are literary works written after centuries

Question: who was the founder of the hrvatski jezik

who was the founder of the hrvatski jezik

Question: hrvatski jezik is an example of

ijekavici""Povijest hrvatskoga jezika "" , članak s kronološkim pregledom povijesnih gramatika hrvatskog književnog

Question: where can one find the history of the croatian language

where can one find the history of the croatian language

After the following centuries numerous literary works – and also grammatics – are written both on the Novostokavska ikavici , and on the ijekavica"History of the Croatian language " , an article with a chronological review of the historical grammatics of the Croatian literary language at " tportal.hr " , visited on August 12 , 2015 ( also on the čakavsk , and especially the kajakavsk narcissus ) , with the merit of the Ilirsky movement in the middle of the 19th century more and more dominated by ijekavica ; in the end of the 19th century it becomes for use in schools the mandatory Croatian ortography of Ivan Broza from 1892 .

After the following centuries numerous literary works – and also grammatics – are written both on the Novostokavska ikavici, and on the ijekavica"History of the Croatian language" , an article with a chronological review of the historical grammatics of the Croatian literary language at "tportal.hr", visited on August 12, 2015 (also on the čakavsk, and especially the kajakavsk narcissus), with the merit of the Ilirsky movement in the middle of the 19th century more and more dominated by ijekavica; in the end of the 19th century it becomes for use in schools the mandatory Croatian ortography of Ivan Broza from 1892.

After the following centuries numerous literary works – and also grammatics – are written both on the Novostokavska ikavici, and on the ijekavica"History of the Croatian language" , an article with a chronological review of the historical grammatics of the Croatian literary language at "tportal.hr", visited on August 12, 2015 (also on the čakavsk, and especially the kajakavsk narcissus), with the merit of the Ilirsky movement in the middle of the 19th century more and more dominated by ijekavica; in the end of the 19th century it becomes for use in schools the mandatory Croatian ortography of Ivan Broza from 1892.

The Croatian minority community of the Croats in Gradić (Austria, Hungary, Slovakia, Czech Republic) serves mostly the dialects of the Chakavsk narcissus in the central Gradić, then the Stokavsk narcissus in the southern Gradić and the Kajkovsk narcissus in the northern Gradić, but they use their own commonly standardized form of the Chakavsk narcissus in the central Gradić.

Dobro je poznato da Matica srpska objavljuje niz časopisa (Zbornik Matice srpske za književnost i jezik; Zbornik Matice srpske za slavistiku; Zbornik Matice srpske za filologiju i lingvistiku; Zbornik Matice srpske za klasične studije; Zbornik Matice srpske za društvene nauke; Zbornik Matice srpske za istoriju; Zbornik Matice srpske za scenske umetnosti i muziku itd.), a među njima je i Temišvarski zbornik, koji izlazi od 1994, a 2011. objavljen je šesti njegov broj. Jedan je od suradnika Temišvarskog zbornika i Milja N. Radan, proučavatelj govora karaševskoga područja u Rumunjskoj. U šestom broju objavio je u suradnji s Miljanom Radmilom Uskatu rad Novi prilog karaševskoj slavi, a i inače je mnogo pisao prvenstveno o dijalekatnom stanju stanovništva karaševskoga područja. Sam je rodom iz Karaševa. Taj je srpski dijalektolog 2000. u Temišvaru objavio monografiju o govorima karaševske zone. Svakako je ta monografija korisna, posebno s obzirom na nova proučavanja i na razlike nastale u karaševskim govorima od doba poznate monografije Emila Petrovicia, 1935. Poglavito je Radan zainteresiran da dokaže da su Karaševci Srbi i da su srpskoga podrijetla, međutim, oni se sami većinom drže Hrvatima, pa dolaze u Hrvatsku na školovanje, u Zagrebu objavljuju svoja beletristička nastojanja (Milja Šera iz Lupaka, Pogleni, Bože, na naše slze) i slično. Milja Šera nije jedini pjesnik među karaševskim Hrvatima. Istakao se je i Mikola Žurkul, koji je svoju knjigu stihova objavio u Karaševu 2000. U novije su doba karaševski Hrvati dobili rumunjsko-hrvatsku gimnaziju, svoju samoupravu i pravo na parlamentarnog zastupnika. Objavljuju i glasilo Hrvatska grančica koje uređuje Ivan Dobra. U župnoj crkvi Uznesenja Blažene Djevice Marije u Karaševu obredi su na hrvatskom standardnom jeziku. Rumunjske Hrvate posjetio je nedavno i predsjednik Republike Hrvatske Ivo Josipović, a pozdrave mu je uputio prof. Milja Radan, načelnik karaševske općine i predsjednik Zajedništva Hrvata u Rumunjskoj. Taj Milja Radan, naravno, nije Milja N. Radan o kojem ovdje pišemo. Zanimljivo je da je Hrvat Milja Radan jedan od prevoditelja poznate antologije U ovom strašnom času na rumunjski. Vrlo je potrebno da raspravljanja o govorima karaševsko-svinjičke oaze budu što objektivnija, međutim, Milja N. Radan ne odlikuje se osobitom objektivnosti. To će se vidjeti i iz ovog osvrta na nedavno objavljenu studiju.˝
Milja N. Radan već je prije uočio da su se među karaševskim intelektualcima iz druge polovice 20. stoljeća formirale dvije struje, prosrpska i prohrvatska. Prosrpskoj struji pripada i sam Milja N. Radan. Zato i kazuje ovo: „U prikazu areala na kojem se prostire tzv. ‘torlačko’ štokavsko narečje, Lisac najpre precizira da njemu pripadaju i govori ‘oko Karaševa u Rumunjskoj te govor Svinice u Đerdapu’, a potom kaže da ‘Uglavnom torlačkim govorima komuniciraju Srbi, Hrvati govore torlački u Karaševu i okolici te u Janjevu...i još ponegdje (Šašare, Vrnez) na Kosovu.’ /Lisac, 2003: 143/. Opisujući potom ‘govore karaševskih Hrvata’, konstatuje da u njima ima crta koje su uglavnom nepoznate ‘drugdje u srednjojužnoslavenskom dijasistemu’ osim u sviničkom govoru koji je ‘vrlo srodan karaševskom’, nakon čega, bez ikakvog argumenta, osim verskog, zaključuje: ‘Sviničani su pravoslavni i Srbi, Karaševci katolici i Hrvati...’ /Lisac, 2003: 147/.
Inače, sa lingvističkog stanovišta, najveći broj dijalektologa slaže se da govor /govori/ Karaševaka pripada srpskom ekavskom jezičkom arealu, a divergentna mišljenja tiču se samo pitanja kojeg su oni tipa - kosovsko-resavskog ili prizrensko-timočkog.“
Prvo, moram reći da torlačko narječje držim posebnim srednjojužnoslavenskim narječjem. Dakle, ne držim ga štokavskom skupinom dijalekata, iako Karaševci pitaju što, pa ih se može svrstavati među štokavce u širem smislu riječi. I Pavle Ivić, najveći srpski dijalektolog druge polovice 20. stoljeća, neko je vrijeme torlačko narječje držao posebnim ističući kako su torlačko-štokavske razlike veće nego čakavsko-štokavske. Npr. u knjizi Dijalektologija srpskohrvatskog jezika (Novi Sad, 1956) torlačko područje obrađeno je kao štokavsko, a u knjigu Die serbokroatischen Dialekte (Hague, 1958) ono nije uvršteno, jer se ta knjiga bavi općim razmatranjima i štokavskim narječjem, ne torlačkim.
Drugo, Milja N. Radan naglašava da se ja zalažem „u prilog hrvatskog porekla Karaševaka“. To, naravno, nije istina. To nisam rekao i o tom se nisam izjašnjavao. U svojoj knjizi Hrvatska dijalektologija 1 (Zagreb, 2003) iznio sam gdje se po mom mišljenju govorilo torlački u predmigracijsko doba. Dakako da smještaj torlačkih govora u predmigracijsko doba jasno pokazuje da oni u glavnini nisu hrvatskoga podrijetla.
Treće, ja nisam imao potrebu raspravljati o tom jesu li Karaševci Hrvati ili nisu, iznositi argumente i slično. Oni se sami izjašnjavaju za Hrvate i meni je ta činjenica važna. Na popisu stanovništva 2002. gotovo sto posto stanovnika sedam karaševskih sela izjasnilo se Hrvatima. Ne tvrdim da su karaševski govori hrvatske fizionomije, međutim, tvrdim da su njihovi govori hrvatski u tom smislu da njima govore Hrvati. Dakako, ima u njihovu govoru i hrvatskih elemenata, novijih i naknadno primljenih.
Četvrto, ne mislim da Karaševci pripadaju srpskom ekavskom jezičnom arealu. Oni pod akcentom imaju zatvoreno e od jata, izvan akcenta i. Prema tomu, oni nisu ekavci.
U novoj studiji dvoje autora piše o krsnoj slavi nastojeći dokazati da su Karaševci srpskoga podrijetla i da su u daljoj prošlosti pripadali pravoslavlju. Navode dosta zanimljivih podataka, osobito o zaslugama bosanskih franjevaca na karaševskom području. Sigurno je, dakle, ta studija važna i za hrvatsku znanost, koja će znati odgovarajuće interpretirati podatke, bez nepotrebna politiziranja.
Klikni za povratak

Question: what nationality is the minority community of the croats in gradić

The Croatian minority community of the Croats in Gradić (Austria, Hungary, Slovakia, Czech Republic) serves mostly the dialects of the Chakavsk narcissus in the central Gradić, then the Stokavsk narcissus in the southern Gradić and the Kajkovsk narcissus in the northern Gradić, but they use their own commonly standardized form of the Chakavsk narcissus in the central Gradić.

what nationality is the minority community of the croats in gradić

Question: what type of narcissus is spoken in gradić

what type of narcissus is spoken in gradić

Question: what is the name of the croatian minority community

what is the name of the croatian minority community

Question: where are the croats living in gradić

Austria, Hungary, Slovakia, Czech Republic

Austria , Hungary , Slovakia , Czech Republic

Question: where are the kajkovsk narcissus located

where are the kajkovsk narcissus located

Question: which minority group of croats live in gradić

"Hrvatske manjinske zajednice Hrvati u Gradišću ( Austrija , Mađarska , Slovačka , Češka ) služe se najviše dijalektima čakavskoga narječja u

which minority group of croats live in gradić

The Croatian minority community of the Croats in Gradić ( Austria , Hungary , Slovakia , Czech Republic ) serves mostly the dialects of the Chakavsk narcissus in the central Gradić , then the Stokavsk narcissus in the southern Gradić and the Kajkovsk narcissus in the northern Gradić , but they use their own commonly standardized form of the Chakavsk narcissus in the central Gradić .

Hrvatske manjinske zajednice Hrvati u Gradišću (Austrija, Mađarska, Slovačka, Češka) služe se najviše dijalektima čakavskoga narječja u središnjem Gradišću, zatim štokavskoga narječja u južnom Gradišću i kajkavskoga narječja u sjevernom Gradišću, no oni rabe vlastiti zajednički standardizirani oblik gradišćanskohrvatskoga mikrojezika.

Hrvatske manjinske zajednice Hrvati u Gradišću (Austrija, Mađarska, Slovačka, Češka) služe se najviše dijalektima čakavskoga narječja u središnjem Gradišću, zatim štokavskoga narječja u južnom Gradišću i kajkavskoga narječja u sjevernom Gradišću, no oni rabe vlastiti zajednički standardizirani oblik gradišćanskohrvatskoga mikrojezika.

The Croatian minority community of the Croats in Gradić (Austria, Hungary, Slovakia, Czech Republic) serves mostly the dialects of the Chakavsk narcissus in the central Gradić, then the Stokavsk narcissus in the southern Gradić and the Kajkovsk narcissus in the northern Gradić, but they use their own commonly standardized form of the Chakavsk narcissus in the central Gradić.

The Croatian minority community of the Croats in Gradić (Austria, Hungary, Slovakia, Czech Republic) serves mostly the dialects of the Chakavsk narcissus in the central Gradić, then the Stokavsk narcissus in the southern Gradić and the Kajkovsk narcissus in the northern Gradić, but they use their own commonly standardized form of the Chakavsk narcissus in the central Gradić.

All these dialects belong to the Middle-South Slavic dialect of the Slavic language branch.

Svi ti dijalekti pripadaju srednjojužnoslavenskom dijasustavu slavenske jezične grane.

The Croats in the Italian province of Molise serve the Stokavsko-Cakavski narcissus, and the Croats Krašovani in Romania under the influence of the environment have developed a specific Karaševski speech which today according to its properties falls under the torlačko narcissus (neekavsko, because under the accent they have closed e od jata, outside the accent i)Josip Lisac: Karaševci are not ekavci, Vijenac, no. 482/483, 6 September 2012), (in Rekašu on the Romanian-Serbian border the Croatian minority rabi – Kosovo-Resavski dialekt or speech speech speech speech speech speech speech speech speech speech speech speech speech speech speech speech speech speech speech speech speech sp All these dialects belong to the Middle-South Slavic dialect of the Slavic language branch.

All these dialects belong to the Middle-South Slavic dialect of the Slavic language branch.

The Committee on the Immaterial Heritage of the Ministry of Culture of the Republic of Croatia on November 29, 2019 adopted a Resolution by which the "Golden Formula of the Croatian language" is declared a cultural good, and puts it on the protected National List of the Immaterial Heritage.Ministry of Culture, the Registry of Cultural Goods of the Formula has scored and for years promoted by the Croatian poet and cultural activist, physician and diplomat Drago Štambuk.Glas Slavonije, Dr. Štambuk: After 35 years of promotion our narcissus was declared a cultural good of the Croatian culture.

Dr. Štambuk: Nakon 35 godina promicanja naša narječja proglašena kulturnim hrvatskim dobrom
Nakon više od 35 godina mojega autorstva i promicanja Zlatne formule hrvatskoga jezika ča-kaj-što konačno je Povjerenstvo za nematerijalnu baštinu Ministarstva kulture RH donijelo Rješenje (u privitku) kojim se ona proglašava kulturnim dobrom, te stavlja na štićenu Nacionalnu listu nematerijalne baštine. Ovo je velika vijest za hrvatski jezik i kulturu, identitet i politiku - jer Zlatna formula hrvatskoga jezika ča-kaj-što ujedinjuje Hrvatsku (jezično, identitetski, kulturološki i politički) na ravnotežan i plemenit način, istinski je integrira i upire u njenu budućnost - ponosno iz Teherana za Glas Slavonije komentira književnik i dugogodišnji diplomat Drago Štambuk, izvanredni i opunomoćeni veleposlanik Republike Hrvatske u Islamskoj Republici Iran.
Rodna Selca
Od djetinjstva svjestan složene naravi hrvatskoga jezika, kao prvašić u pučkoj školi u rodnim Selcima na otoku Braču.
- Sa svojim čakavskim sumještanima, jer Selca su potpuno čakavsko mjesto, bili smo iznenađeni susretom sa štokavskom manjinom učenika iz Sumartina. No, oni su u školi došli na svoje zbog štokavskog standarda koji je bio jezik nastave, a mi smo se, iako većina, trebali prilagođavati štokavskom izričaju. Takvih neuralgičnih dodira, poput rečenoga: Selca/Sumartin, ili jezično-tektonskih ča-kaj-što linija ima u Hrvatskoj popriličan broj i vjerojatno me činjenica mojega rano uočenoga unutarhrvatskoga jezičnoga reza dovela do cjeloživotne opsesije i potrebe da svladavam i svladam jezičnu razdvojenost i zaliječim metaforičku jezičnu ranu, te da hrvatski jezik, ujedinjujući ga, vratim njegovoj samobitnosti - ističe dr. Štambuk, koji je proljetos u Lipiku dobio drugu Nagradu "Dr. Ivan Šreter" za novu hrvatsku riječ za riječ oznak, oznakovljenje umjesto brenda i brendiranja, a prije 10 je godina prvonagrađen na istom natječaju za riječ proširnica, koja zamjenjuje riječ stent (žilni potporanj).
Jer povijest je hrvatskoga cjelovitog jezika, dodaje dr. Štambuk, povijest izvanjskog političkog presizanja koje se nije vodilo interesima hrvatskoga naroda.
O Zlatnoj je formuli hrvatskoga jezika: ča-kaj-što u časopisu Kolo 2014. pisao i akademik Radoslav Katičić.
- Umjesto da ga se ujedini na blagotvoran i snošljiv način putem hrvatske koiné ili mješavine, a preko njega i spoji razlomljene, tuđim interesima podložene hrvatske zemlje, jezična politika nametnula je južnoslavenski sjedinjujući obrazac koji nije išao putem prvotne integracije hrvatskoga jezičnoga i političkoga prostora već potpuno suprotno - njegovoj dezintegraciji u ime višeg cilja stvaranja jugoslavenskog srpsko-hrvatskog amalgama, koji se u posljednje vrijeme naziva i – „zajedničkim jezikom“.
Promišljajući jezično-političko stanje u domovini došao sam do terapijske Zlatne formule hrvatskoga jezika ča-kaj-što koja je sve hrvatske idiome stavila pod svoj stožer i barem u razmatranjima držala ga ravnotežno zajedno, pa i ostvarivala u praksi jezično-pjesničke smotre Croatia rediviva ča-kaj-što koju utemeljih 1991. u rodnome mjestu. Bila je moja smotra poticajem i inspiracijom čitavome nizu lokalnih smotri i manifestacija koje su se proširile diljem Lijepe naše - kaže dr. Štambuk, svjestan da se tijek povijesti jezika ne može nasilno mijenjati, ali u krvavo stečenoj slobodi, dodaje, "dužni smo na slobodan i neopterećen način promišljati prošlost, sadašnjost i budućnost hrvatskoga jezika".
- Rečena formula upire u našu jezičnu budućnost, preslagujući pod hrvatskom interesnom prizmom odnos prema jeziku "u kome sva blaga višnji nam Bog je do", da poredbeno parafraziram velikoga Gundulića. Sve jezično blago u slobodi staviti nam je na stol i otporima usuprot graditi oko ove sabiruće formule drukčiji odnos prema cjelokupnosti hrvatskoga jezika, gdje sve tri stilizacije ili dionice jednako slatko zvone - i ča, i kaj i što. Nikako ne želim da Hrvati preko noći postanu nepismeni jer štokavski se standard, kako bilo da bilo, sjajno potvrdio u književnosti i životu, ali je danas raditi nam na uključivom pristupu i njegovu bogaćenju, osmotskom i inom - makar leksikom iz blistave čakavske i kajkavske pričuve. Hrvatska mora osmisliti oko svoje stožerne „zlatne formule ča-kaj-što“ novu jezičnu politiku koja će biti podređena hrvatskim nacionalnim interesima i temeljiti se na trojstvenoj naravi hrvatskoga cjelokupnog jezika. Veliku sam i dugogodišnju bitku vodio s nerazumijevanjem i otporima, od lokalne do nacionalne razine, no nakon skoro 10 godina, uz dvije odbijenice mojoj aplikaciji Ministarstvu kulture, konačno sam dočekao trenutak kada su stvari sjele na svoje mjesto. Veliki, zlatan trenutak za Zlatnu formulu hrvatskoga jezika ča-kaj-što! Htio bih vjerovati da je hrvatski narod dovoljno mudar i zreo da se sakupi oko ove jezične, ali i kulturološke, identitetske, pa i političke formule, te da hrabro s njome krene u svoju izvjesniju budućnost, jer ona ključ je hrvatske bolje sudbine - komentira svoje postignuće Drago Štambuk, koji nam se javio iz Teherana.
Štokavski purizam
- Naraštaji su hrvatskih školaraca bili žrtvom štokavskoga purizma koji je naučavao da je jezično dobro samo ono što je štokavsko, a starije se podučavalo da "govore kao što dobri štokavci govore". Pri tom se nije reklo tko je dobar štokavac i kako taj štokavac govori, ali se postavljanjem "dobrog štokavca" na postolje jezičnoga uzora tvrdi nedvosmisleno da kajkavski i čakavski nisu dostojni govora dobroga štokavca. Tomu se protivi hrvatska jezična povijest - postoji stara vrsna hrvatska čakavska i kajkavska književnost, ne treba zaboraviti da je posljednja hrvatska kajkavska gramatika objavljena sredinom 19. st. Kajkavski i čakavski pripadaju samo hrvatskomu pa su zbog toga i bili potiskivani jer su narušavali prevlast štokavskoga kao zajedničkoga višenacionalnoga jezika, a štokavski se naročito nametao u doba jugoslavenskoga unitarizma. Već je 30 godina da smo u svojoj državi, ali predrasude su stvarane barem stoljeće i pol i duboke su. Zlatna formula ča-kaj-što nastoji stati im na kraj - komentira dr. sc. Sanda Ham.
Kada je hrvatska štokavština učvršćena kao stilizacija književnoga jezika, kajkavski i čakavski nisu utihnuli, ali su "sada književnosti na tim stilizacijama nazivane dijalekatnima ili pokrajinskima, u svakom slučaju rubnima".
- Kao zaštićeno kulturno dobro, sada će im pripasti dostojno mjesto. Zlatna nas formula upozorava da štokavsko narječje nije isto što i hrvatski književni jezik, iako je štokavski stiliziran. Normativno i umjetnički hrvatska štokavska stilizacija gradi se od prve hrvatske gramatike 1604. i stotinu godina dublje, od dubrovačkih pjesnika Ranjinina zbornika. Jasno je onda da naš književni jezik ne možemo izjednačiti ni s jednim štokavskim govorom i da nije razvijen na temelju određenog štokavskoga dijalekta ili govora, nego je riječ o štokavskoj nadnarječnoj stilizaciji koja je prevladala, ali je jedna od triju mogućih.
Drago Štambuk utemeljitelj je pjesničke smotre Croatia rediviva ča-kaj-što, pjesnik, zaljubljenik u riječ, u riječ hrvatsku. Sada se tomu može pridodati i činjenica da je njegovim zalaganjem i njegovom ustrajnošću i hrvatski jezik postao zakonski zaštićen.
Narcisa Vekić
Godinama ju neumorno promiče
Akad. Katičić: Zlatnom formulom ča-kaj-što obuhvaćena je tako sva dijalekatska raznolikost hrvatskoga jezika u svoj svojoj različitosti, sva povijest hrvatskoga književnog jezika sa svim njezinim dijalekatskim stilizacijama, uključujući tu i standardni jezik, onakav kakav je izrastao i sjajno se potvrdio. Uz to, zlatna formula upućuje na pravi pristup tomu standardnom jeziku, pristup ne s gledišta dijalektološke ekspertize, nego sve cjelovite povijesti hrvatskoga pisanja. Upravo zato ča-kaj-što i jest zlatna formula hrvatskoga jezika. Tu formulu nije smislio i tako sjajno sažeto skovao pisac ovih redaka. Nju je skovao i već godinama ju neumorno promiče hrvatski pjesnik i kulturni djelatnik, medicinar i diplomat Drago Štambuk. U svojim rodnim Selcima na otoku Braču on pod tim geslom organizira pjesničko natjecanje, natjecanje s pjesmama na sva tri narječja, na kojem se pobjednik ovjenčava maslinovim vijencem. Stvaralačkom pjesničkom riječi potvrđuje se tako hrvatski jezik, jezik u svem obuhvatu njegove slojevite izražajnosti.
DOBITNIK NAGRADA ZA NOVE HRVATSKE RIJEČI
Uzdizanje Zlatne formule ča-kaj-što na razinu zaštićenog hrvatskog kulturnog dobra doista će donijeti dobro hrvatskom jeziku i kulturi - smatra i prof. dr. sc. Sanda Ham, redovita profesorica u trajnom zvanju na Odsjeku za hrvatski jezik i književnost Filozofskog fakulteta Osijek, glavna urednica Časopisa Jezik te predsjednica Jezikova Povjerenstva za izbor nove hrvatske riječi. Dr. Štambuk dvostruki je pobjednik i dobitnik na natječaju za novu hrvatsku riječ: 2008. njegova je riječ proširnica umjesto stenta proglašena najboljom, a ove godine oznak umjesto brenda drugom.
HAM: Boljitak zaštite na dobro jeziku
Zlatna formula ča-kaj-što na osobit nam način govori o naravi našega književnoga jezika – hrvatska je štokavska književnojezična stilizacija otvorena čakavskim i kajkavskim sastavnicama. Tako je bilo tijekom povijesti, naši su stari štokavski gramatičari uvijek uzimali u obzir i druge dvije hrvatske stilizacije i uvodili ih u svoje rječnike i gramatike. Poznati su primjeri iz hrvatske gramatike s početka 19. st. gdje se navode riječi iz svih triju naših narječja: novo ljeto, nova godina; tanjur, pjat; sirće, ocat, kvasina; jaje, jajce; bijeli luk, češnjak; uzglavnik, vanjkuš; vatra, oganj; magarac, osao. Prožimanje je uvijek bilo živo. Zlatna formula sada na to osobito upozorava, ali i štiti taj put hrvatskoga jezika kao naše kulturno dobro - bit Zlatne formule nije samo zaštita hrvatskih narječja, nego hrvatske tronarječne književnojezične stilizacije. Po tome se hrvatski jezik razlikuje od ostalih prekograničnih jezika štokavski stiliziranih – samo je hrvatski tronarječan – i sada je ta posebnost postala kulturno dobro što znači da zakon (napokon!) štiti hrvatski jezik. O kakvoj je zaštiti riječ, kaže Zakon o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara, a zaštita nije neznatna i nebitna. Boljitak će se te zaštite pokazati na dobro hrvatskomu književnomu jeziku, ali samo ako Zlatna formula bude shvaćena onako kako su je oblikovao njezin tvorac, Drago Štambuk - ne samo kao zaštita pojedinog narječja, nego hrvatskoga jezika u cjelini - kaže prof. Ham.

