Marko Marulić (lat. Marcus Marulus Spalatensis) (Split, 18. kolovoza 1450. – Split, 5. siječnja 1524.), bio je hrvatski književnik i kršćanski humanist, otac hrvatske književnosti. Često mu se dodijeva i etnik "Splićanin". Ostavio je bogat i raznovrstan opus, koji se odlikuje iznimnom književnom stilizacijom, znanjem i vještinom te sposobnošću prilagodbe raznovrsnoj čitateljskoj publici.NSK – Sjećanje na Marula, pristupljeno 4. siječnja 2013.

Većinu svojih djela pisao je na latinskome jeziku, ali je ostavio i značajan opus na hrvatskome jeziku, te nekoliko kratkih spisa na talijanskome jeziku. U svojim latinskim djelima potpisuje se kao "Marcus Marulus Spalatensis" ili "Marcus Marulus Delmata", a u hrvatskim kao "Marko Pečenić".Proleksis – Marko Marulić, pristupljeno 5. studenoga 2013. Književni uzori su mu bili Biblija, antička književnost i patrologija.Hrvatska enciklopedija – Marko Marulić, pristupljeno 5. studenoga 2013.

Prva uporaba riječi psihologija pripisuje se Maruliću u njegovu djelu Psichiologia de ratione animae humanae.Hrvatska enciklopedija – psihologija, pristupljeno 21. srpnja 2021.

Vodi se kao sluga Božji mjesne splitske Crkve, a nadbiskup Frane Franić pokrenuo je za njega svojedobno postupak beatifikacije, koji je zbog neimenovanja postulatora još uvijek neaktivan. Veličinu Marulićeva stvaralaštva potvrđuje činjenica da je Thomas More čitao Marulićev Evanđelistar (1516.) u tamnici neposredno prije smrti te da je Franjo Saleški uvijek sa sobom nosio njegove Institucije (1506.).Grbić, Ines: Sin Crkve samo takav!, Glas Koncila, br. 2360 (15. rujna 2019.)

Odlukom Hrvatskog sabora (1996.) 22. travnja obilježava se kao Dan hrvatske knjige u spomen na Marka Marulića koji je na taj dan 1501. godine dovršio Juditu.Dan hrvatske knjige u spomen na Marka Marulića: Pogledajte virtualnu izložbu NSK o ocu hrvatske književnosti Narod, 22. travnja 2020. (pristupljeno 13. lipnja 2020.)

 Životopis

Marko Marulić rođen je 1450. godine u splitskoj plemićkoj obitelji Marulić koja se od 1436. godine nazivala i Pecenić ili Pečenić.Kuzmanić, Mario-Nepo, str. 87. Oblik Marulić nalazi se u Juditi. Negovi roditelji bili su Nikola i Dobrica rođena Obirtić (Alberti).Kronologija Marulićeva života i djela, Croatiae Auctores Latini. Digitalizacija hrvatskih latinista, Marulianum - Centar za proučavanje Marka Marulića i njegova humanističkoga kruga, Split, prosinac 2011., ffzg.unizg.hr, pristupljeno 9. studenoga 2021. Oba mu roditelja bijahu pripadnici uglednih plemićkih obitelji. Marko je bio najstariji od šest sinova i dviju kćeri. U Splitu je završio humanističku školu, no ne zna se točno gdje je studirao, prema nekim pretpostavkama u Padovi. Bavio se odvjetništvom u rodnome gradu i obavljao razne gradske dužnosti: egzaminatora (ispitivača), sudca, izvršitelja oporuka, svjedoka pri nagodbama i ugovorima, zastupnika u parnicama i tužitelja. Središnja je osoba splitskoga humanističkoga kruga.

O Marulićevim su se mladenačkim godinama stvorila dva oprečna mišljenja: s jedne je strane Frano Božićević Natalis u Marulićevom životopisu napisao da je u mladosti živio raskalašeno. Prema drugoj je priči Marulić od početka živio poluisposničkim životom.

mini|Spomenik Marku Maruliću u Splitu. Svečano otkrivanje spomenika bilo je 26. srpnja 1925. godine, povodom otvorenja željezničke pruge Zagreb – Split i održavanja velike Jadranske izložbe. Na postamentu je s prednje strane kipar Ivan Meštrović uklesao: Marko Marulić 1450. – 1524., a sa stražnje: Ivan Meštrović svoje djelo poklonio.