Question: when is the golden formula of croatian language declared a cultural good

29 . studenoga 2019 . donijelo je Rješenje kojim se "" Zlatna formula hrvatskoga jezika ča - kaj - što "" proglašava kulturnim dobrom , te stavlja na štićenu

The Committee on the Immaterial Heritage of the Ministry of Culture of the Republic of Croatia on November 29, 2019 adopted a Resolution by which the "Golden Formula of the Croatian language" is declared a cultural good, and puts it on the protected National List of the Immaterial Heritage.Ministry of Culture, the Registry of Cultural Goods of the Formula has scored and for years promoted by the Croatian poet and cultural activist, physician and diplomat Drago Štambuk.Glas Slavonije, Dr. Štambuk: After 35 years of promotion our narcissus was declared a cultural good of the Croatian culture.

when is the golden formula of croatian language declared a cultural good

Question: how long was the golden formula of croatian culture promoted

how long was the golden formula of croatian culture promoted

Question: how many years has the golden formula of croatian culture been promoted

how many years has the golden formula of croatian culture been promoted

Question: what is declared a cultural good in croatia

what is declared a cultural good in croatia

Question: who has promoted the registry of cultural goods of the formula

who has promoted the registry of cultural goods of the formula

Question: when will the golden formula of croatian language be declared a cultural good

when will the golden formula of croatian language be declared a cultural good

Question: what is the golden formula of croatian culture

what is the golden formula of croatian culture

Question: what is the scientific name for the golden formula of croatian culture

what is the scientific name for the golden formula of croatian culture

The Committee on the Immaterial Heritage of the Ministry of Culture of the Republic of Croatia on November 29 , 2019 adopted a Resolution by which the " Golden Formula of the Croatian language " is declared a cultural good , and puts it on the protected National List of the Immaterial Heritage . Ministry of Culture , the Registry of Cultural Goods of the Formula has scored and for years promoted by the Croatian poet and cultural activist , physician and diplomat Drago Štambuk . Glas Slavonije , Dr. Štambuk : After 35 years of promotion our narcissus was declared a cultural good of the Croatian culture .

Povjerenstvo za nematerijalnu baštinu Ministarstva kulture Republike Hrvatske 29. studenoga 2019. donijelo je Rješenje kojim se "Zlatna formula hrvatskoga jezika ča-kaj-što" proglašava kulturnim dobrom, te stavlja na štićenu Nacionalnu listu nematerijalne baštine.Ministarstvo kulture, Registar kulturnih dobara Formulu je skovao i već godinama promiče hrvatski pjesnik i kulturni djelatnik, medicinar i diplomat Drago Štambuk.Glas Slavonije, Dr. Štambuk: Nakon 35 godina promicanja naša narječja proglašena kulturnim hrvatskim dobrom

Povjerenstvo za nematerijalnu baštinu Ministarstva kulture Republike Hrvatske 29. studenoga 2019. donijelo je Rješenje kojim se "Zlatna formula hrvatskoga jezika ča-kaj-što" proglašava kulturnim dobrom, te stavlja na štićenu Nacionalnu listu nematerijalne baštine.Ministarstvo kulture, Registar kulturnih dobara Formulu je skovao i već godinama promiče hrvatski pjesnik i kulturni djelatnik, medicinar i diplomat Drago Štambuk.Glas Slavonije, Dr. Štambuk: Nakon 35 godina promicanja naša narječja proglašena kulturnim hrvatskim dobrom

The Committee on the Immaterial Heritage of the Ministry of Culture of the Republic of Croatia on November 29, 2019 adopted a Resolution by which the "Golden Formula of the Croatian language" is declared a cultural good, and puts it on the protected National List of the Immaterial Heritage.Ministry of Culture, the Registry of Cultural Goods of the Formula has scored and for years promoted by the Croatian poet and cultural activist, physician and diplomat Drago Štambuk.Glas Slavonije, Dr. Štambuk: After 35 years of promotion our narcissus was declared a cultural good of the Croatian culture.

The Committee on the Immaterial Heritage of the Ministry of Culture of the Republic of Croatia on November 29, 2019 adopted a Resolution by which the "Golden Formula of the Croatian language" is declared a cultural good, and puts it on the protected National List of the Immaterial Heritage.Ministry of Culture, the Registry of Cultural Goods of the Formula has scored and for years promoted by the Croatian poet and cultural activist, physician and diplomat Drago Štambuk.Glas Slavonije, Dr. Štambuk: After 35 years of promotion our narcissus was declared a cultural good of the Croatian culture.

At that time – thanks to the policy of the Catholic Church that takes care of the Slavic peoples and their languages, it is shown to promote the teaching of the Croatian language – the Croatian language is mandatoryly taught at all universities throughout Europe.

Koliko su pape i Katolička crkva pridonijeli razvoju hrvatskoga književnoga jezika, odnosno procesima traženja i odabira najpogodnijega govora za jedinstveni jezik svih Hrvata, a samim tim i procesu nacionalno-političkog jedinstva Hrvata?
Pronašavši u rimskom povijesnom arhivu nekadašnje Kongregacije za širenje vjere dosad potpuno nepoznate papinske dekrete iz dvadesetih godina 17. stoljeća u kojima se naređuje uvođenje ilirskoga tj. hrvatskoga jezika u nastavni program svih crkvenih visokih škola i sveučilištâ poput bolonjskog, padovanskog, pariškog, bečkog, madridskoga i drugih velikih europskih sveučilištâ, autor proučava značenje toga otkrića u širem kontekstu ujedinjenja različitih hrvatskih narječja u jedinstven književni jezik. Autorov je zaključak da su odlučujući poticaji i inicijativa za to dolazili prije izvana, iz papinskoga Rima, nego s hrvatskoga nacionalnog područja. Premda u početnim fazama razvoja, hrvatski se jezik zahvaljujući papama našao uz bok latinskome, grčkom, arapskom i aramejskom jeziku, eda bi se na njemu, u sklopu šire papinske politike i katoličke obnove nakon Trdentskog sabora, mogle objavljivati crkvene knjige potrebne slavenskim narodima za koje se tada - prema legendi o braći Čehu, Lehu i Mehu - vjerovalo da potječu od Hrvata koji svi govore istim jezikom s razlikama u narječjima, među kojima je onaj dalmatinskih Hrvata najstariji i najljepši, te na taj način i najbolji izbor za opći crkveni jezik svih slavenskih naroda.
Paradoks Krasićeva otkrića - da se hrvatski jezik proučavao prvo u inozemstvu te da je najveće svoje priznanje u povijesti dobio i prije negoli je stvarno (pravopisno i gramatički) utemeljen - baca potpuno novo svjetlo na općeprihvaćene teze o nastanku i standardizaciji hrvatskoga književnog jezika. I ne samo to: papinska se jezična politika (jedinstven hrvatski jezik, izrada gramatike i pravopisa te tiskanje književnih i znanstvenih djela na hrvatskome jeziku) pokazala dalekosežnom u podržavanju svijesti o nacionalnom i političkom jedinstvu Hrvata, temeljenom na jedinstvu vjere, jezika i pismenosti, gotovo tri stoljeća prije njihova stvarnog ujedinjenja.
Stjepan Krasić (Čitluk, 1938), akademik, teolog, crkveni povjesničar, paleograf i arhivist, redoviti je profesor crkvene povijesti i metodologije znanstvenog rada na Papinskom sveučilištu Sv. Tome Akvinskoga u Rimu. Ovom knjigom nastavio je svoj prezaslužni rad na osvjetljavanju nepoznatih i manje poznatih stranica hrvatske kulturne i crkvene prošlosti.
Knjiga je opremeljena s dvadesetak c/b ilustracija, a sadrži i priloge s preslikama i prijepisima izvornih dokumenata na latinskom jeziku s prijevodom na hrvatski jezik i bilješkama, sažetak na engleskom i talijanskom jeziku, te imensko kazalo
Klikni za povratak

Question: what language is mandatoryly taught at all universities throughout europe

At that time – thanks to the policy of the Catholic Church that takes care of the Slavic peoples and their languages, it is shown to promote the teaching of the Croatian language – the Croatian language is mandatoryly taught at all universities throughout Europe.

what language is mandatoryly taught at all universities throughout europe

Question: who takes care of the slavic peoples

Question: who does the catholic church take care of

slavenske narode i njihove jezike iskazuje promovirajući izučavanje upravo hrvatskog jezika – hrvatski jezik obavezno izučava na svim sveučilištima

who does the catholic church take care of

Question: what is mandatoryly taught at all universities throughout europe

what is mandatoryly taught at all universities throughout europe

Question: where is hrvatski jezik most commonly taught

where is hrvatski jezik most commonly taught

Question: where is croatian taught in europe

At that time – thanks to the policy of the Catholic Church that takes care of the Slavic peoples and their languages , it is shown to promote the teaching of the Croatian language – the Croatian language is mandatoryly taught at all universities throughout Europe .

U to vrijeme se – zahvaljujući politici Katoličke Crkve koja brigu za slavenske narode i njihove jezike iskazuje promovirajući izučavanje upravo hrvatskog jezika – hrvatski jezik obavezno izučava na svim sveučilištima diljem Europe.

U to vrijeme se – zahvaljujući politici Katoličke Crkve koja brigu za slavenske narode i njihove jezike iskazuje promovirajući izučavanje upravo hrvatskog jezika – hrvatski jezik obavezno izučava na svim sveučilištima diljem Europe.

At that time – thanks to the policy of the Catholic Church that takes care of the Slavic peoples and their languages, it is shown to promote the teaching of the Croatian language – the Croatian language is mandatoryly taught at all universities throughout Europe.

At that time – thanks to the policy of the Catholic Church that takes care of the Slavic peoples and their languages, it is shown to promote the teaching of the Croatian language – the Croatian language is mandatoryly taught at all universities throughout Europe.

The Croatian standard language, as well as other forms of standard new-speaking, represents a transitional form between the northern-Slovenian and the Macedonian-Bulgarian type (e.g. the stylistic value of the imperfect and the aorist) and the only one that shows sensitive Mediterranean language influences (→ Dalmatian language).

Question: what type of language influences hrvatski jezik

The Croatian standard language, as well as other forms of standard new-speaking, represents a transitional form between the northern-Slovenian and the Macedonian-Bulgarian type (e.g. the stylistic value of the imperfect and the aorist) and the only one that shows sensitive Mediterranean language influences (→ Dalmatian language).

what type of language influences hrvatski jezik

Question: the distinction of the dative -ome and locative-ome is special in what

the distinction of the dative -ome and locative-ome is special in what

Question: hrvatski jezik is a type of what

Question: hrvatski jezik is a standard language of which country

hrvatski jezik is a standard language of which country

Question: hrvatski jezik is similar to what standard language

hrvatski jezik is similar to what standard language

Question: what language shows sensitive mediterranean language influences

what language shows sensitive mediterranean language influences

Question: what is the stylistic value of hrvatski jezik

what is the stylistic value of hrvatski jezik

Question: hrvatski jezik represents a transitional form between the northern-s

hrvatski jezik represents a transitional form between the northern-s

Question: what is the stylistic value of many orentalizations

what is the stylistic value of many orentalizations

Question: train, impression and orentalization are examples of what

train, impression and orentalization are examples of what

Question: what is the stylistic value of havatski jezik

what is the stylistic value of havatski jezik

Question: what are some of the bohemisms in havatski jezik

what are some of the bohemisms in havatski jezik

Question: what is the stylistic value of europeisms

what is the stylistic value of europeisms

Question: what is the meaning of hrvatski jezik

Question: what are the names of the months in germany

what are the names of the months in germany

The Croatian standard language , as well as other forms of standard new - speaking , represents a transitional form between the northern - Slovenian and the Macedonian - Bulgarian type ( e.g. the stylistic value of the imperfect and the aorist ) and the only one that shows sensitive Mediterranean language influences ( → Dalmatian language ) .

Among the specificities of the Croatian standard language in relation to the nearby southern Slavic standard language , it is worth mentioning the diftonic pronunciation of the Iekava reflex of a long - layer , a series of emphasized specificities ( especially in the forms of the glagol ) , specialities in declination ( e.g. the distinction of the dative -ome and the locative -ome ) , individual glagolic forms , the absence of the future II . completed glagol , examples from the basic lexic ( the island , the road , the teeth , the bread , the cross , etc . , the names of the months ) , the numerous bohemisms ( the train , the impression , etc . ) , the stylistic value of many orentalizations and Europeisms , the good termology of all the sciences , the proper tradition , etc .

Hrvatski standardni jezik, kao i drugi oblici standardne novoštokavštine, predstavlja svojom gramatičkom i glasovnom strukturom prijelaznu formu između sjevernoslavensko-slovenskoga i makedonsko-bugarskoga tipa (npr. stilistička vrijednost imperfekta i aorista) i jedini pokazuje osjetne sredozemne jezične utjecaje (→ dalmatski jezik).

The Croatian standard language, as well as other forms of standard new-speaking, represents a transitional form between the northern-Slovenian and the Macedonian-Bulgarian type (e.g. the stylistic value of the imperfect and the aorist) and the only one that shows sensitive Mediterranean language influences (→ Dalmatian language). Among the specificities of the Croatian standard language in relation to the nearby southern Slavic standard language, it is worth mentioning the diftonic pronunciation of the Iekava reflex of a long-layer, a series of emphasized specificities (especially in the forms of the glagol), specialities in declination (e.g. the distinction of the dative -ome and the locative -ome), individual glagolic forms, the absence of the future II. completed glagol, examples from the basic lexic (the island, the road, the teeth, the bread, the cross, etc., the names of the months), the numerous bohemisms (the train, the impression, etc.), the stylistic value of many orentalizations and Europeisms, the good termology of all the sciences, the proper tradition, etc.

The Croatian standard language, as well as other forms of standard new-speaking, represents a transitional form between the northern-Slovenian and the Macedonian-Bulgarian type (e.g. the stylistic value of the imperfect and the aorist) and the only one that shows sensitive Mediterranean language influences (→ Dalmatian language).

For example, Miroslav Krleža in the labor after World War I represented a thesis on the unified Serbian language and the people, and wrote on the ecawi.

Izvorni znanstveni članak
Miroslav Krleža u Rječniku stranih riječi
Ivana Klinčić
Puni tekst: hrvatski pdf 446 Kb
str. 533-550
preuzimanja: 1.854
APA 6th Edition
Klinčić, I. (2014). Miroslav Krleža u Rječniku stranih riječi. Rasprave: Časopis Instituta za hrvatski jezik i jezikoslovlje, 40 (2), 533-550. Preuzeto s https://hrcak.srce.hr/131500
MLA 8th Edition
Klinčić, Ivana. "Miroslav Krleža u Rječniku stranih riječi." Rasprave: Časopis Instituta za hrvatski jezik i jezikoslovlje, vol. 40, br. 2, 2014, str. 533-550. https://hrcak.srce.hr/131500. Citirano 11.10.2022.
Chicago 17th Edition
Klinčić, Ivana. "Miroslav Krleža u Rječniku stranih riječi." Rasprave: Časopis Instituta za hrvatski jezik i jezikoslovlje 40, br. 2 (2014): 533-550. https://hrcak.srce.hr/131500
Harvard
Klinčić, I. (2014). 'Miroslav Krleža u Rječniku stranih riječi', Rasprave: Časopis Instituta za hrvatski jezik i jezikoslovlje, 40(2), str. 533-550. Preuzeto s: https://hrcak.srce.hr/131500 (Datum pristupa: 11.10.2022.)
Vancouver
Klinčić I. Miroslav Krleža u Rječniku stranih riječi. Rasprave: Časopis Instituta za hrvatski jezik i jezikoslovlje [Internet]. 2014 [pristupljeno 11.10.2022.];40(2):533-550. Dostupno na: https://hrcak.srce.hr/131500
IEEE
I. Klinčić, "Miroslav Krleža u Rječniku stranih riječi", Rasprave: Časopis Instituta za hrvatski jezik i jezikoslovlje, vol.40, br. 2, str. 533-550, 2014. [Online]. Dostupno na: https://hrcak.srce.hr/131500. [Citirano: 11.10.2022.]
Sažetak
Već je i površnim pregledom u Klaićev Rječnik stranih riječi vidljivo da je Miroslav Krleža najcitiraniji književnik, a natuknice kod kojih se na njega upućuje su posuđenice, tuđice, strane riječi pa i cijeli rečenični citati na stranom jeziku. U radu se daje raščlamba natuknica koje Klaić povezuje s Krležom.
Ključne riječi
Bratoljub Klaić, Miroslav Krleža, posuđenice
Hrčak ID:
131500
URI
https://hrcak.srce.hr/131500
Posjeta: 3.222 *

Question: who wrote on the ecawi

For example, Miroslav Krleža in the labor after World War I represented a thesis on the unified Serbian language and the people, and wrote on the ecawi.

Question: when did hrvatski jezik become the main sponsor of the declaration

when did hrvatski jezik become the main sponsor of the declaration

Question: when was balade petrice kerempuha published

when was balade petrice kerempuha published

Question: what did miroslav krueger write on after world war i

what did miroslav krueger write on after world war i

Question: what is the name of the kayseri literary work published in 1936

what is the name of the kayseri literary work published in 1936

Question: what did miroslav krueža write on after world war i

what did miroslav krueža write on after world war i

Question: what does kayseri publish in 1936

Question: where did hrvatski jezik live after world war i

where did hrvatski jezik live after world war i

For example , Miroslav Krleža in the labor after World War I represented a thesis on the unified Serbian language and the people , and wrote on the ecawi .

After a stable time of life in the Yugoslav state – where soon breaks out his illusions according to which due to the desirable proximity with the Serbs it would be acceptable to give up the Croatian language and the Croatian national identity – he becomes aware of the failure of the politized concept in which he participated , investigates his own Kayseri heritage ( it in 1936 publishes the Kayseri " Balade Petrice Kerempuha " , in which he does not use any of the speaking Kayseri orders , but creates a rich literary language " as it could be that we did not accept the Kayseri language " ) and eventually becomes the main sponsor of the Declaration on the name and position of the Croatian literary language in 1967 .

Primjerice je (izvorni kajkavac) Miroslav Krleža u radzoblju nakon I. svjetskog rata zastupao tezu o jedinstvenom srpskohrvatskom jeziku i narodu, i pisao na ekavici.

For example, Miroslav Krleža in the labor after World War I represented a thesis on the unified Serbian language and the people, and wrote on the ecawi. After a stable time of life in the Yugoslav state – where soon breaks out his illusions according to which due to the desirable proximity with the Serbs it would be acceptable to give up the Croatian language and the Croatian national identity – he becomes aware of the failure of the politized concept in which he participated, investigates his own Kayseri heritage (it in 1936 publishes the Kayseri "Balade Petrice Kerempuha", in which he does not use any of the speaking Kayseri orders, but creates a rich literary language "as it could be that we did not accept the Kayseri language") and eventually becomes the main sponsor of the Declaration on the name and position of the Croatian literary language in 1967.

For example, Miroslav Krleža in the labor after World War I represented a thesis on the unified Serbian language and the people, and wrote on the ecawi.

Among the most notable monuments of the Croatian-Crkvenoslovensky language on the glagoljici are "Misal kneza Novaka" from Like, 1368, and "Hrvojev misal", 1404.

CROATIA
Overview of History, Culture, and Science
2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014
Nikola Tesla
Croatian-American boxer FRITZIE ZIVIC
and NIKOLA TESLA
In 1941 Nikola Tesla, distinugished Croatian-American inventor, invited Fritzie Zivic to the lunch in New York,
as well as his brothers, after one of his successful defences of the title of the welter-weight world champion.
Source newsinteractive.post-gazette.com.
From left to right: Joe Zivic, Fritzie Zivic, Nikola Tesla, Jack Zivic, Pete Zivic i Eddie Zivic.
Their father Josip Živčić was born in Bosiljevo in Croatia.
The Croat Comet Fritzie Zivic (originally Živčić) and Nikola Tesla
Fritzie Zivic was inducted to the International Boxing Hall of Fame in 1993.
Several books were written about his life (below is the front page of one of them, Timpav: CHAMP - Fritzie Zivcic - The life and time of the Croat Comet. His four brothers were all boxers, and two of them, Pete and Jack Zivic, represented the USA at the 1920 Olympic Games at Antwerpen, Belgium. Jack won the Gold medal for the USA in featherweight category.
Fritzie Zivic, the Croat Comet, with his family in 1946.
Speech of Dr. Slobodan Lang
Otvaranje izložbe Ranjeni Krist dr. Slobodana Langa i g. Ivana Matkovića - Laste dne 10. veljače 2002. u Vinkovcima.
Dr. Slobodan Lang (left) on the Danube river in Croatia. Photo by the courtesy of dr. Slobodan Lang.
Croatian Dream Team in Udbina 2015
Young Croatian family in beautiful national costumes, heading to the Church of Croatian Martyrs in Udbina, 2015.
The older boy is wearing a typical Lika cap.
This proud family is from the region of Zavalje in Bosnia and Herzgovina, near the town of Bihać.
Zavalje is a part of the Lika-Senj bishopric in Croatia.
Udbina in Lika, with its Church of Croatian Martyrs, above the legendary Krbava Field.
As we can see, Zavalje is in the region where the border between Croatia and B&H makes an unnatural rectangular twist at the expense of Croatia.
This twist is a result of communist manipulations in ex-Yugoslavia immediately after 1945.
Near the left upper corner of the map are the famous Plitvice Lakes. For more detials see the Google Maps.
For c omparison we provide von Zuccheri's map from 1848, corresponding to roughly the same area, with indicated the then border:
Edmund von Zuccheri: Carte Generale des Postes du Royaume de Hongrie y compris Transylvanie, L'Esclavonie, La Croatie avec une partie des provinces de Galice, Moravie, Autrice, Illyrie. etc. Reduite d'apres la grande cart de Lipszky par E. de Zuccheri. . . . 1848. Source gallica.bnf.fr.
St Paul the Apostle spent three months on the island of Mljet in Croatia
Saint Paul had shipwreck on Croatian island of Mljet, and not on Malta. This is the subject of the monumental book written in elite Latin language by Ignjat Đurđević, published in Venice in 1730. Ignjat Đurđevic was Croatian Baroque writer from the city of Dubrovnik. The island of Mljet is not far from Dubrovnik.
Until recently it was believed that the first person to identify the location of Saint Paul's shipwreck near Mljet was the father of European historigraphy, the Greek emperor and historian Constanine Porphyrogenitus (905-959) who, describing the south Dalmatian islands in his work "On Administering the Empire", wrote the following:
However, scholars have recently discovered new information in The Geography of distinguished Armenian scholar Ananias of Shirak, written between 592-636 AD, which confirms that Saint Paul stayed in Dalmatia following a shipwreck that happened on the Adriatic island of Melita (Mljet).
After Porphyrogenitus, the 16th century Italian historian of Dubrovnik (Ragusa) Serafino Razzi, Dominican and for a while Vicar of Capitular of the Ragusan Metropolitan see, claimed the same. He set forth the following:
Razzi thought that the shipwreck couldn not have taken place in Malta because Malta was situated in the African, instead of in the Adriatic Sea.
Đurđević claimed at the beginning of his book the following
It is interesting that while Malta was under the Spanish government, Đurđević was supported in his views by both English and French scholars. However, when Malta came under the English protectorate, the circumstances changed and the English writers stood up for the Maltese option. Something similar happened to the French writers when Malta was conquered by Napolen Bonaparte.It is interesting that while Malta was under the Spanish government, Đurđević was supported in his views by both English and French scholars. However, when Malta came under the English protectorate, the circumstances changed and the English writers stood up for the Maltese option. Something similar happened to the French writers when Malta was conquered by Napolen Bonaparte.
The following important scholarly book dealing with the shipwreck of St Paul on the Adriatic island of Mljet has been published in 2015:
Zlatko Pavetić (ed): The Journey of Paul the Apostle to Rome led over the Croatian Island of Mljet (Melita) / Put apostola Pavla za Rim vodio je preko hrvatskog otoka Mljeta (Melite), Proceedings of the academic conference held on Mljet (Melita) 15 October 2011 / Zbornik radova znanstvenog skupa odr\anog na Mljetu (Meliti) 15. listopada 2011., Zagreb, 2015., ISBN 978-953-58133-0-9, 356 pp, in English and Croatian, hard cover, with color photos and maps
Selected articles from the Proceedings:
Dr Miho Demović: PREFACE
Dr Miho Demović: TWO MILLENIA OF DUBROVNIK TRADITION OF SAINT PAUL'S SHIPWRECK IN THE WATERS OF CROATIAN ISLAND OF MLJET, Conclusion and Summary
Dr Miho Demović: FOLLOWING HIS SHIPWRECK, ST PAUL THE APOSTLE SAILED TO ROME ON AN ALEXANDRIAN SHIP FROM THE ANCIENT HARBOUR OF POLAČE ON MLJET IN THE YEAR 61 A. D.
Dr Miho Demović: THREE FAMOUS SHIPWRECK SURVIVORS FROM DUBROVNIK
The spine of the book represents the Mljet viper. It is probably the unique such book in the world.
For more information see St Paul the Apostle spent three months on the island of Mljet in Croatia
Nikola Tesla distinugished Croatian-American scientist and inventor
and his high-school education in Croatia
Nikola Tesla (1856-1943) in his laboratory in Colorad Springs in 1899,
with the book Ruđer Bošković, a famous Croatian scientist.
Martin Sekulić (1833-1905), professor of mathematics and Physics in Rakovica (Karlovca),
in Croatia, in the High Real School which Nikola Tesla attended in the years 1870-1873.
Sekulić is probably the most important professor during entire schooling of Nikola Tesla.
His experiments enthused young Tesla for electricity and magnetism.
He was a member of the Academy of Sciences in Zagreb (in the division of Natural Sciences and Mathematics).
The working language in the High Real School (Obere Realschule) in Rakovica was German.
Rakovica was then a part of the Croatian Miliatry Frontier,
i.e., (according to the then terminology) of Kroatischen Militär-Grenze, or Hrvatska krajina, or Hrvatska Vojna krajina.
Later, the name of Hrvatsko-slavonska Vojna krajina was also used.
Some of the subjects that young Nikola Tesla listened to as a student of the VI'th grade of the (roughly, age of 16).
The source is school yearbook of the Rakovac High Real School for the period of 1872-1874.
Kroatische Sprache - Croatian language
Mathematics
Physics
These subjects had been described not only in German, but in Croatian langauge as well:
Hrvatski jezik - Croatian language
Mathematics
Physics
Here we stress that the Croatian Language was the mother tongue of Nikola Tesla. This fact is missing
in literally all biographical sources (including monographs) dealing with Nikola Tesla.
It is a well documented fact by available school yearbooks from the period of 1870-1873.
We conclude with the (duplicate of) matriculation form that Nikola Tesla earned in Rakovica in 1873:
The title page of the (duplicate of) Nikola Tesla's matriculation form, issued in Croatia's capital Zagreb in 1885..
As we can see (in the second last line), one of the subjects
Nikola Tesla's final exam was Croatian language.
Plese, see a more detiled information.
Selfportrait of young Julije Klović, 1498-1578, a famous Croatian minature painter,
kept in the Kunsthistorisches Museum in Vienna. Text arround the upper border:
Iulius Clouius Croatus sui ipsius effigiator Ao:aetat: 30.salut: 1528.
Iulius Clouius Croatus
With sadness we have to point at the following mistake made by the Kunshistoriches museum in Vienna:
Iulius Clouius [sic!] sui ipsius effigiator Ao:aetat: 30.salut: 1528.
i.e., Croatus has been omitted on the web page of the Kunsthistorisches Museum.
Also at Österreichs Portal zu Kunst, Kultur und Bildung, www.kulturpool.at
The same mistake can be seen on europeana.eu (as well as here), referring to Kunshitorisches Museum as the data provider:
Noticed on 21 Jan. 2013, see JPG_kunsthistorishecs_museum, JPG_europeana.eu
The mistake at Kunsthistorisches Museum has been corrected in March 2014,
but at europeana.eu it is still not corrected (as of April 2014).
As of September 2014, europeana.eu changed its web page to the indicated address.
Also, europeana.eu changed its link from referring Kunshitorisches Museum (with corrected mistake)
to kulturpool.at, containing the same mistake.
Croatian gallery
Except
where otherwise noted, content on this
site is licensed under a Creative
Commons
Attribution License.

Question: when was hrvatski jezik written in croatian

Among the most notable monuments of the Croatian-Crkvenoslovensky language on the glagoljici are "Misal kneza Novaka" from Like, 1368, and "Hrvojev misal", 1404.

when was hrvatski jezik written in croatian

Question: when was misal kneza novaka written

Question: which language is spoken on the glagoljici

which language is spoken on the glagoljici

Question: what is the most famous monument of croatian-crkvenosloven

what is the most famous monument of croatian-crkvenosloven

Question: where is the hrvatski jezik written in croatian

where is the hrvatski jezik written in croatian

Question: what language is misal kneza novaka

Among the most notable monuments of the Croatian - Crkvenoslovensky language on the glagoljici are " Misal kneza Novaka " from Like , 1368 , and " Hrvojev misal " , 1404 .

Među najznačajnije spomenike hrvatskocrkvenoslavenskoga jezika na glagoljici spadaju "Misal kneza Novaka" iz Like, 1368., te "Hrvojev misal", 1404.

Među najznačajnije spomenike hrvatskocrkvenoslavenskoga jezika na glagoljici spadaju "Misal kneza Novaka" iz Like, 1368., te "Hrvojev misal", 1404.

Among the most notable monuments of the Croatian-Crkvenoslovensky language on the glagoljici are "Misal kneza Novaka" from Like, 1368, and "Hrvojev misal", 1404.

Among the most notable monuments of the Croatian-Crkvenoslovensky language on the glagoljici are "Misal kneza Novaka" from Like, 1368, and "Hrvojev misal", 1404.

During this period, the Croatian language became the language which was taught at universities by the decision of the Pope.Vienac no. 265/2004, Sandra Cekol: Czech, Leh and Meh, April 29, 2004.

Stjepan Krasić, Pape i hrvatski književni jezik u XVII. stoljeću, Hrvatski među šest svjetskih jezika, Matica hrvatska Zagreb, Matica hrvatska Čitluk, 2004.
Stjepan Krasić (rođen 1938. u Čitluku) redoviti je profesor crkvene povijesti i metodologije znanstvenog rada na Papinskom sveučilištu sv. Tome Akvinskoga u Rimu (Pontifica Studiorum Universitatis a S. Thoma Aquinate in Urbe) i član nekoliko znanstvenih ustanova u zemlji i inozemstvu (Hrvatskoga PEN-centra, Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, Povijesnog instituta Dominikanskog reda u Rimu, Hrvatskoga povijesnog instituta u Rimu). Stjepan Krasić pretežno se bavi istraživanjem hrvatske vjerske i kulturne povijesti, a do sada je objavio trinaest knjiga i više od sto sedamdeset znanstvenih rasprava i članaka tiskanih na raznim jezicima. Zahvaljujući njegovu radu osvijetljeni su mnogi dijelovi nacionalne i vjerske povijesti, a kratka rasprava (kako će sam autor opisati svoje djelo tiskano na stopedesetak stranica manjeg formata) Pape i hrvatski književni jezik u XVII. stoljeću još je jedan vrijedan prinos upoznavanju s nepoznatim dijelovima naše (jezične) prošlosti.
Kao što to obično biva kada je riječ o području za koje se vjeruje da je dobro istraženo, do novih se spoznaja dolazi zahvaljujući sretnu slučaju. A takav slučaj zbio se kada je Krasić u povijesnom arhivu nekadašnje Kongregacije za širenje vjere u Rimu (danas Kongregacije za evangelizaciju naroda ili Zbora za širenje vjere) naišao na dekret koji je 1622. u ime pape Grgura XV. izdao Zbor za širenje vjere. U Dekretu stoji zapovijed da se na svim visokim crkvenim školama na području Mletačke Republike osnivaju katedre za arapski i ilirski jezik. Zbor za širenje vjere izdao je i 1623. u ime pape Urbana VIII. dekret kojim se zapovijedalo da se na svih školama i crkvenim sveučilištima uz hebrejski, pučki i klasični grčki, kaldejski (aramejski) i arapski uči također i ilirski jezik. (Ilirskim se krajevima, Ilirikom, prema presudi vrhovnog crkvenog suda Sv. Rote (Sacra Rota) od 10. prosinca 1655, smatraju Dalmacija, uža Hrvatska, Bosna i Hercegovina te Slavonija, čime je obilježen hrvatski etnički prostor.) Ti dokumenti dokaz su, naglašava Krasić, upravo nevjerojatne afirmacije hrvatskoga kao jezika visoke kulture i znanosti iste razine na kojoj su u Katoličkoj crkvi bili držani u to doba najvažniji svjetski jezici za proučavanje Biblije i crkvenih znanosti. Hrvatski jezik izabran je zbog legende o hrvatskoj braći Čehu, Lehu i Mehu kao zajednički jezik na kojem će se u okviru katoličke obnove objavljivati crkvene knjige za potrebe slavenskih naroda.
Novootkriveni dokumenti bacaju sasvim novo svjetlo na sâm hrvatski jezik, ali i na važnost koju mu je pridavala Katolička crkva kao svjetska institucija, osobito imamo li na umu da su se u to doba u ovim krajevima tek počele voditi rasprave o tome koje je narječje najpogodnije za zajednički hrvatski književni jezik.
Knjiga Pape i hrvatski književni jezik u XVII. stoljeću donosi podatke iz svih relevantnih do sada objavljenih i neobjavljenih povijesnih izvora. Pisana je vješto i razumljivo te popraćena opširnim autorovim bilješkama, a u prilogu u cijelosti donosi transkripte i prijevode najvažnijih dokumenata na kojima se temelji. Na početku knjige Krasić iznosi političke prilike hrvatskih krajeva u 17. stoljeću, slijedi kratki pregled pokreta katoličke obnove nakon Tridentskog sabora (1545-1563) i uloge crkvenih redova u tom procesu, a nakon uvodnoga dijela autor piše o hrvatskom jeziku iz kuta doprinosa papa i Katoličke crkve općenito, na izbor novoštokavskoga narječja ijekavskoga govora za hrvatski književni jezik.
Pape i hrvatski književni jezik u XVII. stoljeću vrijedno je djelo koje će zasigurno potaknuti mnogobrojne istraživače da se upute putem koji je Stjepan Krasić svojom raspravom vrlo dobro trasirao te daljim istraživanjem prodube njegove spoznaje, a možda dođu i do novih otkrića.
Sandra Cekol
Klikni za povratak

Question: who taught hrvatski jezik in the 1990s

During this period, the Croatian language became the language which was taught at universities by the decision of the Pope.Vienac no. 265/2004, Sandra Cekol: Czech, Leh and Meh, April 29, 2004.

Question: what language was taught at universities by the pope

what language was taught at universities by the pope

Question: when was czech, leh and meh published

Question: who taught hrvatski jezik at universities

who taught hrvatski jezik at universities

Question: what was the vienac no. 265/2004

Question: what were the first names of the authors of vienac no. 265

what were the first names of the authors of vienac no. 265

During this period , the Croatian language became the language which was taught at universities by the decision of the Pope . Vienac no . 265/2004 , Sandra Cekol : Czech , Leh and Meh , April 29 , 2004 .

U ovom je razdoblju hrvatski jezik postao i jezikom kojeg se izučavalo na sveučilištima i to odlukom samih papa.Vijenac br. 265/2004., Sandra Cekol: Čeh, Leh i Meh, 29. travnja 2004.

U ovom je razdoblju hrvatski jezik postao i jezikom kojeg se izučavalo na sveučilištima i to odlukom samih papa.Vijenac br. 265/2004., Sandra Cekol: Čeh, Leh i Meh, 29. travnja 2004.

During this period, the Croatian language became the language which was taught at universities by the decision of the Pope.Vienac no. 265/2004, Sandra Cekol: Czech, Leh and Meh, April 29, 2004.

During this period, the Croatian language became the language which was taught at universities by the decision of the Pope.Vienac no. 265/2004, Sandra Cekol: Czech, Leh and Meh, April 29, 2004.

The works of the Croatian literature from that period, especially from the Dubrovnik region, were the subject of unfounded genocide possessions for the Croatian culture.

Izložba Korane Gjalski Filipović, otvorenje 6. srpnja 2022. u 21 sat
Tjednik za kulturu Hrvatsko slovo
28. travnja 1995. - 11. veljače 2022.
28. travnja 1995. - 11. veljače 2022.
13. kolovoza 2022.
Sa smrću Benjamina Tolića mnogima je došlo iznova u svijest ono što je bilo, a na što su glavnostrujni...
SLOVO O KUNI
12. kolovoza 2022.
Pozivnica – DAN HRVATSKOGA SLOVA – 28. travnja 2022.
27. travnja 2022.
U SJEĆANJE: Zvonimir Šeparović
14. veljače 2022.
14. veljače 2022.
Kornelija KUVAČ-LEVAČIĆ profesorica humanističkih znanosti, filologinja i povjesničarka književnosti Razgovarala: Dragica ZELJKO SELAK SIDA KOŠUTIĆ – PREŠUĆENA...
Razgovor s Katarinom ČELIKOVIĆ
1. veljače 2022.
Razgovor s Draženom Živićem
17. siječnja 2022.
Razgovor sa Zdenkom ČORKALO
5. siječnja 2022.
Razgovor s Fra Tomislavom GLAVNIKOM
22. prosinca 2021.
14. veljače 2022.
Posljednji me je broj Hrvatskoga slova podsjetio na blistav tematski broj iz 2011. kad se tijekom ljeta...
Mladen Pavković: Odlazak domoljuba
14. veljače 2022.
Mijo Jukić: Brže pokrenimo poduzetništvo
14. veljače 2022.
Stjepan Šulek: Zemaljska kugla u velikoj krizi
14. veljače 2022.
Hrvoje Hitrec: Nova omikronska
17. siječnja 2022.
14. veljače 2022.
Hrvatskoj kulturnoj javnosti Nakon što je 29. siječnja 2022. oko 16 sati završio posljednji ispraćaj mojega...
KARTE NA STOL – br. 1349
1. veljače 2022.
KARTE NA STOL – br. 1348
17. siječnja 2022.
KARTE NA STOL – br. 1347
4. siječnja 2022.
KARTE NA STOL – br. 1346
22. prosinca 2021.
8. prosinca 2021.
Utorak, 14. prosinca 2021. u 19 sati Srdačno Vas pozivamo na iznimno značajnu izložbu slika PREMA SVJETLU...
TRIBINA HRVATSKO SLOVO UŽIVO
15. listopada 2021.
Koncert klasične glazbe glazbenika SRĐANA BULATA
14. listopada 2021.
Predstavljanje knjige MARIJE BARBARIĆ-FANUKO
14. listopada 2021.
14. veljače 2022.
»Ako je Bog dao ovo pravo ljudima (pravo na život i postupak koji je dostojan čovjeka), ni...
POVIJESNI ROMAN
14. veljače 2022.
KNJIŽEVNI PORTRET
18. siječnja 2022.
POVJESNICA – Crtice iz makarske prošlosti
17. prosinca 2021.
UZ ODLAZAK – Anđelko Vuletić
25. studenoga 2021.
14. veljače 2022.
Katalog uz izložbu u Umjetničkoj galeriji Hrvatskog kulturnog središta Zaklade kralja Tomislava u Čapljini, od 11. prosinca...
TISKANI TRAG KOJI OSTAJE
14. veljače 2022.
O INTERDISCIPLINARNIM UMJETNICIMA
14. veljače 2022.
ZAPISI IZ ATELIJERA
18. siječnja 2022.
IN MEMORIAM – NIKOLA ALBANEŽE (1960. – 2022.)
18. siječnja 2022.
14. veljače 2022.
Velika hvala Uz Hrvatsko slovo sam vezana od samog početka. Velika HVALA svima koji su bili sudionici...
ORGULJAŠKI KONCERTI
18. siječnja 2022.
GLAZBENO IZDAVAŠTVO
21. prosinca 2021.
U SJEĆANJE – Želimir Puškarić (27. rujna 1939. – 17. studenoga 2021.)
8. prosinca 2021.
18. siječnja 2022.
Dana 12. prosinca 2021. preminuo je glumac Ranko Tihomirović koji je svoj glumački profil gradio u dvije...
PREMIJERA U ZKM
18. prosinca 2021.
UZ ODLAZAK – Žarko Potočnjak
25. studenoga 2021.
PREMIJERA ZKL
29. rujna 2021.
ZAVRŠIO 28. FESTIVAL GLUMCA
29. rujna 2021.
14. veljače 2022.
Hrvatski filmski institut najavljuje novi film naslova “Studij demografije i hrvatskog iseljeništva” koji možete pogledati na stranicama...
PONEŠTO O FILMU
14. veljače 2022.
PONEŠTO O FILMU – Biskupova žena
18. prosinca 2021.
O HRVATSKOM FILMSKOM INSTITUTU, s internetskog portala dijaspora.hr
1. prosinca 2021.
PONEŠTO O FILMU – Ludi Dani
29. rujna 2021.
14. veljače 2022.
ČETVRTAK, 20. VELJAČE 1975. Da je Kissinger postao jednim od najistaknutijih državnika ovog našeg (nuklearnog) doba –...
Dr. Franjo Tuđman – OSOBNI DNEVNIK – godina 1975. (58)
1. veljače 2022.
Dr. Franjo Tuđman – OSOBNI DNEVNIK – godina 1975. (57)
17. siječnja 2022.
Dr. Franjo Tuđman – OSOBNI DNEVNIK – godina 1975. (56)
4. siječnja 2022.
Dr. Franjo Tuđman – OSOBNI DNEVNIK – godina 1974. (55)
22. prosinca 2021.
29. rujna 2021.
SEDMO OSJETILO (Nikola LISTEŠ) – 1339
29. rujna 2021.
SEDMO OSJETILO (Nikola LISTEŠ) – 1338
6. rujna 2021.
SEDMO OSJETILO (Nikola LISTEŠ) – 1337
30. kolovoza 2021.
SEDMO OSJETILO (Nikola LISTEŠ)
19. siječnja 2021.