Bio je aktivan u pomaganju hrvatskim knezovima protiv Turaka. I pjesnikovi pozivi na borbu protiv Turaka zrače hrvatskim rodoljubljem. Hrvati su mu glavni predstavnici borbe protiv Osmanlija, pa poimence Ugre i ne spominje u svojoj pjesmi "Molitva suprotiva Turkom". Povremeno je putovao u Mletke i Rim, a neko je vrijeme proveo na Šolti, u Nečujmu što u Ribanju i ribarskom prigovaranju spominje i Petar Hektorović.

Marulića se naziva ocem hrvatske književnosti, učenim pjesnikom, poeta doctus te kršćanskim pjesnikom, poeta christianus. Životopis mu je napisao Frano Božičević Natalis, nazvan Vita Marci Maruli Spalatensis ("Život Marka Marulića Splićanina").

Umro je u Splitu 1524. godine, a pokopan je u splitskoj crkvi sv. Frane.

 Stvaralaštvo

 Forma
Marulić preuzima srednjovjekovne sadržaje, ali postavlja ih u nove oblike, vjerojatno utjecajem pokreta laičke pobožnosti, tzv. devotio moderna. Marulićeva povezanost s hrvatskom srednjovjekovnom književnom baštinom očituje se u odjecima glagoljičke Pariške pjesmarice u njegovim stihovima.Malić, Dragica, 2011.: Odjeci najstarije hrvatske pjesmarice u Marulićevim stihovima Colloquia Maruliana 20 (20): 75–102.

Jezik mu je splitska čakavica s umjerenim staroslavizmima, raguzeizmima i štokavizmima, dok latinski odražava srednjovjekovlje i u leksiku i u stilu. Djela su mu trojezična, s opusom na latinskom (80%), hrvatskom i talijanskom (3 pisma i 2 soneta).

 Tematika

Pisao je prozna i pjesnička djela na latinskome i hrvatskome jeziku. Kao kršćanski humanist nastojao je uskladiti antičku mudrost i poetiku s biblijskim profetizmom i kršćanskom duhovnošću. U svojim djelima nadahnjivao se Biblijom i hagiografijom, antičkim klasicima i crkvenim ocima, suvremenim zbivanjima i kršćanskim moralnim načelima. Europsku, ali i svjetsku slavu stekao je duhovnim i moralističkim spisima na latinskom jeziku koji su u 16. i 17. stoljeću doživjeli brojna izdanja i prijevode i bili medu najčitanijim onodobnim duhovnim djelima. Glavni je predstavnik religioznog nadahnuća među humanistima.Dr. Parlov: „Marko Marulić je sveti sin Crkve! Njegova crkvenost i religioznost namjerno se prešućivala“ Hrvatska katolička mreža, 3. rujna 2019. (pristupljeno 13. lipnja 2020.)

 Djela

Marko Marulić u doba turskih napada na dalmatinske gradove piše djelo Judita kojim želi ohrabriti Splićane i građane ostalih dalmatinskih gradova da se odupru osmanlijskoj opasnosti. Sredinom travnja 2019. godine franjevci opservanti su u samostanskoj knjižnici pronašli trideset knjiga Marka Marulića, među njima i inkunabule (tiskane do 1500. godine) iz osobne biblioteke Marka Marulića, s njegovim bilješkama na marginama i nekoliko ilustracija. Nađeno je trideset inkunabula i knjiga tiskanih od 1471. do 1522. godine različitog sadržaja: nekoliko izdanja Biblije, klasična rimska djela, izdanja s područja teologije, pravne znanosti, čak i medicine i dr. Uočio se i Marulićev sitnoslikarski dar, jer su u knjigama našli brojne crtane ukrase, manicule i vitice, inicijale i dva veća crteža. Vijest je pred uskim krugom zainteresiranih štovatelja i stručnjaka za Marulovo djelo iznio Zvonko Pandžić. Djela su otkrivena nakon što se nedavno prije otkrića prionulo ka sistematizaciji knjižnica i arhiva u suradnji s Gradskom knjižnicom Marka Marulića. Dotad su djela bila klasificirana po sustavu veličine knjige, stare knjige, kodeksi i nova izdanja. U ime franjevaca opservanata bili su zaduženi fra Šime Škibola i Bernardin Škunca, te jedna knjižničarka. Znali su da je Marulić oporučno samostanu na Poljudu ostavio nekoliko knjiga iz svoje knjižnice. Dolaskom Zvonka Pandžića mnogo se promijenilo, Pandžić je prema Marulićevu rukopisu na marginama otkrio da je mnogo više ostavljeno knjiga nego se mislilo, te je zasad izdvojio trideset takvih volumena. Vjerojatno je nešto ostavio i konventualcima u crkvi sv. Frane na obali, gdje je bio pokopan, premda im nije oporučno ostavio građu.(): Senzacija iz poljudskog samostana: pronađeno 30 knjiga Marka Marulića, Kamenjar.com. 19. travnja 2019. Pristupljeno 10. svibnja 2019.