Question: what was the subject of most of the hrvatski jezik

The works of the Croatian literature from that period, especially from the Dubrovnik region, were the subject of unfounded genocide possessions for the Croatian culture.

what was the subject of most of the hrvatski jezik

Question: where did the bulk of hrvatski jezik originate

where did the bulk of hrvatski jezik originate

Question: what kind of possessions did the croatian literature have

what kind of possessions did the croatian literature have

Question: which city is the capital of the croatian republic of hrvatski

which city is the capital of the croatian republic of hrvatski

Question: what were the works of the croatian literature subject to

what were the works of the croatian literature subject to

Question: croatian literature from the dubrovnik region was subject to unfounded claims of what

croatian literature from the dubrovnik region was subject to unfounded claims of what

Question: which region of croatia was the subject of unfounded genocide possessions

which region of croatia was the subject of unfounded genocide possessions

The works of the Croatian literature from that period , especially from the Dubrovnik region , were the subject of unfounded genocide possessions for the Croatian culture .

Djela hrvatske književnosti iz tog razdoblja, posebice iz dubrovačkog područja bila su predmetom neutemeljenih velikosrpskih posizanja za hrvatskom kulturom.

Djela hrvatske književnosti iz tog razdoblja, posebice iz dubrovačkog područja bila su predmetom neutemeljenih velikosrpskih posizanja za hrvatskom kulturom.

The works of the Croatian literature from that period, especially from the Dubrovnik region, were the subject of unfounded genocide possessions for the Croatian culture.

The works of the Croatian literature from that period, especially from the Dubrovnik region, were the subject of unfounded genocide possessions for the Croatian culture.

Thus, in the linguistically extremely diverse kayak and čakavic areas, the language of the Kaczynski stihov became its own "lingua franca" and the reference source of the word (of which many were skated by Kaczynski himself) and the expression that supplemented the language fund that the pop received in the parent house and during the modest school education.

“The claims on the standardization of the language that were based on the unitaristic, Serbian-Croatian-Vuck tendency, and which say that it was carried out only in the 19th century, will be shown by uncertainty because Kačić with his work, as well as Kašić before his Gramatik from 1604, thus two centuries before Vuka, show its own normalization of the Croatian language, that we do not mention other meritors in the area of the Croatian language.”

Izvorni znanstveni članak
ANDRIJA KAČIĆ MIOŠIĆ AND HIS ENLIGHTENING AND LINGUISTIC CONTRIBUTIONS
Šimun Musa
Puni tekst: hrvatski pdf 205 Kb
str. 249-258
preuzimanja: 5.209
APA 6th Edition
Musa, Š. (2006). ANDRIJA KAČIĆ MIOŠIĆ AND HIS ENLIGHTENING AND LINGUISTIC CONTRIBUTIONS. Croatica et Slavica Iadertina, 2 (2.), 249-258. Preuzeto s https://hrcak.srce.hr/17296
MLA 8th Edition
Musa, Šimun. "ANDRIJA KAČIĆ MIOŠIĆ AND HIS ENLIGHTENING AND LINGUISTIC CONTRIBUTIONS." Croatica et Slavica Iadertina, vol. 2, br. 2., 2006, str. 249-258. https://hrcak.srce.hr/17296. Citirano 11.10.2022.
Chicago 17th Edition
Musa, Šimun. "ANDRIJA KAČIĆ MIOŠIĆ AND HIS ENLIGHTENING AND LINGUISTIC CONTRIBUTIONS." Croatica et Slavica Iadertina 2, br. 2. (2006): 249-258. https://hrcak.srce.hr/17296
Harvard
Musa, Š. (2006). 'ANDRIJA KAČIĆ MIOŠIĆ AND HIS ENLIGHTENING AND LINGUISTIC CONTRIBUTIONS', Croatica et Slavica Iadertina, 2(2.), str. 249-258. Preuzeto s: https://hrcak.srce.hr/17296 (Datum pristupa: 11.10.2022.)
Vancouver
Musa Š. ANDRIJA KAČIĆ MIOŠIĆ AND HIS ENLIGHTENING AND LINGUISTIC CONTRIBUTIONS. Croatica et Slavica Iadertina [Internet]. 2006 [pristupljeno 11.10.2022.];2(2.):249-258. Dostupno na: https://hrcak.srce.hr/17296
IEEE
Š. Musa, "ANDRIJA KAČIĆ MIOŠIĆ AND HIS ENLIGHTENING AND LINGUISTIC CONTRIBUTIONS", Croatica et Slavica Iadertina, vol.2, br. 2., str. 249-258, 2006. [Online]. Dostupno na: https://hrcak.srce.hr/17296. [Citirano: 11.10.2022.]
Sažetak
In the history of Croatian literature and cultural activitiy at all Andrija Kačić Miošić and his Pismarica – Razgovor ugodni naroda slovinskog play an extremely important
role. Andrija Kačić Miošić, the Old Man Milovan was active in the eighteenth century and was remarkable for a wide range of activities, from clerical, philosophical, educational to historical and literary pursuits. However, he was engaged in enlightening work more than
anything else and he achieved - precisely in this ﬁeld – the greatest success. Furthermore, his linguistic contributions achieved in Razgovor ugodni naroda slovinskog actually bond pre-revival and revival period and show the achieved level of our linguistic homogeneity – a peculiar standardization of the Croatian language in the middle of the eighteenth century.
Ključne riječi
Enlightenment, book of poems, talk, language, hero, literature, folk poetry
Hrčak ID:
17296
URI
https://hrcak.srce.hr/17296
Posjeta: 6.690 *

Question: when was hrvatski jezik written

Thus, in the linguistically extremely diverse kayak and čakavic areas, the language of the Kaczynski stihov became its own "lingua franca" and the reference source of the word (of which many were skated by Kaczynski himself) and the expression that supplemented the language fund that the pop received in the parent house and during the modest school education.

“The claims on the standardization of the language that were based on the unitaristic, Serbian-Croatian-Vuck tendency, and which say that it was carried out only in the 19th century, will be shown by uncertainty because Kačić with his work, as well as Kašić before his Gramatik from 1604, thus two centuries before Vuka, show its own normalization of the Croatian language, that we do not mention other meritors in the area of the Croatian language.”

Question: when was the standardization of hrvatski jezik carried out

when was the standardization of hrvatski jezik carried out

Question: what was the reference source of the word hrvatski jezik

what was the reference source of the word hrvatski jezik

Question: what did kaczynski's stihov become

Question: in what century was standardization of hrvatski jezik carried out

in what century was standardization of hrvatski jezik carried out

Question: in what areas did the language of kaczynski stihov become its own "

in what areas did the language of kaczynski stihov become its own "

Question: who was the author of hrvatski jezik

Thus , in the linguistically extremely diverse kayak and čakavic areas , the language of the Kaczynski stihov became its own " lingua franca " and the reference source of the word ( of which many were skated by Kaczynski himself ) and the expression that supplemented the language fund that the pop received in the parent house and during the modest school education .

“ The claims on the standardization of the language that were based on the unitaristic , Serbian - Croatian - Vuck tendency , and which say that it was carried out only in the 19th century , will be shown by uncertainty because Kačić with his work , as well as Kašić before his Gramatik from 1604 , thus two centuries before Vuka , show its own normalization of the Croatian language , that we do not mention other meritors in the area of the Croatian language . ”

Time je i u jezično iznimno raznolikim kajkavskim i čakavskim područjima jezik Kačićevih stihova postajao svojevrsna "lingua franca" i referentni izvor riječi (od kojih je mnoge skovao sam Kačić) i izričaja koji je dopunjavao jezični fond koji je puk dobivao u roditeljskoj kući i tijekom skromnog školskog obrazovanja.

"Tvrdnje o standardizaciji jezika koje su bile zasnovane na unitarističkoj, srpskohrvatsko-vukovskoj tendencioznosti, i koje govore da je ona provedena tek u 19. stoljeću, pokazat će se neistinitima jer i Kačić sa svojim djelom, kao i Kašić još prije svojom Gramatikom iz 1604. godine, dakle dva vijeka prije Vuka, pokazuju svojevrsnu normiranost hrvatskog jezika, da ne spominjemo druge zaslužnike u području hrvatskog jezikoslovlja."

Thus, in the linguistically extremely diverse kayak and čakavic areas, the language of the Kaczynski stihov became its own "lingua franca" and the reference source of the word (of which many were skated by Kaczynski himself) and the expression that supplemented the language fund that the pop received in the parent house and during the modest school education. “The claims on the standardization of the language that were based on the unitaristic, Serbian-Croatian-Vuck tendency, and which say that it was carried out only in the 19th century, will be shown by uncertainty because Kačić with his work, as well as Kašić before his Gramatik from 1604, thus two centuries before Vuka, show its own normalization of the Croatian language, that we do not mention other meritors in the area of the Croatian language.”

Thus, in the linguistically extremely diverse kayak and čakavic areas, the language of the Kaczynski stihov became its own "lingua franca" and the reference source of the word (of which many were skated by Kaczynski himself) and the expression that supplemented the language fund that the pop received in the parent house and during the modest school education.

“The claims on the standardization of the language that were based on the unitaristic, Serbian-Croatian-Vuck tendency, and which say that it was carried out only in the 19th century, will be shown by uncertainty because Kačić with his work, as well as Kašić before his Gramatik from 1604, thus two centuries before Vuka, show its own normalization of the Croatian language, that we do not mention other meritors in the area of the Croatian language.”

On the level of the use of the language in the social and cultural life, the use of the Croatian language has been established in the last decades, without further tendencies for harmonization with the Serbian language.

Question: what language is spoken in hrvatski jezik

On the level of the use of the language in the social and cultural life, the use of the Croatian language has been established in the last decades, without further tendencies for harmonization with the Serbian language.

what language is spoken in hrvatski jezik

Question: hrvatski jezik is an example of a language that can be

hrvatski jezik is an example of a language that can be

Question: hrvatski jezik is a type of which language

hrvatski jezik is a type of which language

Question: when was the use of croatian language established

zadnjih desetljeća korištenje hrvatskog jezika , bez daljnjih tendencija za ujednačavanje sa srpskim jezikom

when was the use of croatian language established

Question: the use of croatian has been established without any tendencies for what

the use of croatian has been established without any tendencies for what

Question: the use of croatian language has been established without further tendencies for what

the use of croatian language has been established without further tendencies for what

On the level of the use of the language in the social and cultural life , the use of the Croatian language has been established in the last decades , without further tendencies for harmonization with the Serbian language .

Na razini korištenja jezika u društvenom i kulturnom životu, ustalilo se zadnjih desetljeća korištenje hrvatskog jezika, bez daljnjih tendencija za ujednačavanje sa srpskim jezikom.

Na razini korištenja jezika u društvenom i kulturnom životu, ustalilo se zadnjih desetljeća korištenje hrvatskog jezika, bez daljnjih tendencija za ujednačavanje sa srpskim jezikom.

On the level of the use of the language in the social and cultural life, the use of the Croatian language has been established in the last decades, without further tendencies for harmonization with the Serbian language.

On the level of the use of the language in the social and cultural life, the use of the Croatian language has been established in the last decades, without further tendencies for harmonization with the Serbian language.

However, despite the independence of the Croatian state in 1991, the Croatian language of the Croatian and the Croatian unfathomed circles continued to be self-sufficient.

Hrvatski i srpski posebni jezici
Hrvatskoj javnosti nije dovoljno poznato da je hrvatski jezik stekao status međunarodno priznata jezika. Još donedavno mnogi su tvrdili kako je to osamostaljenje neostvarivo. No to je ipak uspjelo Tihomilu Maštroviću. Kako je to ostvario te do koje je mjere šutnja o toj iznimno važnoj temi danas opća, razgovaramo s Tihomilom Maštrovićem, glavnim ravnateljem Nacionalne i sveučilišne knjižnice u Zagrebu.
Nije li međunarodno priznanje hrvatskoga jezika donedavno za našu znanstvenu i kulturnu javnost bilo neostvariv cilj? Zašto?
Osamostaljenju Republike Hrvatske unatoč, i dalje se nijekala samosvojnost hrvatskoga jezika. Nastojalo se utopiti ga u umjetnoj tvorevini, koja je u međunarodnoj standardizaciji imala kodove scr (Serbo-Croatian-Roman) i scc (Serbo-Croatian-Cyrillic). Postojao je otpor nekih stranih političkih snaga samostalnom uključivanju hrvatskoga naroda u međunarodnu zajednicu suverenih naroda, a kad je posljednjih godina politički projekt neke nove Jugoslavije otpao, brojne politikantske spekulacije nastoje se provesti projektom tzv. Zapadnog Balkana. Prokušanim modelom, provodila se unitarizacija hrvatskoga i srpskoga. Riječ je o interesima onih europskih političkih sila koje su donedavno snažno politički podupirale koncepciju dosadašnjih Jugoslavijâ, u kojima je osporavano temeljno pravo na samostalan jezik i na hrvatsku pisanu baštinu. Zbog takva političkog stajališta brojna nastojanja oko međunarodne samostojnosti hrvatskoga jezika nailazila su na otpore, koji su, eto, potrajali punih sedamnaest godina.
Kako ga je vama uspjelo ostvariti?
Uspjelo nam je jer je naš zahtjev ovaj put bio jasno uobličen. Došao je od Nacionalne i sveučilišne knjižnice, koja je ujedno i najpozvanija u državi oblikovati zahtjeve koji se odnose na stručno knjižničarsko poslovanje te norme od kojih su neke najuže povezane s nazivom jezika. Našoj inicijativi pridružio se i Hrvatski zavod za norme, a prethodno smo usuglasili i zajednički zahtjev za izmjenom postojećih međunarodnih kodova za jezike s Narodnom bibliotekom Srbije i Institutom za standardizaciju Srbije.
Konkretno s kime?
S ravnateljem Narodne biblioteke Srbije Sretenom Ugričićem, s kojim sam se upoznao u rujnu 2007. u Helsinkiju na sastanku CENL-a; na 21. konferenciji ravnatelja europskih nacionalnih knjižnica. Suglasili smo se da obje strane potpišu zahtjev za promjenu jezičnih kodova.
Znači li to da je ravnatelj Narodne biblioteke Srbije razdvajanje smatrao nužnim?
Da. Dosadašnja praksa međunarodnoga priznavanja samo jednoga tzv. srpskohrvatskoga jezika, s jedinim razlikama s obzirom na pismo u uporabi – stvarala je zbrku jer su se prema dotadašnjoj kataloškoj odrednici i srpske knjige tiskane latinicom vodile kao hrvatske (scr), a knjige tiskane ćirilicom u Hrvatskoj kao srpske (scc). S obzirom na brojnost latiničnih izdanja u Srbiji, druga je strana takvom praksom bila nezadovoljna. U ožujku 2008. srbijanska je delegacija posjetila NSK. Tada smo dogovorili izradbu zajedničkoga zahtjeva, u kojem smo tražili izmjenu naziva srpskohrvatski jezik i njegovih troslovnih oznaka iz norme za bibliografsku uporabu i usklađivanje s oznakama u ostalim dijelovima norme ISO 639, na način kako najbolje odgovara zahtjevima vremena i nacionalnim interesima svih potpisnika, tako da se u međunarodnu klasifikaciju jezikâ uvedu dva potpuno odvojena jezika.
Kako se proces dalje odvijao?
Mi smo u NSK, u Zagrebu, izradili zahtjev, potom su čelnici svih četiriju ustanova potpisali dokument, koji je poslan međunarodnom tijelu u Washington u travnju 2008. Nakon toga, službenim dopisom ISO 639-2 Registration Authority, međunarodno tijelo za standardizaciju, potvrdilo je prihvaćanje našeg i srpskoga zahtjeva i odredilo nove oznake: hrv za hrvatski i srp za srpski, kao jedine važeće oznake i za bibliografsku i za terminološku primjenu. Ona je od 1. rujna 2008. postala obveznom. Tako je hrvatski jezik napokon postao međunarodno priznat i uveden u ISO-standarde obvezne za cijeli svijet.
Jeste li time zadovoljni?
Sretan sam što sam na čelu NSK sa svojim suradnicima bio nositeljem cijeloga posla, uz suradnju s Dragutinom Fundom, ravnateljem Hrvatskoga zavoda za norme, u čijoj je ovlasti tumačenje zakonskih regulativa u svezi s ISO-normama.
Norma je stupila na snagu 1. rujna, ali kada ste vi saznali da je vaš zahtjev prihvaćen?
Vijest je stigla 17. lipnja 2008. i donijela je pravo zadovoljstvo svakom Hrvatu koji iole poznaje važnost jezika, logosa, te, kako Heidegger reče – kuće bitka. Riječ je o povijesnom trenutku za hrvatski narod, a pretpostavljam i za srpski. Naši su jezici u dodiru; bliski, ali i različiti, toliko različiti da svaki od njih ima svoju povijest, svoje osobitosti, svoj razvoj, svoje norme, svoje funkcionalne stilove, svoja narječja, idiome i govore, svoje književnosti i svoje znanosti koje ih čine posebnima.
Što međunarodno priznanje hrvatskoga jezika sada ukupno donosi?
Uz priznanje jezika, istodobno na važnosti dobiva sva hrvatska pisana baština, koja će se sada lakše prepoznavati kao sastavni dio svjetske kulturne baštine. Hrvatski pisci i znanstvenici bit će prvi put prepoznati kao hrvatski, napokon i na globalnoj razini, a hrvatska knjiga bit će jasno označena u knjižnim fondovima svih svjetskih knjižnica, u bibliografijama, u znanstvenim projektima, u raznim ustanovama, školama i sveučilišnim odjelima, gdje će se napokon moći nesmetano osnivati katedre kroatistike, u dopunskim školama, na znanstvenim, stručnim, upravnim i političkim skupovima, također u oblikovanju sastavnica svekolikoga svjetskog kulturnog nasljeđa. A tu je i nadolazeća integracija u Europsku Uniju. Ne samo u domovini nego i u svijetu, legalno će se razlučivati hrvatska književna i znanstvena baština od baštine drugih južnoslavenskih naroda, a na kroatističkim katedrama diljem svijeta hrvatski će jezik napokon postati prepoznatljiv u svojoj punoći. Neće više biti prešućivane i potirane mnoge razlikovne osobitosti hrvatskoga jezika, a njegova baština pripisivana drugima.
Koliko je to važno za naš kulturni identitet?
Naša pozamašna baština, kako književna tako i znanstvena, po svome hrvatskome nacionalnom identitetu i nasljeđu, mora biti dostupna svakom znatiželjniku u svjetskom kulturnom krajoliku. »Po jeziku narodi gospoduju, kada im ga oduzmeš, sluguju!« rekao je još u 19. stoljeću Fran Kurelac anticipirajući buduće hrvatske političke prilike. Danas s pravom ističemo da je promicanje hrvatskoga jezika temeljni preduvjet prepoznavanja hrvatskoga kulturnog i znanstvenog stvaralaštva u svjetskim bazama podataka i u fondovima svjetskih knjižnica te se iskreno nadam da ćemo tamo uskoro biti kvalitetno prepoznati. No nitko nema pravo pomisliti kako je priznanjem posao dovršen. Hrvatski se jezik voli znanjem, kojim pristupamo svjetskoj riznici znanja.
Jeste li zadovoljni informiranjem javnosti o projektima koje NSK predstavlja kulturnoj javnosti? Jesu li hrvatski mediji gluhi na činjenicu osamostaljenja hrvatskog jezika?
Odgovorit ću izravno: nisam zadovoljan. Brojni kulturni događaji što ih organizira NSK nailaze na blokadu pa i bojkot nekih naših medija. Tako se prošle godine, na svečanosti predstavljanja novonabavljene prve hrvatske glagoljske početnice iz 1527, koja je jedini cjelovit primjerak u zemlji i jedinstvena knjiga u svijetu, nije pojavila HTV, premda je više puta pozivana. Donesena je tek vijest. Nacionalnu televiziju, dakle javnu televiziju, koju plaća država iz proračuna, ali i televizijski pretplatnici, očito ne zanima taj pisani spomenik nulte kategorije (inače ga je kupio inozemni antikvar uz znatnu potporu hrvatske vlade). Slično je prošlo i obavještavanje javnosti o CENL-u, godišnjoj konferenciji ravnatelja europskih nacionalnih knjižnica održanoj u Zagrebu rujna 2008, u organizaciji NSK. Riječ je o dosad najvažnijem međunarodnom knjižničarskom sastanku održanu u Hrvatskoj. Unatoč tome, dolazak 45 ravnatelja europskih nacionalnih knjižnica u Zagreb većini je medija bio posve nezanimljiv.
Osobit događaj, kao što je međunarodno priznanje hrvatskoga jezika, morao bi, prema važnosti za nacionalnu kulturu, biti vijest za prve stranice svih relevantnijih novina i udarnih informativnih emisija elektroničkih medija. To je izostalo, osim nekoliko časnih iznimaka. Novinskom žutilu to nije zanimljivo, za njihove je urednike, očito, samo loša vijest – dobra vijest.
Ipak, netočno bi bilo reći da niste primili privatne čestitke pa i neke političke dopise.
Osobito su poticajne bile čestitke gotovo svih hrvatskih biskupa, mnogih Hrvata iz dijaspore te brojnih profesora i nastavnika hrvatskoga jezika u domovini. Teško je nabrojati sve, no citirat ću ulomak iz pisma što mi ga je uputio Gordan Jandroković, ministar vanjskih poslova i europskih integracija RH: »Dopustite mi čestitati Vama i svim djelatnicima Nacionalne i sveučilišne knjižnice na poduzetim naporima kako bi se na međunarodnoj razini prihvatio novi kod za hrvatski jezik, te ga se prepoznalo u svjetskim bibliografskim bazama podataka. Riječ je o iznimnom postignuću koje će zasigurno pridonijeti daljnjoj promociji kako hrvatskoga jezika tako i hrvatskoga identiteta u cjelini.«
Koja je danas uloga NSK? S kojim ste međunarodnim ustanovama povezani?
Nacionalna i sveučilišna knjižnica u Zagrebu najvažnija je hrvatska kulturna ustanova. O tome svjedoči njezina nezaobilazna uloga u kreiranju nacionalne zbirke Croatica i svih brojnih zbirki najvažnije nacionalne knjižne građe. Uz knjižničnu obradu ujedno se sustavno provodi program njezine digitalizacije u sklopu projekta Hrvatska kulturna baština. Ipak, najvažnija činjenica postojanja Knjižnice njezini su korisnici. U Knjižnicu se tako 2008. upisalo gotovo dvadeset tisuća korisnika, a što osobito raduje, sjajno je zaživio nov knjižnični program Knjižnica otvorenih vrata – 24 sata. Tom se uslugom prošle godine koristilo oko 27000 korisnika.
NSK je članica najvažnijih europskih i svjetskih knjižničarskih udruga i uživa velik ugled u svijetu. Tolik, da joj je i pripala čast organiziranja konferencije svih ravnatelja europskih nacionalnih knjižnica. Nažalost, negativna iskustva, ostvarena mahom u propaloj totalitarnoj državi, ostavila su loše tragove u pozicioniranju NSK u nas. Uloga nacionalnih knjižnica u drugim uljuđenim zemljama kudikamo je veća. Ipak, pomaci su očigledni, premda ne možemo biti posve zadovoljni. Postignuti rezultati time su, čini mi se, još važniji.
Javor Novak
Klikni za povratak

Question: when did croatia gain independence from the ukraine

However, despite the independence of the Croatian state in 1991, the Croatian language of the Croatian and the Croatian unfathomed circles continued to be self-sufficient.

when did croatia gain independence from the ukraine

Question: what is the state of croatian culture after independence

, hrvatskom su jeziku Hrvatskoj i Hrvatima neskloni krugovi i dalje poricali samosvojnost

what is the state of croatian culture after independence

Question: what did the croatian language continue to be

what did the croatian language continue to be

Question: what was the goal of the croatian language after independence

, hrvatskom su jeziku Hrvatskoj i Hrvatima neskloni krugovi i dalje poricali samosvojnost

what was the goal of the croatian language after independence

Question: hrvatski jezik is an example of which language

hrvatski jezik is an example of which language

Question: besides croatian and hrvatski jezik, what other language

besides croatian and hrvatski jezik, what other language

However , despite the independence of the Croatian state in 1991 , the Croatian language of the Croatian and the Croatian unfathomed circles continued to be self - sufficient .