 Hrvatska djela
mini|Spomenik u Mostaru, na Trgu hrvatskih velikana, podignula Matica hrvatska Mostar
thumb|Spomenik Marku Maruliću ispred gimnazijske palače u Vukovaru.
 Judita (napisana 1501., objavljena 1521.), u versi haruacchi slozhena., religiozni je ep na hrvatskome jeziku i čakavskome narječju, nadahnut starozavjetnom junakinjom Juditom, onodobnim zbivanjima (osmanlijski prodor u hrvatske zemlje), a istodobno je i tumač kršćanskog svjetonazora. Marulić u Juditi spaja bibilijske motive zajedno s motivima kraja u kojemu živi (motiv kićenja splitskih žena u razdoblju u kojemu je on živio). Znameniti stih kojim je pisana Judita Marulić preuzima od ''starih poeta'', a način pisanja od starohrvatskih pisaca, tzv. ''začinjavaca''.
 Suzana – biblijska poema u 780 stihova, na kraju djela spominje hrvatske knjige, a tematizira biblijsku priču babilonskoj Židovki lažno optuženoj za preljub.
 Molitva suprotiva Turkom – pjesma u 172 dvostruko rimovana dvanaesterca protuturske tematike, napisana između 1493. i 1500. U pjesmi je skriven akrostih Solus Deus potes nos liberare de tribulatione inimicorum Turcorum sua potentia infinita, "Samo nas Bog, svojom svemoćnom rukom, može spasiti od nevolje naših neprijatelja Turaka", koji je otkrio Luko Paljetak. Pretpostavlja se da su na nj utjecali Juraj Šižgorić svojom Elegijom o pustošenju Šibenskog polja te srednjovjekovna pjesma Spasi, Marije, tvojih vjernih iz Tkonskog zbornika. Marulić je ovim djelom utjecao na Zoranićeve Planine u kojima pjeva ganku pastira Marula aludirajući na Turce, zatim na Petra Lučića i djelo Molitva Bogu protiv Turkom te na Primoža Trubara i djelo Pjesni zuper Turke.
 Tuženje grada Hjerosolima – lamenti protuturske tematike.
 Dobri nauci, Divici Mariji, Od uskarsa Isusova, Utiha nesriće (dijaloška pjesma), Od uzvišenja Gospina, Svrh muke Isukrstove, Uredi duhovni, Stumačenje Kata – nabožne i moralističke pjesme.
 Spovid koludric od sedam smartnih grihov, Anka satira, Poklad i korizma – svjetovna poezija, pjesme posvećene sestri Biri.
 Oficij Blažene Dive Marije, Od naslidovanja Isukarstova – prijevodi s latinskog, potonji iz izvornika Tome Kempenskog, De imitatione Christi.
 Govoren'je svetoga Bernarda od duše osujene – dramski tekst.
 dva pisma Katarini Obirtić – uz prozne dijelove u Juditi, jedini prozni hrvatski tekstovi.
 Čten’je života i muke blaženoga i sfetoga Dujma – žića o životu sv. Dujma
 Čten’je života i muke blaženoga Staša mučenika – žića o životu Svetog Anastazije (Staša)
 Čten’je prinesen’ja telez svetoga Staša i svetoga Dujma iz Solina grada u Split grad
 Pjesma u čast sv. Lovrinca

 Djela koja se obično pripisuju Maruliću
 Prikazanje historije svetoga Panucija – dramski tekst kao adaptacija talijanskog predloška Fea Balcarija.
 Skazan'je od nevoljnoga dne od suda ognjenoga – dramski tekst.