Ipak, iako se hrvatska država osamostalila 1991., hrvatskom su jeziku Hrvatskoj i Hrvatima neskloni krugovi i dalje poricali samosvojnost.

Ipak, iako se hrvatska država osamostalila 1991., hrvatskom su jeziku Hrvatskoj i Hrvatima neskloni krugovi i dalje poricali samosvojnost.

However, despite the independence of the Croatian state in 1991, the Croatian language of the Croatian and the Croatian unfathomed circles continued to be self-sufficient.

However, despite the independence of the Croatian state in 1991, the Croatian language of the Croatian and the Croatian unfathomed circles continued to be self-sufficient.

The development of contemporary Croatian language in free Croatia gave freedom to the initiatives that existed yet while Croatia was part of Yugoslavia, and according to which it should be included and adopted in the linguistic flows of the Croatian language in Croatia solutions of the Croatian from Gradišća that have preserved in the live use of many Croatian words and expressions that are in Croatia directly because of the policy of the foreign masters or indirectly because of the multi-year foreign authorities dismissed from use, as well as solutions for contemporary linguistic situations (for example, the Scientific Institute of the Croatian citizens at the meetings "Language Commission every misec normalizes the Croatian citizens' expressions and expressions for the various territories of the Croatian citizens' expressions and expressions for the various territories of the Croatian citizens'

Srijedu, 30.09.2020., 10.00: Konferencija za štampu o novom Nimško-gradišćanskohrvatskom i gradišćanskohrvatsko-nimškom ONLINE RJEČNIKU www.rjecnik.at u Trajštofu, Socijalni centar, Flugplatzstraße 8.
Sugovorniki: mag. Zlatka Gieler (za ZIGH), mag. Ivo Sučić (suurednik rječnika), Kristijan Karall, MSc (tehnički urednik)
Po deset ljet dugom djelu je Znanstveni institut Gradišćanskih Hrvatov završio digitaliziranje, proširenje i adaptiranje Gradišćanskohrvatsko-nimškoga rječnika iz 1991. ljeta. Novi online rječnik ima sto tisuć upisov i je uskladjen s postojećom Gramatikom i Pravopisom gradišćanskohrvatskoga jezika.
Pogled ponajzad
Gradišćanski Hrvati pol tisućljeća živu odvojeno od matičnoga naroda. U tom razdoblju se je njev književni jezik samostalno razvijao. Pokušaji prilagoditi gradišćansku varijantu hrvatskoga jezika standardnomu hrvatskomu jeziku nisu bili uspješni i su ubrzali asimilaciju. Zbog toga je na temelju kulturnoga ugovora Gradišća sa SR Hrvatskom počelo pred 50 ljeti sistematsko zapisivanje gradišćanskohrvatskoga jezičnoga blaga. Plod toga djela je “Nimškogradišćanskohrvatsko-hrvatski rječnik” (1. dio, Željezno – Zagreb 1982.) odnosno “Gradišćanskohrvatsko-hrvatsko-nimški rječnik” (2. dio, Zagreb – Željezno 1991.). Suradniki ovoga rječnika su 1994. ljeta utemeljili Znanstveni institut Gradišćanskih Hrvatov (ZIGH) i ljeto dan kašnje pokrenuli Jezičnu komisiju. Ova komisija kreira i normira nove izraze, ki nisu zabilježeni u tiskani izdanji Rječnika. Od Jezične komisije fiksirane izraze je ZIGH publicirao na svojoj stranici u internetu u takozvanom Dopunskom rječniku. Tako je u toku ljet nastalo oko 5000 novih gradišćanskohrvatskih izrazov, početo od rastarskoga iskanja odnosno rastarske istrage do koronavirusa. Da bi gradišćanskohrvatski jezik, ki je od 1987. ljeta službeni jezik u Gradišću, mogao stati na čim čvršći temelji su suradniki Znanstvenoga instituta sastavili Gramatiku (2003. ljeta) i Pravopis gradišćanskohrvatskoga književnoga jezika (2009. ljeta). Paralelno tomu je ZIGH u internetu izgradjivao Jezični ABC, da na temelju Gramatike raščisti jezične nedostatke.
Online rječnik
Jedno desetljeće dugo jezikoslovci jur sastavljaju gradišćanskohrvatski online rječnik. Kot izvor im služi Gradišćanskohrvatski rječnik iz 1991. ljeta, ki dokumentira pisani jezik Gradišćanskih Hrvatov. Suradniki u tri redakcija su pregledavali leme, dodavali kolokacije, sastavljali primjere, je jezično obdjelivali i su proširivali postojeću rječničku bazu. U skupni sjednica su uskladjivali sistematiku jezika, rješavali upitne slučaje i fiksirali normativne smirnice. Natuknice su dostale i ženski oblik, tako da su nastali mnogi neologizmi, ke su fiksirali u skupni sjednica. Pri tom je nastao katalog pravil, ki je 150 strani debeo. Online rječnik se razlikuje od tiskanoga izdanja u tom, da su natuknice razložene mnogimi primjeri i da su obdjelana različna značenja obdjelane riči.
Sudjelovanje userov/korisnikov
Svaki user/korisnik more online javiti riči, ke pod adresom www.rjecnik.at nije našao. Jezična komisija će pri svojoj dojdućoj sjednici najti gradišćanskohrvatski ekvivalent za nimški izraz, fiksirati i objaviti ga u Online rječniku.
Budućnost
Gradišćanska varijanta hrvatskoga jezika se i pri dekliniranju razlikuje od standardnohrvatske varijante. Zbog toga će Online rječnik dostati dodatnu tabelu s deklinacijom imenic. (Jur sada su zabilježena odstupanja u genitivu.) Predvidjena je i aplikacija za mobilne telefone i tablete (Android i iOS), da bi se novi rječnik mogao hasnovati i prez interneta.
Uredniki Online rječnika
dr. Nikola Benčić
mag. Marin Berlaković
Agnjica Csenar-Schuster, MA
Jurica Čenar
Kristijan Karall, MSc – tehnički urednik
dr. Ludovik Kuzmić
mag. Ivo Sučić
dr. Zorka Kinda-Berlaković
mag. Angela Šumić
mag. Štefan Pavetić
dr. Šandor Horvat
Doroteja Zeichmann
Adresa Online rječnika
www.rjecnik.at

The development of contemporary Croatian language in free Croatia gave freedom to the initiatives that existed yet while Croatia was part of Yugoslavia , and according to which it should be included and adopted in the linguistic flows of the Croatian language in Croatia solutions of the Croatian from Gradišća that have preserved in the live use of many Croatian words and expressions that are in Croatia directly because of the policy of the foreign masters or indirectly because of the multi - year foreign authorities dismissed from use , as well as solutions for contemporary linguistic situations ( for example , the Scientific Institute of the Croatian citizens at the meetings " Language Commission every misec normalizes the Croatian citizens ' expressions and expressions for the various territories of the Croatian citizens ' expressions and expressions for the various territories of the Croatian citizens '

Razvitak suvremenog hrvatskog jezika u slobodnoj Hrvatskoj dao je slobodu inicijativama koje su postojale još za vrijeme dok je Hrvatska bila dijelom Jugoslavije, a po kojima bi se u jezične tokove hrvatskog jezika u Hrvatskoj trebalo uključiti i usvajati rješenja Hrvata iz Gradišća koji su sačuvali u živoj uporabi mnoge hrvatske riječi i izraze koji su u Hrvatskoj izravno zbog politike tuđinskih gospodara ili neizravno zbog višegodišnje tuđinske vlasti istisnute iz uporabe, kao i rješenja za suvremene jezične situacije (primjerice, Znanstveni institut gradišćanskih Hrvata na sjednicama "Jezična komisija svaki misec normira gradišćanskohrvatske izraze i fraze za različna područja svakidanjega upotribljavanja ali i stručne izraze iz različnih područjev znanja."[tt_news]=175&cHash=587fadd79556642211baa81e0a4112dc Znanstveni institut gradišćanskih Hrvatov Sjednica jezične komisije, 26. srpnja 2012.Znanstveni institut gradišćanskih Hrvatov 7. sjednica

The Croatian dialects of the Croatian dialects in the Middle Ages may be determined and indetermined.

A particular shape is only in attribute use, most often with the directory.

Question: where is a particular shape found in the directory

The Croatian dialects of the Croatian dialects in the Middle Ages may be determined and indetermined.

A particular shape is only in attribute use, most often with the directory.

where is a particular shape found in the directory

Question: what is the most common attribute used in croatian dialects

what is the most common attribute used in croatian dialects

Question: when did croatian dialects start to develop

srednjem vijeku Pridjevi mogu biti određeni i neodređeni

when did croatian dialects start to develop

Question: how can the croatian dialects of the late middle ages be determined

how can the croatian dialects of the late middle ages be determined

Question: where is a particular shape found in attribute use

where is a particular shape found in attribute use

Question: hrvatski jezik is a dialect of which language

hrvatski jezik is a dialect of which language

The Croatian dialects of the Croatian dialects in the Middle Ages may be determined and indetermined .

A particular shape is only in attribute use , most often with the directory .

Hrvatski dijalekti Hrvatski dijalekti u srednjem vijeku Pridjevi mogu biti određeni i neodređeni. Određeni oblik je samo u atributnoj uporabi, najčešće uz imenice.

Hrvatski dijalekti Hrvatski dijalekti u srednjem vijeku Pridjevi mogu biti određeni i neodređeni.

Određeni oblik je samo u atributnoj uporabi, najčešće uz imenice.

The Croatian dialects of the Croatian dialects in the Middle Ages may be determined and indetermined. A particular shape is only in attribute use, most often with the directory.

The Croatian dialects of the Croatian dialects in the Middle Ages may be determined and indetermined.

A particular shape is only in attribute use, most often with the directory.

The shortest Croatian words are formed from one letter: a, in, i, o, k, with the longest word of the Croatian literary language (if the long numbers can be written as one word are ignored) is: prijestolonasljednikovica, i.e., performing the humanity: prijestolonasljednikovičica and in the posvojni adjevski form for the female gender prijestolonasljednikoviččina, i.e. in the fall in a multitude: prijestolonasljednikovičiny – 31 signs.

Question: what are the shortest croatian words

The shortest Croatian words are formed from one letter: a, in, i, o, k, with the longest word of the Croatian literary language (if the long numbers can be written as one word are ignored) is: prijestolonasljednikovica, i.e., performing the humanity: prijestolonasljednikovičica and in the posvojni adjevski form for the female gender prijestolonasljednikoviččina, i.e. in the fall in a multitude: prijestolonasljednikovičiny – 31 signs.

Question: what is the term for performing humanity

what is the term for performing humanity

Question: how many signs are there in prijestolonasljednikovič

how many signs are there in prijestolonasljednikovič

Question: how many letters make up the shortest croatian words

how many letters make up the shortest croatian words

Question: what is prijestolonasljednikovica

Question: how many signs are there in hrvatski jezik

how many signs are there in hrvatski jezik

Question: how many letters are needed to make the shortest croatian words

how many letters are needed to make the shortest croatian words

Question: what is the latin term for the female gender

what is the latin term for the female gender

The shortest Croatian words are formed from one letter : a , in , i , o , k , with the longest word of the Croatian literary language ( if the long numbers can be written as one word are ignored ) is : prijestolonasljednikovica , i.e. , performing the humanity : prijestolonasljednikovičica and in the posvojni adjevski form for the female gender prijestolonasljednikoviččina , i.e. in the fall in a multitude : prijestolonasljednikovičiny – 31 signs .

najkraće hrvatske riječi tvore se od jednog slova: a, u, i, o, k, s najduža riječ hrvatskog književnog jezika (ako se zanemare dugački brojevi koji se mogu pisati kao jedna riječ) je: prijestolonasljednikovica, odnosno, izvodeći umanjenicu: prijestolonasljednikovičica i u posvojni pridjevski oblik za ženski rod prijestolonasljednikovičičina odnosno u padežu u množini: prijestolonasljednikovičičinima – 31 znak. hrvatski jezik je jednim od izvora za umjetni jezik toki pona, Toki Pona: nimi li tan seme? / etymological dictionary / etimologia vortaro Gornje Mrzlo Polje Mrežničko – mjesto s najduljim nazivom u Hrvatskoj.

najkraće hrvatske riječi tvore se od jednog slova: a, u, i, o, k, s najduža riječ hrvatskog književnog jezika (ako se zanemare dugački brojevi koji se mogu pisati kao jedna riječ) je: prijestolonasljednikovica, odnosno, izvodeći umanjenicu: prijestolonasljednikovičica i u posvojni pridjevski oblik za ženski rod prijestolonasljednikovičičina odnosno u padežu u množini: prijestolonasljednikovičičinima – 31 znak. hrvatski jezik je jednim od izvora za umjetni jezik toki pona, Toki Pona: nimi li tan seme? / etymological dictionary / etimologia vortaro Gornje Mrzlo Polje Mrežničko – mjesto s najduljim nazivom u Hrvatskoj.

The shortest Croatian words are formed from one letter: a, in, i, o, k, with the longest word of the Croatian literary language (if the long numbers can be written as one word are ignored) is: prijestolonasljednikovica, i.e., performing the humanity: prijestolonasljednikovičica and in the posvojni adjevski form for the female gender prijestolonasljednikoviččina, i.e. in the fall in a multitude: prijestolonasljednikovičiny – 31 signs.

The shortest Croatian words are formed from one letter: a, in, i, o, k, with the longest word of the Croatian literary language (if the long numbers can be written as one word are ignored) is: prijestolonasljednikovica, i.e., performing the humanity: prijestolonasljednikovičica and in the posvojni adjevski form for the female gender prijestolonasljednikoviččina, i.e. in the fall in a multitude: prijestolonasljednikovičiny – 31 signs.

One of the words that has the most synonyms in the Croatian language is oklasak (clip of corn).

Thus are the names for the cluster: ajdamak, bat, batakluša, bataljika, batučak, batuček, batuk, barak, barak, chapina, chokotinja, ćuka, kic, class, klasinec, klasinec, klasovina, klasovinje, kočanj, kocen, komaljika, komušina, kukuruzina, kumina, kureljica, kuruka, oklipak, okoma, okomak, okomak, okomak, okomak, okomak, okomak, okomak, okomak.

Veleštovani Hrvati!
Svima vama u domovini Hrvatskoj, svima vama raseljenima diljem svijeta, vašim školarcima, sveučilištarcima, profesorima i kolegama hrvatskoga jezika čestitam Dane hrvatskoga jezika!
Diljem Lijepe vaše svake godine, od 11. do 17. ožujka slavite Dane hrvatskoga jezika. Taj sudbonosni povijesno-kulturni javnokaz (manifestacija) utemeljen je odlukom Hrvatskoga sabora 1997, na spomen Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskoga jezika. Deklaracija je objavljena u ondašnjem tjedniku Telegram 17. ožujka 1967. s potpisima osamnaest hrvatskih znanstvenih i kulturnih ustanova. Tekst Deklaracije sastavila je tjedan prije u prostorijama Matice hrvatske skupina uglednih hrvatskih znanstvenih, književnih i kulturnih djelatnika: Miroslav Brandt, Dalibor Brozović, Radoslav Katičić, Tomislav Ladan, Slavko Mihalić, Slavko Pavešić, Vlatko Pavletić. Dana 13. ožujka 1967. Upravni odbor Matice hrvatske prihvatio je tekst Deklaracije i razaslao ga na potpisivanje. Već 15. ožujka povijesnu izjavu potpisalo je tadašnje Društvo književnika Hrvatske (danas Društvo hrvatskih književnika), a ubrzo zatim i druge hrvatske ustanove. Deklaracija je svjedočila o nepokolebljivom i nerazdvojnom etnolingvokulturnom jedinstvu Hrvata u pogibeljnim vremenima povijesnoga raspuća. Bila je to borba hrvatske etnojezične zajednice za posebnost i samostalnost hrvatskoga jezika i njegove bogate kulturne baštine.
Temelj jedinstva hrvatske države svakako je jezik, upravo hrvatski, a ne bilo koji drugi. On oblikuje opće
građansko, kulturno i obra-zovno prostranstvo. I služiti se njime na visokoj razini treba svatko u Hrvatskoj
Vrijedi također napomenuti da je u zastupničkom govoru u Hrvatskom saboru 2. svibnja 1843. godine Ivan Kukuljević Sakcinski uz ostalo rekao i ovo: „Crni oblaci, puni dažda i grada, vise nad nami i domovinom našom, silne velike vode obkoljivaju nas od svih stranah i groze nam se strašnom poplavicom; kako se možemo od nje osloboditi, nego ako jame i kanale kopali budemo, po kojih će se vode odcediti i ako tvrdi most sagradili budemo, po kojem ćemo na suhom preko njih proći i od svake pogibelji izbaviti se; taj je most naš materinski jezik; ako smo mi njega doma ustanovili, utvrdili i podigli, ne imamo se strašiti već ništa od nikakove strane, od nikakove stvari!!!« (S. Mirković, Ivan Kukuljević Sakcinski, str. 11–12, Zagreb, 1861). Od poznatoga Kukuljevićeva govora na hrvatskom jeziku do priznanja hrvatskoga kao službenoga jezika protekle su četiri godine. Hrvatski sabor je 23. listopada 1847. godine na Kukuljevićevu inicijativu umjesto latinskoga proglasio službenim hrvatski jezik. Kao uspomenu na taj važan povijesni događaj družba Braće hrvatskoga zmaja 1997. podigla je u Varaždinskim Toplicama spomenik hrvatskomu jeziku.
U proslovu knjige Počelo je u Rimu profesor Stjepan Krasić piše: „Jezik je (…) bitna odrednica i sastavnica identiteta svakom narodu, vezivno tkivo i najbolji jamac njegovu kulturnom i političkom jedinstvu. Zato govoriti o jeziku znači govoriti o narodu koji njime govori. Bez jezika, zapravo, nema ni naroda. Narod, naime, stvara jezik, ali i jezik stvara narod, pa čak i pojedince.“ „Jezik je grad u izgradnji kojemu svaki čovjek može pridodati poneki kamenčić.“ (Emerson, Quotation and Originality). Narod se, prije svega, poznaje i priznaje po jeziku, a nerijetko se i poistovjećuje s njime. On je „znak raspoznavanja svakoga naroda.“ (Samuel Johnson). Možda sve te pojmove najbolje izražava činjenica da je hrvatska imenica jezik u prošlosti bila sinonimni izraz za narod. Zbog toga je sasvim razumljivo da svaki narod vlastiti jezik voli, njeguje, proučava i čuva kao najveću svetinju. U tom hrvatski narod nije nikakva iznimka. On je za očuvanje svojega jezika vodio borbu ne manju od one koju je vodio za vlastitu slobodu i neovisnost. „Zatreš li jezik, zatro si narod.“ (Fran Kurelac). „Takvih je pokušaja bilo dosta i ne u tako dalekoj prošlosti.“ (S. Krasić, Počelo je u Rimu, str. 13, Dubrovnik, 2009). Dodali bismo ovomu ulomku i riječi akademika Stjepana Babića koji je upozorio: „Jezik je i štit naroda kojemu pripada, a to ne mora biti vidljivo onima čiji jezik nije u pitanju.“ (Jezik, sv. 5, str. 195, Zagreb, 2008).
Ima ih i sada u Europskoj Uniji koji hrvatski jezik nazivaju „hrvatskosrpski“, „hrvatski ili srpski“, „jezik zapadnoga Balkana“ čak i „bošnjačko-crnogorsko-hrvatsko-srpski“ (sliči službenomu nazivu „srpsko-hrvatsko-slovenački jezik“ u Vidovdanskom ustavu Kraljevine SHS-a iz 1921. godine) ne poštujući ni Ustav Republike Hrvatske, ni hrvatski narod. Možda koga u Europskoj Uniji i zadovoljava naziv hrvatskosrpski jezik, ali Hrvate u domovini i iseljeništvu pak ne. Hrvati od pamtivijeka svoj jezik nazivaju hrvatskim. Na Bašćanskoj ploči Zvonimir je nazvan kraljem hrvatskim koji naravno kao kralj Hrvata govori hrvatski. Čovjek koji ne poštuje svoj jezik, ne poštuje ni svoj narod, a tko ne cijeni svoj narod, ne cijeni ni svoju mater. Materinski jezik Hrvata je svetinja kao i mati od koje se jezik uči. Od svojega rođenja hrvatska djeca trebaju slušati i upijati glasove i riječi materinskoga jezika.
Hrvatski književni jezik kao narodna svetinja u svojem standardnom obliku sliči istobitnomu Trojstvu. Ima tri narječja: čakavsko, kajkavsko i štokavsko u jednom i jedinstvenom obličju koji nazivamo hrvatski jezik. Jedinstvo hrvatskoga jezika je tronarječno. Svako od triju narječja jest bit hrvatskoga jezika. Narječja su s jedne strane različita, svako ima svoje jezične posebnosti, a s druge se strane ipak nalaze u tijesnom jezičnom suodnosu. I božanske su osobe različite jer se razlikuju po svojim izvornim odnosima, ali su ipak tijesno povezane. Ne vjerujemo u tri boga nego u jednoga i jedinoga koji se iskazuje trojstveno kao: Otac, Sin i Duh Sveti. Isto tako ne učimo tri narječja nego jedan nedjeljiv književni jezik. Hrvatski književni jezik je istobit (identitet) tronarječne književnojezične baštine.
Temelj jedinstva hrvatske države svakako je jezik, upravo hrvatski, a ne bilo koji drugi. On oblikuje opće građansko, kulturno i obrazovno prostranstvo. I služiti se njime na visokoj razini treba svatko u Hrvatskoj. Valja mu posvećivati što više pozornosti i voditi skrb o njem na svim razinama javnoga općenja, od škole do državnih ustanova, jer jezik nije zrak koji postoji sam po sebi, njega stalno moramo svjesno njegovati, pomnjivo proučavati, brižno čuvati i razvijati. Nedvojbeno je, pa i sasvim razumljivo, da ljudi oduvijek cijene, poštuju i vole ponajprije svoje. Tako je i s jezikom. Hrvatski jezik jest i bit će na prvom mjestu sadašnjim i budućim naraštajima koji će ga znati braniti od svih nasrtaja koji mu prijete sada i u budućnosti jer je vlastiti jezik potvrda postojanja i trajanja. Jer, ako umre jezik, umrijet će i njegov narod, ako pak živi jezik, živjet će i njegov narod.
Klikni za povratak

Jedna od riječi, koja ima najviše sinonima u hrvatskom jeziku je oklasak (klip kukuruza). Tako su nazivi za oklasak: ajdamak, bat, batakljuša, bataljika, batučak, batuček, batuk, baturak, baturice, čepina, čokotinja, ćuka, kic, klas, klasina, klasinec, klasovina, klasovinje, kočanj, kocen, komaljika, komušina, kukuruzina, kumina, kureljica, kuruška, oklipak, okoma, okomak, okomina, okrunica, orušek, otučak, paćika, patura, paturica, rucelj, rucl, rulina, šapurika, ščavina, šepurina, štruk, tekun, tulina, tulinek i dr.

Jedna od riječi, koja ima najviše sinonima u hrvatskom jeziku je oklasak (klip kukuruza).

Tako su nazivi za oklasak: ajdamak, bat, batakljuša, bataljika, batučak, batuček, batuk, baturak, baturice, čepina, čokotinja, ćuka, kic, klas, klasina, klasinec, klasovina, klasovinje, kočanj, kocen, komaljika, komušina, kukuruzina, kumina, kureljica, kuruška, oklipak, okoma, okomak, okomina, okrunica, orušek, otučak, paćika, patura, paturica, rucelj, rucl, rulina, šapurika, ščavina, šepurina, štruk, tekun, tulina, tulinek i dr.

One of the words that has the most synonyms in the Croatian language is oklasak (clip of corn). Thus are the names for the cluster: ajdamak, bat, batakluša, bataljika, batučak, batuček, batuk, barak, barak, chapina, chokotinja, ćuka, kic, class, klasinec, klasinec, klasovina, klasovinje, kočanj, kocen, komaljika, komušina, kukuruzina, kumina, kureljica, kuruka, oklipak, okoma, okomak, okomak, okomak, okomak, okomak, okomak, okomak, okomak.

One of the words that has the most synonyms in the Croatian language is oklasak (clip of corn).

Thus are the names for the cluster: ajdamak, bat, batakluša, bataljika, batučak, batuček, batuk, barak, barak, chapina, chokotinja, ćuka, kic, class, klasinec, klasinec, klasovina, klasovinje, kočanj, kocen, komaljika, komušina, kukuruzina, kumina, kureljica, kuruka, oklipak, okoma, okomak, okomak, okomak, okomak, okomak, okomak, okomak, okomak.

The Serbian denial of the existence of the Croatian language in 2021 was a matter due to the contents of the Serbian language educators for the 8th grade of the primary school in the Republic of Serbia, in which it is stated that the Croats, Bošnjaci and Montenegro speak the Serbian language, which they only call other names, the Serbian gun advocate requested the withdrawal of the educators: "Children will learn that the Croatian language does not exist", Hina, January 28.

Pučki pravobranitelj u Srbiji Zoran Pašalić zatražio je povlačenje iz uporabe udžbenika za srpski jezik za osmi razred osnovne škole u kojem se negira postojanje hrvatskog, bosanskog i crnogorskog jezika, prenijeli su u petak mediji na hrvatskom u Vojvodini.
U definiciji podjele južnoslavenskih jezika u spornim udžbenicima, čije je povlačenje zatražio srpski pučki pravobranitelj Zoran Pašalić, navedeno je da se Hrvati, Bošnjaci i Crnogorci koriste srpskim jezikom, ali ga nazivaju hrvatskim, bosanskim i crnogorskim jezikom.
Zaštitnik građana, kako se navodi u njegovu priopćenju, drži da su "odobrenjem udžbenika u kojem stoji ovakva definicija povrijeđena prava pripadnika nacionalnih manjina jer se negira postojanje ovih jezika, od kojih se hrvatski i bosanski jezik koriste u službenoj uporabi jezika i pisma u Republici Srbiji".
Ured pučkog pravobranitelja dodaje kako su mjerodavne institucije prigodom odobravanja udžbenika trebale uzeti u obzir da takav način podjele južnoslavenskih jezika „može za posljedicu imati povredu prava pripadnika nacionalnih manjina i dovođenje priznatih jezika nacionalnih manjina u neravnopravan položaj".
Pašalić je pozvao Ministarstvo prosvjete, znanosti i tehnološkog razvoja Srbije da poduzme sve mjere kako bi sporni udžbenik bio povučen iz upotrebe do početka školske 2022/23. godine, kao i da ga u roku od najkasnije 60 dana obavijesti o postupanju po preporuci.
Predstavnici manjina o udžbeniku
Predsjednica Hrvatskog nacionalnog vijeća u Srbiji (HNV) Jasna Vojnić drži da je preporuka pučkog pravobranitelja ohrabrujuća, među ostalim jer se i konstatira da je došlo do povrede manjinskih prava.
Dodaje kako je s druge strane dosadašnje postupanje Ministarstva nedopustivo, pa i stajališta Srpske akademije i znanosti "koja su diskriminatorna spram naše zajednice i drugih zajednica kojima se negira njihov jezik".
Ostaje ipak dojam, navodi se u HNV-u, da je pokazana spremnost da se i hrvatska manjina uzme u zaštitu i da se u razumnim rokovima odgovori na njihovu zabrinutost.
Predsjednik Demokratskog saveza Hrvata u Vojvodini (DSHV) Tomislav Žigmanov priopćio je da "ostaje da se vidi hoće li preporuka biti uvažena do početka sljedeće školske godine od strane Ministarstva".
"Do tada, djeca će učiti da hrvatski jezik ne postoji. U međuvremenu se dogodio tzv. bunjevački jezik i 'srpska književnost' u Dubrovniku", naveo je u pisanoj izjavi Žigmanov.
Žigmanov time je želio podsjetiti da je bunjevačka ikavica proglašena nehrvatskim službenim jezikom u Subotici, a Zakonom o kulturnom nasljeđu Srbija je u svoju kulturnu baštinu uvrstila Dubrovačku književnost.
Reakcije iz Hrvatske
Poziv na reakciju pučkog pravobranitelja zbog spornih udžbenika uputilo je Hrvatsko nacionalno vijeće u Srbiji koje je u listopadu 2021. otkrilo da učenici osmih razreda srpskih škola uče da hrvatski jezik ne postoji.
U udžbeniku gramatike skupine autora "S reči na dela" za učenike osmih razreda, navodi se da srpski, slovenski, makedonski i bugarski jezik pripadaju skupini južnoslavenskih jezika "a da Hrvati, Bošnjaci i neki Crnogorci srpski jezik nazivaju hrvatski, bosanski, bošnjački i crnogorski".
Takva podjela južnoslavenskih jezika navodi se u udžbenicima za srpski jezik svih ostalih nakladnika u Srbiji (Zavod za udžbenike, Novi Logos, Klett, BIGZ...)., a riječ je o stajalištu Instituta za srpski jezik prema kojemu u južnoslavenske jezike spadaju bugarski, makedonski, slovenski i srpski jezik, a da se uz srpski jezik treba staviti napomena da Hrvati, Bošnjaci i neki Crnogorci ovaj jezik nazivaju hrvatskim, bosanskim – bošnjačkim i crnogorskim jezikom.
Zbog negiranja postojanja hrvatskog jezika reagirali su predsjednik i premijer Hrvatske Zoran Milanović i Andrej Plenković.
U prosvjednoj noti upućenoj srbijanskoj vlasti zatražili su povlačenje udžbenika i istaknuli da je riječ o sramotnoj politici i nedostatku poštovanja prema Hrvatskoj kao susjednoj zemlji.
Predsjednik Srbije Aleksandar Vučić je u odgovoru premijeru Hrvatske među ostalim naveo da će "pogledati i vidjeti o čemu se radi" i, ako je napravljena greška, bit će ispravljena.

Question: when is the next time croatia won't be spoken

The Serbian denial of the existence of the Croatian language in 2021 was a matter due to the contents of the Serbian language educators for the 8th grade of the primary school in the Republic of Serbia, in which it is stated that the Croats, Bošnjaci and Montenegro speak the Serbian language, which they only call other names, the Serbian gun advocate requested the withdrawal of the educators: "Children will learn that the Croatian language does not exist", Hina, January 28.

when is the next time croatia won't be spoken

Question: who requested the removal of the serbian language educators

who requested the removal of the serbian language educators

Question: what grade are serbian language educators in the republic of serbia

what grade are serbian language educators in the republic of serbia

Question: what grade are serbian language educators in

what grade are serbian language educators in

Question: when did the gun advocate request the withdrawal of the educators

when did the gun advocate request the withdrawal of the educators

Question: what language do the croats, bošnjaci and montenegro speak

what language do the croats, bošnjaci and montenegro speak

The Serbian denial of the existence of the Croatian language in 2021 was a matter due to the contents of the Serbian language educators for the 8th grade of the primary school in the Republic of Serbia , in which it is stated that the Croats , Bošnjaci and Montenegro speak the Serbian language , which they only call other names , the Serbian gun advocate requested the withdrawal of the educators : " Children will learn that the Croatian language does not exist " , Hina , January 28 .

Srbijanska osporavanja postojanja hrvatskog jezika 2021. god. je nastala afera povodom sadržaja udžbenika srpskog jezika za 8. razred osnovne škole u Republici Srbiji, u kojemu se navodi da Hrvati, Bošnjaci i Crnogorci govore srpskim jezikom, kojega samo nazivaju drugim imenima,Srpski pučki pravobranitelj zatražio povlačenje udžbenika: "Djeca će učiti da hrvatski jezik ne postoji", Hina , 28. siječnja.

Srbijanska osporavanja postojanja hrvatskog jezika 2021. god. je nastala afera povodom sadržaja udžbenika srpskog jezika za 8. razred osnovne škole u Republici Srbiji, u kojemu se navodi da Hrvati, Bošnjaci i Crnogorci govore srpskim jezikom, kojega samo nazivaju drugim imenima,Srpski pučki pravobranitelj zatražio povlačenje udžbenika: "Djeca će učiti da hrvatski jezik ne postoji", Hina , 28. siječnja.

The Serbian denial of the existence of the Croatian language in 2021 was a matter due to the contents of the Serbian language educators for the 8th grade of the primary school in the Republic of Serbia, in which it is stated that the Croats, Bošnjaci and Montenegro speak the Serbian language, which they only call other names, the Serbian gun advocate requested the withdrawal of the educators: "Children will learn that the Croatian language does not exist", Hina, January 28.

The Serbian denial of the existence of the Croatian language in 2021 was a matter due to the contents of the Serbian language educators for the 8th grade of the primary school in the Republic of Serbia, in which it is stated that the Croats, Bošnjaci and Montenegro speak the Serbian language, which they only call other names, the Serbian gun advocate requested the withdrawal of the educators: "Children will learn that the Croatian language does not exist", Hina, January 28.

Accessed on February 8, 2022, and Matica srpska published the works of the great Croatian literature Marina Držića - with the explanation that it will continue to publish the works written in Serbian "no matter on which they are drawn written".DRŽIĆA WRSTILI IN SRPSK KNIŽEVNOST, MATICA srpska TVRDI : Dubrovčani are our as and yours!, "Dubrovnik Insider", June 6, 2020.

Marin Držić dobio je svoju knjigu u biblioteci Deset vekova srpske književnosti koju je ovih dana objavila Matica srpska iz Novog Sada. Knjigu drama objavljenu na ćirilici u jedanaestom kolu biblioteke uredila je članica Srpske akademije, povjesničarka književnosti Zlata Bojović. Držićeva knjiga tiskana je u tisuću primjeraka, a uz nju su u jedanaestom kolu biblioteke Deset vekova srpske književnosti objavljene i knjige Marije Kleut, Dragoslava Mihailovića, Matije Bećkovića… Mediji iz Srbije izlazak Držićeve knjige dočekali su riječima “kompletni Držić konačno na ćirilici”, piše Večernji list.
Glavni urednik biblioteke, srpski akademik Miro Vuksanović pohvalio se da je tu riječ o najvećem izdavačkom pothvatu u srpskom izdavaštvu. On je još prije desetak godina najavio da će u biblioteku uvrstiti i dubrovačku i književnost iz Boke kotorske te i dalje ističe da su u njoj zastupljeni pisci bez razlike na kojem su obliku i na kojem narječju srpskog jezika pisali. “Pritom se ne primjenjuje nikakav teritorijalni niti vremenski ‘ključ’. Jedini kriterij je vrijednosni, književnopovjesničarski potvrđen ili na novi način ustanovljen”, poručuje Vuksanović koji je prije desetak godina rekao da su u biblioteku uvrštena sva djela koja su napisana na srpskom jeziku i to u svim njegovim oblicima i narječjima. Za komentar Držićeve knjige objavljene u Novom Sadu zamolili smo i urednicu knjige, akademkinju Zlatu Bojović, koja je trenutačno i na čelu Odjeljenja jezika i književnosti SANU, no ona je odgovorila da već godinama ne daje intervjue. Podsjetila je i da knjiga još nije distribuirana, zbog poznatih ograničenja u komunikacijama. Zlata Bojović 2014. godine objavila je “Istoriju dubrovačke književnosti”, što joj je, kako se može čuti u hrvatskim stručnim krugovima, omogućilo slavu u srpskom kulturnom i intelektualnom miljeu. Tada je zbog te knjige dosta napadana u hrvatskom tisku što joj je, tvrde upućeni, podiglo rejting u vlastitom narodu, ali i u struci, pa je postala i akademkinja, tj. redovita članica SANU. Sudjelovala je 2008. godine i na stručnom skupu o Držiću u Hrvatskoj, ali i na pariškoj Sorboni. “U uvjetima ostvarene hrvatske države ne bi nas trebala suviše uznemiravati činjenica da naši susjedi Srbi rado objavljuju djela starih hrvatskih pisaca koji su stvarali u Dubrovniku. Štoviše, to bi nam moglo i laskati. Uostalom, zar i mi ne objavljujemo djela svjetskih klasika i uživamo čitajući ih. No, međutim, srpski proučavatelji hrvatskih starih pisaca žele i dalje nazivati književnost nastalu na tlu Dubrovnika dubrovačkom književnošću odvajajući je na taj način od njezina hrvatskog bića i očajnički pokušavajući pronalaziti u drevnim stihovima ili pak dramskim dijalozima neki trag srpstva koji bi mogao poslužiti kao hrana, kao spasonosni lijek od kompleksa pomanjkanja renesanse i baroka u vlastitoj kulturnoj povijesti. Riječ je dakako o ‘staroj školi’. Srećom, ta su nastojanja sve rjeđa, znanstvena zrelost i praksa života odvlači mlađe književne povjesničare s tog jalovog puta”, misli Slavica Stojan, povjesničarka književnosti, književnica, predsjednica dubrovačkog ogranka Matice hrvatske i ravnateljica dubrovačkoga Zavoda za povijesne znanosti HAZU. Kada su prije nekoliko godina na uvrštavanje Gundulića i Držića u Deset vekova srpske književnosti žučno reagirali i hrvatsko Ministarstvo kulture, Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti, Društvo hrvatskih književnika i brojni hrvatski povjesničari književnosti, Miro Vuksanović je poslao priopćenje u kojem je poručio da je Matica srpska kao izdavač biblioteke poštovala činjenicu da su knjige tih znamenitih pisaca nastale na jeziku srodnom istočnohercegovačkim govorima, što znači da su izvorno nastale na narodnom štokavskom, a ne na čakavskom ili kajkavskom narječju.
“Matičina antologija, dakle, ne preuzima, već samo potvrđuje objavljenim tekstovima ono što je u povijesti južnoslavenskih književnosti već poznato. Nije logično, pogrešno je, po sadašnjim važećim političkim i nacionalnim atribucijama razvrstavati dubrovačku i bokokotorsku književnost. One su zajedničko nasljeđe narodnih govora, odnosno štokavskog narječja kao osnove suvremenog književnog srpskog jezika. Isto narječje u svojoj osnovi imaju i novoimenovani jezici, čija je matica srpskohrvatski jezik”, poručio je Vuksanović u priopćenju, rekavši i da su “knjige Gundulića i Držića, kao i tekstovi Pucića i Vojnovića, uvrštene u antologiju zbog poštovanja pravila o dvojnoj pripadnosti tih pisaca. Poštovali smo pravilo – kako pojedinih književnosti tako i pojedinih pisaca, iz vremena slovinskog jezika, pa prema tome, promatrana kao povijesna kategorija, dubrovačka književnost jest srpska i hrvatska”, izjavio je Vuksanović.
Iz Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti tada mu je odgovoreno da po svome podrijetlu dubrovački govor i jezik dubrovačke književnosti pripadaju zapadnoj štokavštini (kakva se govorila na dubrovačkom području, u dolini Neretve, srednjoj Dalmaciji, Slavoniji i Bosni). “Istočnohercegovačka štokavština nije utjecala na jezik književnih djela iz Dubrovnika. Osim nazivom hrvatski i drugim nazivima (dalmatinski, ilirski), dubrovački su pisci svoj jezik doista zvali i slovinskim, a to je potpuno u duhu hrvatske kulturne tradicije od srednjega vijeka. I po obliku to je hrvatsko ime jezika jer nema znatnijih skupina Srba koje bi govorile ikavski niti ih je ikada bilo”, napisali su u HAZU i podcrtali da je “prisvajanje tuđe kulturne baštine potpuno neprihvatljiv postupak koji nimalo ne pridonosi sporazumijevanju i izgradnji povjerenja među susjednim narodima”. A što je vrijedilo 2011., vrijedi i danas.

Question: when is the serbian denial of the croatian language

Accessed on February 8, 2022, and Matica srpska published the works of the great Croatian literature Marina Držića - with the explanation that it will continue to publish the works written in Serbian "no matter on which they are drawn written".DRŽIĆA WRSTILI IN SRPSK KNIŽEVNOST, MATICA srpska TVRDI : Dubrovčani are our as and yours!, "Dubrovnik Insider", June 6, 2020.

when is the serbian denial of the croatian language

Question: who is the author of the works published by matica srpska

who is the author of the works published by matica srpska

Question: when is dubrovnik insider scheduled to publish its serbian works

when is dubrovnik insider scheduled to publish its serbian works

Question: when will hina jezik be accessed

8 . veljače 2022 . a Matica srpska je objavila djela velikana hrvatske književnosti Marina Držića - uz objašnjenje da će i dalje objavljivati djela napisana na srpskom "" bez obzira na kojem su narječuju napisana"" . DRŽIĆA UVRSTILI U SRPSKU KNJIŽEVNOST , MATICA SRPSKA TVRDI : Dubrovčani su naši koliko i vaši ! ,

Accessed on February 8 , 2022 , and Matica srpska published the works of the great Croatian literature Marina Držića - with the explanation that it will continue to publish the works written in Serbian " no matter on which they are drawn written" . DRŽIĆA WRSTILI IN SRPSK KNIŽEVNOST , MATICA srpska TVRDI : Dubrovčani are our as and yours ! , " Dubrovnik Insider " , June 6 , 2020 .

Pristupljeno 8. veljače 2022. a Matica srpska je objavila djela velikana hrvatske književnosti Marina Držića - uz objašnjenje da će i dalje objavljivati djela napisana na srpskom "bez obzira na kojem su narječuju napisana".DRŽIĆA UVRSTILI U SRPSKU KNJIŽEVNOST, MATICA SRPSKA TVRDI : Dubrovčani su naši koliko i vaši!, "Dubrovnik Insider", 6. lipnja 2020.

The Serbian denial of the existence of the Croatian language in 2021 was a matter due to the contents of the Serbian language educators for the 8th grade of the primary school in the Republic of Serbia, in which it is stated that the Croats, Bošnjaci and Montenegro speak the Serbian language, which they only call other names, the Serbian gun advocate requested the withdrawal of the educators: "Children will learn that the Croatian language does not exist", Hina, January 28. Accessed on February 8, 2022, and Matica srpska published the works of the great Croatian literature Marina Držića - with the explanation that it will continue to publish the works written in Serbian "no matter on which they are drawn written".DRŽIĆA WRSTILI IN SRPSK KNIŽEVNOST, MATICA srpska TVRDI : Dubrovčani are our as and yours!, "Dubrovnik Insider", June 6, 2020.

Accessed on February 8, 2022, and Matica srpska published the works of the great Croatian literature Marina Držića - with the explanation that it will continue to publish the works written in Serbian "no matter on which they are drawn written".DRŽIĆA WRSTILI IN SRPSK KNIŽEVNOST, MATICA srpska TVRDI : Dubrovčani are our as and yours!, "Dubrovnik Insider", June 6, 2020.

Accessed on February 8, 2022.

The Minister of Foreign Affairs of the Republic of Croatia, Goran Grlić Radman, called the denial of the existence of the Croatian language in the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition.

Pristupljeno 8. veljače 2022. Ministar vanjskih poslova Republike Hrvatske Goran Grlić Radman je osporavanje postojanja hrvatskog jezika u udžbeniku nazvao "sramotnim", te izvijestio da je Republike Hrvatska tim povodom uputila Republici Srbiji protestnu notu."Sramotno ponašanje Srbije, spominju srpski Dubrovnik i srpsku Dalmaciju", HRT, 5. listopada 2021.

Ministar vanjskih poslova Republike Hrvatske Goran Grlić Radman je osporavanje postojanja hrvatskog jezika u udžbeniku nazvao "sramotnim", te izvijestio da je Republike Hrvatska tim povodom uputila Republici Srbiji protestnu notu."Sramotno ponašanje Srbije, spominju srpski Dubrovnik i srpsku Dalmaciju", HRT, 5. listopada 2021.

Accessed on February 8, 2022. The Minister of Foreign Affairs of the Republic of Croatia, Goran Grlić Radman, called the denial of the existence of the Croatian language in the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition.

The Minister of Foreign Affairs of the Republic of Croatia, Goran Grlić Radman, called the denial of the existence of the Croatian language in the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition of the edition.

Chronological list of glagolese monuments

Croatian Glagolic manuscripts outside the homeland Croatian Glagolic Heritage in Lici Croatian German Dictionary Ancient-Slovenian Institute of Croatian language-history, description and prescription of Croatian language, text adopted in the Class of Philological Sciences of the Croatian Academy of Sciences and Arts on January 15, 2007, submitted to the Presidency of the HAZU which unanimously accepted it at the meeting of January 24, 2007.

Clipclip.org All Croatian Orthodox Proposals from 1990 to 2007.

internationally recognized languages.

Dr.

Stjepan Krasić, historian: Croatian – normated and modern language from the sixteenth century Croatian French province St. Cyril and Method of Chronology of Croatian translations of the Bible Ivo Skarić: “It is” (Croatian Yat is special).

Question: when was the hrvatski jezik written

15 . siječnja 2007 , dostavljen Predsjedništvu HAZU koje ga je jednoglasno prihvatilo na sjednici od 24 .

Chronological list of glagolese monuments

Croatian Glagolic manuscripts outside the homeland Croatian Glagolic Heritage in Lici Croatian German Dictionary Ancient-Slovenian Institute of Croatian language-history, description and prescription of Croatian language, text adopted in the Class of Philological Sciences of the Croatian Academy of Sciences and Arts on January 15, 2007, submitted to the Presidency of the HAZU which unanimously accepted it at the meeting of January 24, 2007.

Clipclip.org All Croatian Orthodox Proposals from 1990 to 2007.

internationally recognized languages.

Dr.

Stjepan Krasić, historian: Croatian – normated and modern language from the sixteenth century Croatian French province St. Cyril and Method of Chronology of Croatian translations of the Bible Ivo Skarić: “It is” (Croatian Yat is special).

Question: who is the historian of croatian language

internationally recognized languages.

Dr.

who is the historian of croatian language

Question: when was the hrvatski jezik approved

internationally recognized languages.

Dr.

Question: where can one find all croatian orthodox proposals from 1990 to 2007

internationally recognized languages.

Dr.

where can one find all croatian orthodox proposals from 1990 to 2007

Question: during what years were all croatian orthodox proposals made

internationally recognized languages.

Dr.

during what years were all croatian orthodox proposals made

Question: in what class of the croatian academy of sciences and arts was the text adopted

internationally recognized languages.

Dr.

in what class of the croatian academy of sciences and arts was the text adopted

Question: who approved the dictionary of glagolic manuscripts

internationally recognized languages.

Dr.

who approved the dictionary of glagolic manuscripts

Question: who accepted the hrvatski jezik

internationally recognized languages.

Dr.

Chronological list of glagolese monuments

Croatian Glagolic manuscripts outside the homeland Croatian Glagolic Heritage in Lici Croatian German Dictionary Ancient - Slovenian Institute of Croatian language - history , description and prescription of Croatian language , text adopted in the Class of Philological Sciences of the Croatian Academy of Sciences and Arts on January 15 , 2007 , submitted to the Presidency of the HAZU which unanimously accepted it at the meeting of January 24 , 2007 .

Clipclip.org All Croatian Orthodox Proposals from 1990 to 2007 .

Stjepan Krasić , historian : Croatian – normated and modern language from the sixteenth century Croatian French province St. Cyril and Method of Chronology of Croatian translations of the Bible Ivo Skarić : “ It is ” ( Croatian Yat is special ) .

Kronološki popis glagoljskih spomenika Kurzivna glagoljica

Hrvatski glagoljski rukopisi izvan domovine Hrvatska glagoljska baština u Lici Hrvatsko njemački rječnik Staroslavenski institut Hrvatski jezik-povijest, opis i propis Hrvatski jezik, tekst prihvaćen u Razredu za filološke znanosti Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti 15. siječnja 2007, dostavljen Predsjedništvu HAZU koje ga je jednoglasno prihvatilo na sjednici od 24. siječnja 2007.

Clipclip.org Svi hrvatski pravopisni prijedlozi od 1990. do 2007.

. Stjepan Krasić, povjesničar: Hrvatski – normiran i moderan jezik od šesnaestoga stoljeća Hrv. franjevačka provincija Sv. Ćirila i Metoda Kronologija hrvatskih prijevoda Biblije Ivo Škarić: „Ije je je“ (hrvatski yat je poseban).

Chronological list of glagolese monuments Croatian Glagolic manuscripts outside the homeland Croatian Glagolic Heritage in Lici Croatian German Dictionary Ancient-Slovenian Institute of Croatian language-history, description and prescription of Croatian language, text adopted in the Class of Philological Sciences of the Croatian Academy of Sciences and Arts on January 15, 2007, submitted to the Presidency of the HAZU which unanimously accepted it at the meeting of January 24, 2007. Clipclip.org All Croatian Orthodox Proposals from 1990 to 2007. internationally recognized languages. Dr. Stjepan Krasić, historian: Croatian – normated and modern language from the sixteenth century Croatian French province St. Cyril and Method of Chronology of Croatian translations of the Bible Ivo Skarić: “It is” (Croatian Yat is special).

Chronological list of glagolese monuments

Croatian Glagolic manuscripts outside the homeland Croatian Glagolic Heritage in Lici Croatian German Dictionary Ancient-Slovenian Institute of Croatian language-history, description and prescription of Croatian language, text adopted in the Class of Philological Sciences of the Croatian Academy of Sciences and Arts on January 15, 2007, submitted to the Presidency of the HAZU which unanimously accepted it at the meeting of January 24, 2007.

Clipclip.org All Croatian Orthodox Proposals from 1990 to 2007.

Stjepan Krasić, historian: Croatian – normated and modern language from the sixteenth century Croatian French province St. Cyril and Method of Chronology of Croatian translations of the Bible Ivo Skarić: “It is” (Croatian Yat is special).

|
1990. objavljen pretisak tzv.
londonca, Hrvatskoga pravopisa (zabranjenog 1971.) autora Stjepana
Babića, Božidara Finke i Milana Moguša. U odnosu na prvotisak,
unesene manje promjene: umjesto dotadašnjeg otcijepiti, uvedeno
odcijepiti, umjesto Evropa Europa, umjesto rvati se hrvati se, i te
kako umjesto itekako itd.
|
1990
. objavljeno treće izdanje Pravopisnog priručnika hrvatskoga
ili srpskoga jezika (još s dvočlanim nazivom jezika kao u prethodna
dva izdanja iz 1986. i 1987., upravo zbog spornoga imena jezika
povučeno iz prodaje 1993.) autora Vladimira Anića i Josipa
Silića.
1994
. objavljeno
četvrto izdanje Hrvatskoga pravopisa Babića, Finke i Moguša kojem
je (tadašnje) Ministarstvo prosvjete i kulture dalo odobrenje za
uporabu u školama. U njemu se za neke još nerazriješene pravopisne
dvojbe nude dvostrukosti, pa se moglo birati između pisanja zadaci
ili zadatci, otpaci ili otpadci, pogreška ili pogrješka, strelica
ili strjelica.
1996
. u časopisu
"Govor" objavljen članak prof. dr. Ive Škarića "Što s hrvatskim
standardnim refleksom dugoga staroga jata?" u kojem iznosi svoje
osebujne prinose pravopisnoj reformi. Po Škariću trebalo bi u
pisanju ukinuti razlikovanje ije, je i uvesti samo je: ljep, svjet,
rječ, cvjet (jer da govornici hrvatskoga ionako tako izgovaraju).
Pozivajući se također na istraživanje (iz)govora, Škarić predlaže
pisanje đ i onda kad treba dž (pa bismo imali naruđbu, svjedođbu i
sl.) te č i onda kad treba ć (pa bismo imali kuču, cviječe i dr.).
Ukinuo bi svuda i intervokalno j (pa bismo pisali kemia, demokracia
itd.).
1998
. u časopisu
"Jezik" objavljen članak akademika Dalibora Brozovića "Refleks
starohrvatskoga dugog jata u hrvatskome slovopisu" u kojem se
pokušava znanstveno obrazložiti zašto bi trebalo prihvatiti pisanje
ie umjesto ije: mlieko, tielo, bielo, sviet, jer da je posrijedi
dvoglas (diftong) koji se izgovora drukčije nego slovni niz ije u
riječima poput pijemo, sijemo (gdje taj ije čini dva sloga).
1998
. potaknut
Brozovićevom argumentacijom, S. Babić, kao predsjednik tadašnjeg
Vijeća za normu hrvatskoga jezika, odašilje ustanovama i
pojedincima pismo-anketu na koje bi oni trebali odgovoriti da li da
se uvede pisanje ie u nova izdanja Hrvatskoga pravopisa ili ne.
Anketa neslavno propada zbog neodaziva jednih i žestokog
protivljenja drugih tako radikalnom (a stručno ipak nedovoljno
potkrijepljenom) zahvatu u pravopisnu normu koji bi unio dodatne
zabune među pismene Hrvate, a o materijalnoj i općekulturnoj cijeni
da se ne govori.
1999. i 2000
.
dvotjednik za kulturu "Vijenac" Matice hrvatske objavljuje posebne
tematske priloge (2005. tiskane u knjizi) "Jezik na križu" i
"Križ na jeziku" u kojima jezikoslovci i praktičari jezika
(književnici, novinari, lektori) komentiraju pravopisne dileme
(najčešće onu o pisanju refleksa jata). Većina priloga usprotivila
se uglavnom neopravdanim, stručno nedovoljno utemeljenim, ali
neizbježnim miješanjem politike u jezična pitanja uvjetovanim
pokušajima ekstremnih intervencija u pravopisne navike.
2000
. objavljeno
peto, prerađeno izdanje Hrvatskoga pravopisa Babića, Finke i Moguša
u kojem se ukidaju dublete iz prethodnog (za uporabu u školama
službeno odobrenog) izdanja. Po petom izdanju obvezatno treba
pisati strjelica, strjeličarstvo, brjegovit, brježuljak, zadatci,
otpadci. Uvodi se još jedan sporni novitet (s pozivom na hrvatsku
tradiciju!) odvojeno pisanje ne ću umjesto ustaljenog neću.
Pismena javnost diže se na uzbunu.
2001
. objavljeno
četvrto izdanje Anić-Silićeva pravopisa, sad pod naslovom Pravopis
hrvatskoga jezika. Autorski dvojac spominje da su u uporabi (i)
pravopisna rješenja tipa zadatci, strjelica, ne ću, ali se
sami zauzimaju za pisanje zadaci, strelica, neću.
2003
. objavljen
Pravopisni priručnik (kao dodatak Velikom rječniku hrvatskoga
jezika Vladimira Anića), popularnije, široj publici upućeno izdanje
derivirano iz Anić-Silićeva Pravopisa hrvatskoga jezika
2005. objavljen
Hrvatski školski pravopis Stjepana Babića, Sande Ham i Milana
Moguša koji dobiva preporuku Ministarstva znanosti i obrazovanja za
uporabu u školama. Izveden iz Hrvatskoga pravopisa, taj školski
priručnik slijedi i njegova rješenja (strjelica, zadatci, ne
ću).
2005. Ministarstvo znanosti i obrazovanja utemeljilo
Vijeće za normu hrvatskoga standardnog jezika (13 članova,
predstavnika HAZU, Leksikografskog zavoda, Instituta za hrvatski
jezik te kroatističkih katedara sa svih hrvatskih sveučilišta,
predsjednik akademik Radoslav Katičić). U dosadašnjem radu većinski
se (glasovanjem o otvorenim pitanjima) opredijelilo uglavnom za
rješenja iz Babić-Finka-Moguševa Hrvatskoga pravopisa.
2007. trebao bi (uskoro!) biti objavljen pravopis
autorskoga trojca Krešimir Mićanović, Lada Badurina i Ivan Matković
koji već četvrtu godinu nastaje kao projekt Matice hrvatske. Svi
koji imaju veze s tim pravopisom (od vodstva MH preko autora do
recenzenata) zavjetovali su se na šutnju. "Večernji list" ipak je
početkom godine uspio (uz neopisivu ljutnju onih koji su "embargo"
na informiranje javnosti o pravopisu MH uveli) provaliti
"tajnu" Matičin će pravopis ponuditi rješenja bliža
Anić-Siliću nego Babić-Finka-Mogušu.

Question: when was the german dictionary adopted

15 . siječnja 2007 , dostavljen Predsjedništvu HAZU koje ga je jednoglasno prihvatilo na sjednici od 24 .

Question: who approved the hrvatski jezik

Question: where are glagolic manuscripts located in croatia

where are glagolic manuscripts located in croatia

Kronološki popis glagoljskih spomenika Kurzivna glagoljica Hrvatski glagoljski rukopisi izvan domovine Hrvatska glagoljska baština u Lici Hrvatsko njemački rječnik Staroslavenski institut Hrvatski jezik-povijest, opis i propis Hrvatski jezik, tekst prihvaćen u Razredu za filološke znanosti Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti 15. siječnja 2007, dostavljen Predsjedništvu HAZU koje ga je jednoglasno prihvatilo na sjednici od 24. siječnja 2007.

Chronological list of glagolese monuments Croatian Glagolic manuscripts outside the homeland Croatian Glagolic Heritage in Lici Croatian German Dictionary Ancient-Slovenian Institute of Croatian language-history, description and prescription of Croatian language, text adopted in the Class of Philological Sciences of the Croatian Academy of Sciences and Arts on January 15, 2007, submitted to the Presidency of the HAZU which unanimously accepted it at the meeting of January 24, 2007.

internationally recognized languages.

Dr.

Ivo Škarić
Ije je je
Standardni jezik, kao i svaki drugi jezični idiom, ima dvije glavne funkcije: komunikacijsku i simboličku. Te dvije funkcije ima i njegovo pisanje. Komunikacijska se uloga jezika ispituje pogodnošću u komunikaciji, a simbolička poželjnošću da bude znakom zajednici čiji je, sposobnošću koju pruža članovima zajednice da se kroz njega prepoznaju kao svoji i oštrinom kojom raspoznaje nečlanove u toj jezičnoj zajednici. Jednu i drugu jezičnu ulogu ispituju jezikoslovci, ali ovu drugu u okviru sociolingvistike.1 Kako je simboličnost jezika poput grba, zastave ili himne, o tom dijelu jezika svi građani jedne jezične zajednice imaju legitimno pravo raspravljati i o tome odlučivati. Jezikoslovlje im pri tome pruža stručni servis, kao što im za druge odluke to čini ekonomska, pravna, politološka, sociološka ili bilo koja druga znanost. O političkoj dimenziji jezika svjedoči i povijest jezičnih standarda u Hrvata. Birao se i latinski da bi se otklonilo nametanje mađarskog ili njemačkog; uziman je i hrvatskosrpski da bi nas udruživanje snažilo. Odluka Iliraca da hrvatski standard bude štokavski bila je politički snažno motivirana prijenosom težišta u veliko štokavsko tkivo, unatoč tomu što je vodeći Zagreb zatomio time svoju kajkavštinu, a civilizirana Dalmacija svoju čakavštinu. Poslije će im se, sve do danas kad imamo i Hrvatsku i hrvatski, govoriti da ne znaju hrvatski. Političnost u standardološkim odlukama iskazuje i bizaran primjer »krajinskih« Srba, koji su se bili opredijelili za ekavicu unatoč svom organskom idiomu. I ove sadašnje standardološke nedoumice oko refleksa starog dugog jata mogu biti sadržajem, eksplicitnim ili implicitnim, programa raznih političkih stranaka, kao što je i Starčeviću pisanje e za jat bilo dio programa. Možete li u pomisli vidjeti kako na idućim izborima prolazi stranka koja sve svoje tekstove, uključujući i parole, ispisuje sa ie (Za bolji sviet! Crven, bieli i plavi!)? ili, možete li zamisliti kako na izborima prolazi neka druga stranka koja svoj program oko jata oglašuje tako što u svim predizbornim govornim istupima izgovara dvosložnim i-je (cm-jeli, svm-jet, bi-j#lo)? Ja mogu.
I ovo naše sadašnje, većina se u tome slaže, grozno pisanje ije nastalo je, ne zaboravimo to nikada, pod preambulom Bečkoga sporazuma 1850., koja doslovce glasi: »Dolje potpisani znajući, da jedan narod treba jednu književnost da ima i po tom sa žalošću gledajući, kako nam je književnost raskomadana, ne samo po bukvici nego još i po pravopisu, sastajali smo se ovijeh dana... kako bismo se... u književnosti složili i ujedinili.« A složili su se pod točkom 2.: »Jednoglasice smo priznali, da je najpravije i najbolje primiti južno narječje da bude književno... Po tom smo se složili, da se na onijem mjestima, gdje su po ovom narječju dva sloga (syllaba), pišu ije, a gdje jedan slog, ondje se piše je ili e ili i, kako gdje treba, n. p. bijelo, bjelina, mreža, donio. A da bi svak lakše mogao saznati, gdje su po ovom narječju dva sloga, gdje li je jedan i gdje treba pisati je, gdje li e, gdje li i, zamolili smo ostali g. Vuka Stef. Karadžića, da bi napisao o tome glavna pravila, koja su dolje priložena.« I tako, zbog te žalosti što je jedan narod srpski i hrvatski razjedinjen po bukvici i po pravopisu mi do danas vučemo taj problem s jatom. Da je problem s jatom u prvom redu simbolički, politički problem, a ne jezično razlikovni, tj. komunikacijski, svjedoči vrlo dobro razlikovno funkcioniranje jezika i idioma gdje tih opreka zasigurno nema ni u govoru ni u pismu (u slovenskom, u srpskom, u hrvatskoj ekavštini, ikavštini, jekavštini), pa ne stoji tumačenje kako je jezična razlikovnost ugrožena neutralizacijom fonemske i slovne razlike između kratkih i dugih jatova. K tomu, komunikacijska se valjanost ne sastoji samo od propusnosti koju jezik osigurava nego i od isplativosti, tj. od uloženog truda u stvaranju te komunikacijske propusnosti. Zbog toga nijedan prirodni jezik, pa ni standardni, nije izgrađen po načelu »stoji što stoji«. To napominjem radi onih koji zastupaju tezu da Hrvati u većini i u najvećoj mjeri ne znaju hrvatski (standard), pa ga zato moraju s trudom učiti — svi osim rijetkih kojima je on u svemu, pa i u jatu, prirođen. Naprotiv, prirodni zajednički jezik (koine) nastaje i optimalizira se unutar stvorene zajednice spontanim usklađivanjem kroz komuniciranje. Standardološko jezikoslovlje, koje nije političko, oformljen zajednički jezik opaža, opisuje, dotjeruje, ujednačuje i osnažuje — kao što slično postupa i s drugim idiomima. Taj se zajednički svehrvatski jezik javnog komuniciranja gotovo u potpunosti već oblikovao. Preostaje mu još samo da se malo pročisti od zadnje jednostoljetne prošlosti i da se malo više navikne na ulogu da je samo hrvatski. Među ta dotjerivanja (uvijek će ih trebati) sada se našao i problem jata. Jačina će sporenja zavisiti od stupnja iracionalnih suprotstavljenosti. Nekima je u velikoj želji ije, drugima je, a trećima ie. I svatko tu želju, što je ljudski, pokušava racionalizirati, a jezikoslovci još i scientificirati. Da je uglavnom tako, ugleda se kad se osvrnemo unatrag, gdje se zapaža kako su akteri svi više-manje uredno poredani po svom geolingvističkom porijeklu.
Što se mene tiče, ja se kao Hrvat opredjeljujem emotivno i intuitivno za je u govoru i u pismu — za rječ, cvjet, svjet — bez obzira na to što sam porijeklom ikavac. Pri tomu ne brinem o tome kako će se opredijeliti Srbi ijekavci, Muslimani ijekavci i Crnogorci, ali bih itekako želio da se svi Hrvati opredijele kao ja.
Kao stručnjak fonetičar i jezikoslovac mogu to opredjeljenje poduprijeti racionalnim i znanstvenim razlozima. Jatom sam se poduže bavio i knjiški, i laboratorijski i sociološki, pa ću nešto od toga ovdje iznijeti. (Tko želi više neka pročita moj rad »Što s hrvatskim standardnim refleksom dugoga staroga jata?« u »Govoru« XIII (1996), 1-2, str. 2-23 te u članku »Eppur si muove!« (Osvrt na Brozovićev osvrt) u »Jeziku« 46, 15-19.) Najprije ću nešto iznijeti o govoru jata, što našu javnost manje intrigira nego pisanje. Većini je Hrvata, koji nisu (i)jekavci, prijelaz na standard lagodna transformacija svoga organskoga e ili i u je, koji im je kao fonemski i izgovorni repertoar i slijed blizak. Prijelaz na dvoslog predstavlja im ritmičku nezgrapnost, a u onih koji nemaju podudarne kvantitete s novoštokavskim još i nerješive nedoumice. Zahtjev pak da svoj e ili i zamijene za neki sasvim njima nepoznati diftonski fonem, kako neki preporučuju, izbacuje ih potpuno iz jezika s kojim bi se željeli poistovjetiti. Posjedujem sate i sate snimaka govora hrvatske elite u javnosti — na televiziji, u Hrvatskom državnom saboru, na stručnim i znanstvenim skupovima, na sveučilištu. Analizom tog govora opaža se vrlo izrazito oko kakva se govora okuplja većina kulturnih govornika. Za slučaj dugoga jata to je dugo jZ. Tako unatoč stopedesetgodišnjih suprotnih naputaka. Da su Hrvati mogli ili htjeli (što je isto) naučiti, već bi se davno bili uskladili na cvm-jet, lm-jep — na dva syllaba, kao što je u »južnom narječju«. Dakako, u mojim se snimkama naiđe kao rijetkost i na i-je u onih govornika koji tako imaju u svom organskom govoru i koji se iz njega ne miču kad govore u javnosti.
Iznijet ću i jedan laboratorijski pokus. Osam vrsnih govornika (glumaca i televizijskih spikera) snimili su riječi u kojima je dugi jat i u kojima je nedvojbeno dugi slog jZ, npr sjęžom, sjélÇm, sijęno, sijélo i sl. Potom je umjetno uklonjen drugi slog riječi te su na snimci preostali samo slogovi kao što su sję, sjé, siję, sijé. Skupina od 37 studenata je triput slušala te slogove sa zadatkom da odrede iz koje je od dvije ponuđene riječi u opoziciji istrgnut dotičan slog. Ti su ispitanici prosječno griješili 40% puta (od ukupno 1184 odgovora), što je sasvim blizu potpune pomutnje. Ne zaboravimo da je to na temelju govora probranih govornika, koji su se školovali u govoru slijedeći klasične ortoepske upute, a da su slušači studenti iz raznih naših krajeva, koji su, dakle, svi završili naše srednje škole. Stoga, zaključiti se može iz ovog pokusa da se na dobrom hrvatskom govori i sluša dugo jZ podjednako kad je to od ne-jata (npr. u sjZžom) i kad je od jata (npr. u sijeno).
Što se pak pisanja dugoga jata tiče, a što sve posebno zanima bez obzira što je pisaca vrlo malo, a ni čitača nema u nas bogznakoliko, stvar je sa ije počela, podsjetili smo, u Beču 1850. Taj je prijedlog odmah izazvao reakciju Hrvata, koji su do tada mirno pisali svoje rogatoĐ, a čitali ga kako su htjeli. Uglavnom, to se ije nije prihvaćalo, pa je Šulek 1854., odbacujući taj »južni« dvoslog, predložio dvoslovac (»dvoglasac«) ie, koji je od sedamdesetih godina postao dominantan način označavanja dugoga jata sve do 1892. kada je izašao Brozov Hrvatski pravopis, koji je postao službenim, a u kojem je propisano Karadžićevo rješenje. Da je to rješenje koje traje već preko stotinu godina loše, u tom se sada stručnjaci slažu, premda ne svi iz istoga razloga. Nesporno je da je loše da jednak troslov ije označava refleks dugoga staroga jata, koji nipošto nije taj fonemski slijed, i dijelove riječi s upravo takvim slijedom fonema, a takvih riječi ima oko 38% od svih različnica koje imaju troslov ije (te su riječi tipa vedrije, natrijev, piješ, dijeta, Valerija, regije, čije, nijedan, prije i dr.). Zamislimo samo kako takva pravopisna neodređenost može zbunjivati strance! Međutim sasvim je druga i gora nezgoda takvog pravopisnog rješenja što on traži razlikovanje istoga, tj. razlikovanje je-ije za uvijek isti dvofonemski slijed (je). To načelo ne dvoje za jedno isticao je Gaj u svojoj Kratkoj osnovi sentencijom Entia sine necessitate non sunt multiplicanda. To dvoje za isto ima za posljedicu da najveći broj ljudi, kojima je nelektorska glavna životna zadaća, ostaje pravopisno nesigurno. Nedavno sam anketirao tridesetak profesora hrvatskoga u višim razredima osnovnih škola u različitim krajevima Hrvatske. Njihova je procjena da učenici griješe u izboru je-ije u 30-ak % slučajeva u prosjeku, što je sasvim sigurno znak o nepismenosti pravopisa, a ne učenika. Zanimljivo je iz te ankete da učenici svega u 3% slučajeva upisuju ie umjesto je i ije podjednako, što ukazuje da eventualno pisanje ie za samo dugi jat, nikako ne bi bilo, kako reče netko, najjednostavnije i najeuropskije, nego da to ie nije ni u jezičnoj latenciji. Da ie jest u slučaju dugoga jata u jezičnoj pomisli, to bi se već obilato iskazivalo u spontanom pisanju. Prihvaćanje pisanja ie samo za dugi jat, bilo bi ići s lošega (nerazlikovanje različitoga — pijetao pije) na gore (razlikovanje istoga — cvijet — cvjetić). K tome bi pisanje ie još i pojačalo pogrešno upućivanje prema dvosložnom izgovoru (cvm-et, lm-ep) vezujući se analogijom na riječi gdje to tako treba pisati i govoriti, npr. antieuropski, poliedar, nadriekspert, bienale itd., a da i ne govorimo o tome da bismo time oduzeli mogućnost prijelaza na doista »europski« način pisanja europeizama kao što su gondolier, atelier i sl.
Iznijet ću u kratkim crtama i jedan laboratorijski pokus (za podrobnosti v. u prije spomenutom radu u Govoru), u kojem sam mjerio vrijeme potrebno da se riječ ispisana na zaslonu računala prepozna kao hrvatska riječ ili kao nepostojeća izmišljena riječ. Svaka je od riječi s jatom pisana na tri načina — sa je, ije i ie (npr. svijeća, svjeća, svieća; vijera, vjera, viera). Ispitanici su i u ovom pokusu bili studenti, njih 70. Prosječno vrijeme prepoznavanja hrvatske riječi s dugim jatom pisanim sa ije (npr. svijeća) bilo 571 ms, koliko je isto bilo i kad su te riječi bile napisane sa je (npr. svjeća). Prepoznavanje tih istih riječi napisanih sa ie (npr. svieća) zahtijevalo je znatno više mozgovnog napora, tj. tražilo je više vremena — prosječno 617 ms. Moglo bi se pretpostaviti da bi uz kraće navikavanje na slova je u riječima gdje je sada ije vrijeme se još i skratilo do 558 ms, koliko je izmjereno za riječi sa je za kratki jat (npr. vjera). Ti se rezultati inače lako tumače. Nesklad slova i fonema stvara komunikacijske smetnje, koje se očituju kroz duljenje mozgovne obrade. Sva dakle upozorenja da bi ujednačeno pisanje je za dugi i kratki jat izazvalo čitačke poteškoće sasvim su napametna, ali je sasvim sigurno (izmjereno je) da bi prijelaz na ie za dugi jat stvorio znatne smetnje čitačima, a ni piscima ne bi ništa bilo olakšano. Štoviše, izjednačeno pisanje bi smanjilo broj »polupismenih« za onoliko koliko u tome sudjeluju nedoumice je/ije. Prednost bi bila i u tome što bi se u abecednom rječniku riječi iz istog gnijezda našle na okupu, a ne kao sada raspršene unutar jednog početnog slova (npr. vijek, vječnost) ili čak pod različitim početnim slovima (npr. lijep, ljepota). Prigovor da bi se istim pisanjem izgubila komunikacijska razlikovnost jer se ne bi znalo što od dvoga znači, npr. »Vi ste danas u drugom od(i)jelu«, stoji koliko i za svu drugu u pisanju izgubljenu prozodijsku razlikovnost zbog koje izdvojeno ne znamo točno što je, npr. ne znamo točno što je misli (glagol ili imenica), duga (pridjev ili pojava na nebu ili daščica od bačve)), ti (tebi ili tî), sam (pom. gl. ili zamj.), si (sebe ili pom. gl.) itd. Sve se to inače jedva i osjeća kao gubitak određenosti, ali je uvijek moguće, kad kontekst ne otklanja nedoumice, označiti nadZ duljinu, kao što se i inače u otklanjanju nejasnoća prozodijskim znakom označava. Pjesnici pak, jer i na njih se uvijek brižno misli kad je o jatu riječ, oni uvijek mogu, zatreba li im jedan slog, dopisati ispred je jedno i, što bi onda i recitatorima bila jasna uputa kako treba izreći pjesmu. Uostalom, s elizijama i s dometanjima slogova pjesnici se vrlo dobro snalaze.
I najvažnije: za pismo je važna tradicija. Ali koja za nas? Hrvatska ili hrvatskosrpska? Najdulja je i najautentičnija hrvatska tradicija, tradicija nerazlikovanja pismom dvaju jatova, a to se redovito prešućuje. To je prvi utvrdio T. Maretić analizirajući hrvatsku književnost od 1495. do 1833. Refleks se jata u tom razdoblju pisao različito, kao ie, ye, iye, ije, je, ali uvijek istim načinom za obadva jata, čak i onda kad su pisci jasno davali na znanje da osjećaju razliku duljine samoglasnika pišući iza kratkog jata udvojena suglasnička slova. To je u novije vrijeme još pomnije istražio J. Vončina, koji je uočio da se u 17. stoljeću (od Mikalje) za pisanje jatova javlja redovito je, koje se nije prije javljalo samo zato jer se nigdje u Europi onda nije javljalo slovo j. Poslije te više od stoljeća i pol je-faze nastupa ilirska faza rogatogaĐ za sve vrste refleksa staroga jata, pa možemo zaključiti da je dugotrajna hrvatska pisana tradicija, koja je ispunila cijelo 16., 17., 18. i polovicu 19. stoljeća tradicija nerazlikovanja u pismu dugoga i kratkoga jata, a da je u toj tradiciji najdulja i najzrelija faza bila je-faza. Umišljaj da je hrvatska tradicija upravo razlikovanje pismom kratkoga i dugoga jata temelji se na posljednjih stoipedeset godina od kada je hrvatski združen sa srpskim. Tobože tradicionalno označavanje dugoga jata sa ie temelji se na netočnosti da je tako označavano u dubrovačkoj književnosti (ie da, ali za oba refleksa), na dvadesetak godina prkošenja Karadžićevom ije prijedlogu tijekom 19. stoljeća i na kratkotrajnoj uporabi u NDH (koja nam ne može biti uzorom). Dakle, najdulja i prva tradicija hrvatskog pisma prije združivanja sa srpskim je tradicija jednakoga pisanja, i to u zreloj fazi slovima je. Ta se tradicija proslijedila spontano »u ilegali« kroz nenaučljivost pismenog razlikovanja je/ije (ili ie) i kroz opće odbacivanje dvosložnog izgovora. Pitam se nije li vrijeme baš sada, u hrvatskoj Hrvatskoj, da Hrvati izađu iz svoje jezične ilegale? Nije li vrijeme da njihovo legitimno pravo da misle, govore i da pišu svojim svehrvatskim postane i legalno pravo?!
1 Savjetujem čitaocima da prije razmatranja ovih pitanja svakako prouče Brozovićev članak »Sociolingvistika prema genetskoj i tipološkoj lingvistici«, u »Suvremenoj lingvistici« 41/42, 87-94 (1996), kako bi izmaknuli množini razloga koji će se ovuda sada potezati zasigurno iz područja jezičnog razvitka, iz dijalektologije i tipolingvistike, budući da, kako kaže i obrazlaže autor, »argumenti iz jedne lingvistike nemaju upravo nikakva značenja, nikakve vrijednosti u drugim (lingvistikama, str. 87)... Jer standardni je jezik, kad je standardan, sam sebi i mjerilo i zakon i sudac« (str. 93).

Contemporary Croatian language and general links Croatian language available to all Declaration on the status of Croatian language of the Croatian Academy of Sciences and Arts from 2005 Language technologies for Croatian language Institute for Croatian language and linguistics

Croatian Language Corps Croatian National Corps Croatian

Question: when was the declaration on the status of croatian language made available

Contemporary Croatian language and general links Croatian language available to all Declaration on the status of Croatian language of the Croatian Academy of Sciences and Arts from 2005 Language technologies for Croatian language Institute for Croatian language and linguistics

Croatian Language Corps Croatian National Corps Croatian

when was the declaration on the status of croatian language made available

Question: what institution is hrvatski jezik a part of

what institution is hrvatski jezik a part of

Question: what is the name of the institute that promotes the croatian language

Language technologies for Croatian language Institute for Croatian language and linguistics

tehnologije za hrvatski jezik Institut za hrvatski jezik i jezikoslovlje

Language technologies for Croatian language Institute for Croatian language and linguistics

what is the name of the institute that promotes the croatian language

Question: hrvatski jezik is an example of what

Question: what links are there between hrvatski jezik and croatian

what links are there between hrvatski jezik and croatian

Question: what links does hrvatski jezik have

Contemporary Croatian language and general links Croatian language available to all Declaration on the status of Croatian language of the Croatian Academy of Sciences and Arts from 2005 Language technologies for Croatian language Institute for Croatian language and linguistics

Croatian Language Corps Croatian National Corps Croatian

Suvremeni hrvatski jezik i opće poveznice Hrvatski jezik dostupan svima Izjava o položaju hrvatskoga jezika Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti iz 2005. godine Jezične tehnologije za hrvatski jezik Institut za hrvatski jezik i jezikoslovlje Hrvatski jezični korpus Hrvatski nacionalni korpus Matica hrvatska

Suvremeni hrvatski jezik i opće poveznice Hrvatski jezik dostupan svima Izjava o položaju hrvatskoga jezika Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti iz 2005. godine Jezične tehnologije za hrvatski jezik Institut za hrvatski jezik i jezikoslovlje

Hrvatski jezični korpus Hrvatski nacionalni korpus Matica hrvatska

Contemporary Croatian language and general links Croatian language available to all Declaration on the status of Croatian language of the Croatian Academy of Sciences and Arts from 2005 Language technologies for Croatian language Institute for Croatian language and linguistics Croatian Language Corps Croatian National Corps Croatian

Contemporary Croatian language and general links Croatian language available to all Declaration on the status of Croatian language of the Croatian Academy of Sciences and Arts from 2005 Language technologies for Croatian language Institute for Croatian language and linguistics

Croatian Language Corps Croatian National Corps Croatian

Foreign links Croatian language Ethnologue (15th) Ethnologue (16th) Croatian language network reserve Language technologies for Croatian language

Zavod za lingvistiku
Hrvatski
|HOME
|
|Rječnici
(popisi riječi ili leksikoni) drugi su oblik jezični resursa i danas
najčešće nastaju kao neposredan rezultat istraživanja korpusa.
|
Hrvatski digitalni rječnici
On-line rječnici drugih jezika
Arapski
Češki
Specijalizirani češki rječnici
Danski
Engleski
Specijalizirani engleski rječnici
Estonski
Francuski
Galski jezici
Grčki
Havajski
Hebrejski
Japanski
Kineski
Korejski
Latinski
Lužičkosrpski
Mađarski
Malajski
Specijalizirani malajsko-engleski rječnici
Nizozemski
Norveški
Njemački
Poljski
Portugalski
Specijalizirani portugalski rječnici
Ruski
Specijalizirani ruski rječnici
Sanskrt
Srpski
Slovački
Slovenski
Španjolski
Specijalizirani španjolski rječnici
Švedski
Specijalizirani švedski rječnici
Talijanski
Specijalizirani talijanski rječnici
Turski
Drugi popisi on-line
rječnika

Question: where does hrvatski jezik rank in croatian language network

Foreign links Croatian language Ethnologue (15th) Ethnologue (16th) Croatian language network reserve Language technologies for Croatian language

where does hrvatski jezik rank in croatian language network

Question: what is the name of the croatian language network

what is the name of the croatian language network

Question: what is the name of the language network in croatia

what is the name of the language network in croatia

Question: what is the name of the cyborg language network

what is the name of the cyborg language network

Foreign links Croatian language Ethnologue ( 15th ) Ethnologue ( 16th ) Croatian language network reserve Language technologies for Croatian language

Vanjske poveznice Hrvatski jezik Ethnologue (15th) Ethnologue (16th) Hrvatska jezična mrežna riznica Jezične tehnologije za hrvatski jezik

Vanjske poveznice Hrvatski jezik Ethnologue (15th) Ethnologue (16th) Hrvatska jezična mrežna riznica Jezične tehnologije za hrvatski jezik

Foreign links Croatian language Ethnologue (15th) Ethnologue (16th) Croatian language network reserve Language technologies for Croatian language

Foreign links Croatian language Ethnologue (15th) Ethnologue (16th) Croatian language network reserve Language technologies for Croatian language

The above-mentioned works, which give answers to numerous doubts, are mentioned because they are available on the Internet only on these pages.

Hrčak
Časopisi po područjima
Uredništva
Autori
Pretraživanje članaka
Rezultata pretrage: 662
ODRAZI ASPEKTUALNOSTI U RJEČNICIMA TIPA STRANI JEZIK – HRVATSKI JEZIK (Stručni rad)
Nives Opačić
Rasprave: Časopis Instituta za hrvatski jezik i jezikoslovlje, Vol. 27 No. 1, 2001
Glagolskom aspektu i oznakama za glagolski aspekt u hrvatskoj dvojezičnoj leksikografiji (ni u onim rječnicima u kojima je polazišni jezik hrvatski, a još manje u onim rječnicima u kojima je polazišni jezik...
[Puni tekst]
A što kada hrvatski nije materinski jezik? (Zrinka Jelaska i suradnici: HRVATSKI KAO DRUGI I STRANI JEZIK) (Recenzija, Prikaz)
Jelena Kuvač, Maša Musulin
LAHOR: časopis za hrvatski kao materinski, drugi i strani jezik, Vol. 1 No. 1, 2006
[Puni tekst]
Stabilizacija i pridruživanje hrvatske terminologije (Hrvatski jezik na putu u EU, ur. Maja Bratanić. Zagreb: Biblioteka Znanstveni zbornici, Institut za hrvatski jezik i jezikoslovlje, 2011.) (Recenzija, Prikaz)
Krešimir Sučević-Međeral
Rasprave: Časopis Instituta za hrvatski jezik i jezikoslovlje, Vol. 38 No. 2, 2012
[Puni tekst]
HRVATSKI JEZIK I SERBOKROATIZAM ILI CAR JE GOL. Leopold Auburger: Hrvatski jezik i serbokroatizam. Maveda i HFDR, Rijeka, 2009., 304 str. (Recenzija, Prikaz)
Dubravka Sesar
Filologija, Vol. No. 55, 2010
[Puni tekst]
Hrvatski jezik u XX. stoljeću (Hrvatski jezik u XX. stoljeću, zbornik radova sa znanstvenog skupa) (Recenzija, Prikaz)
Ermina Ramadanović
Rasprave: Časopis Instituta za hrvatski jezik i jezikoslovlje, Vol. 32 No. 1, 2006
[Puni tekst]
Frazemi sa somatskom sastavnicom na primjeru talijansko-hrvatske frazeologije (Izvorni znanstveni članak)
Ivana Jerolimov
Suvremena lingvistika, Vol. 51-52 No. 1-2, 2001
Na korpusu sastavljenu na temelju leksikografske gra|e, u ovome se radu uspoređuju talijanski i hrvatski frazemi leksičkog polja glave. Posebno je naglašeno pitanje postoje li izmeđ u tih dvaju jezika...
[Puni tekst]
Prodor engleskih riječi u hrvatski jezik (Stručni rad)
Nives Opačić
Jezik: časopis za kulturu hrvatskoga književnog jezika, Vol. 54 No. 1, 2007
Autorica piše o nekontroliranom prodorom engleskih neprilagodjenih rijeci i izraza u hrvatski jezik. Navodi koji su razlozi takvu stanju, a sve potkrepljuje izborom primjera iz dnevnoga i tjednoga tiska te televizije.
[Puni tekst]
Književni jezik kao znak. Semiotička razmatranja o hrvatskom jeziku u sistemu kulture (Izvorni znanstveni članak)
Maciej Czerwiński
FLUMINENSIA: časopis za filološka istraživanja, Vol. 23 No. 2, 2011
U ovom članku govori se o pitanju postojanja hrvatskoga književnog jezika u semiotičkom prostoru odnosno u sistemu kulture. Radi afirmacije uvjerenja o opravdanosti upotrebe termina hrvatski jezik i stoga...
[Puni tekst]
Pretvorba hrvatskoga iz crkvenog u književni jezik (Ostalo)
Ivan Pederin
CRKVA U SVIJETU, Vol. 5 No. 1, 1970
[Puni tekst]
Najljepši jezik na svijetu (Ostalo)
Živan Bezić
CRKVA U SVIJETU, Vol. 6 No. 2, 1971
[Puni tekst]
Moj profil
Registracija novih korisnika
|Srce|

Question: where can you find hrvatski jezik

The above-mentioned works, which give answers to numerous doubts, are mentioned because they are available on the Internet only on these pages.

Question: where can i find hrvatski jezik

Question: hrvatski jezik gives answers to

Question: hrvatski jezik gives answers to questions about

hrvatski jezik gives answers to questions about

Question: why are the above mentioned works mentioned

na brojne dvojbe , su spomenuta jer su na internetu dostupana

why are the above mentioned works mentioned

The above - mentioned works , which give answers to numerous doubts , are mentioned because they are available on the Internet only on these pages .

Gornja navedena djela, koja daju odgovore na brojne dvojbe, su spomenuta jer su na internetu dostupana samo na tim stranicama.

Gornja navedena djela, koja daju odgovore na brojne dvojbe, su spomenuta jer su na internetu dostupana samo na tim stranicama.

The above-mentioned works, which give answers to numerous doubts, are mentioned because they are available on the Internet only on these pages.

The above-mentioned works, which give answers to numerous doubts, are mentioned because they are available on the Internet only on these pages.