 Latinska djela
220px|minijatura|desno|Spomenik Marku Maruliću u Čileu
thumb|mini|Spomenik Marku Maruliću u Kninu
 Davidias ("Davidijada") religiozni je junačko-povijesni ep u 14 knjiga sa 6765 heksametara. Ep je napisan po Vergilijevu uzoru u klasičnom latinskom jeziku, s nekim primjesama biblijskog i srednjovjekovnog latiniteta i posjeduje znatne umjetničke kvalitete. U djelu spaja biblijske (priča o kralju Davidu) i antičke motive, ali s izrazito kršćanskom tendencijom, pri čemu je cijelo djelo alegorija: David je Krist, a Šaul Židovi, a na kraju se djela nalazi ključ za otkrivanje analogije, Tropologica Davidias expositio. Prvi je put izdana kasne 1954. godine.
 De humilitate et gloria Christi ("O poniznosti i slavi Krista") – kristološka je rasprava iz 1518. godine u kojem dokazuje Židovima da je Krist obećani Mesija.
 De institutione bene vivendi per exempla sanctorum ("Pouke za čestit život prema primjerima svetaca") – moralistički je spis biblijskoga i hagiografskog nadahnuća, zbirka poučnih pričica i anegdota, religiozno, moralno i poučno djelo u šest knjiga iz 1498. godine. To je njegovo u svijetu najprevođenije djelo, koje je za njegova života prevedeno čak i na japanski jezik, a tiskano je šezdesetak puta (četiri puta za života).
 De ultimo Christi iudicio ("O posljednjem sudu Kristovu") – retorički najdotjeraniji Marulićev tekst, nastao oko 1520. godine, a prvi je put izdano 1901. godine.
 De veteris instrumenti viris illustribus commentarium ("Sažeti prikaz slavnih muževa Starog Zavjeta") – kompendij je Starog zavjeta iz 1517. godine, prvi put izdano 1901. godine.
 Dialogus de Hercule a Christocolis superato ("Dijalog o Herkulu kojega su nadvisili Kristovi štovatelji") – dijalog je nastao oko 1519. godine, a tiskan je 1524. godine. U dijalogu Pjesnik i Teolog raspravljaju o uporabi mitologije (Heraklo) i alegorije u pjesništvu. U posveti se Marulić divi Erazmu Roterdamskom.
 Epistola Marci Maruli Spalatensis ad Adrianum VI. ("Pismo Marka Marulića Splićanina Hadrijanu VI.") – pismo je Hadrijanu VI. kao apel za uspostavu sloge među katoličkim vladarima da se zajedno odupru Turcima.
 Evangelistarium ("Evanđelistar")  – sustavna je moralistička rasprava u sedam knjiga, nastala u razdoblju od 1480. do 1500., tiskana šezdesetak puta. U djelu se govori o etičkim načelima i moralnim dužnostima kakva se očekuju od jednog kršćanina, a temelj su tri kreposti: vjera, nada i ljubav.

desno|mini|220px| Naslovnica Evangelistariuma (Evanđelistara) iz 1571.

 Grata salutatrix – elegijska je poslanica Frani Božičeviću Natalisu.
 In epigrammata priscorum commentarius – tumač starih natpisa nastao poslije 1503. godine, posvećen Dmini Papaliću.
 In somnum diurnum – tužaljka je Frani Martinčiću.
 Regum Dalmatiae et Croatiae gesta – slobodan je prijevod dijela Ljetopisa popa Dukljanina, tzv. Hrvatske kronike, nastao 1510., a prvi put izdan 1666. godine, posvećen Dmini Papaliću.
 Repertorium ("Repertorij"), Multa et varia ("Sve i svašta") – izvadci su iz Biblije te antičkih i humanističkih djela, prvi put tiskani 1998. godine.
 Quinquaginta parabolae ("Pedeset prispodoba") zbirka je pripovjedaka iz 1510. godine posvećena Tomi Nigeru, a uzor su novozavjetne priče.
 Vita divi Hieronimi ("Život sv. Jeronima") – djelo iz 1507. godine, a prvi je put izdana kasne 1994. godine. Priložena mu je polemička rasprava protiv onih koji tvrde da je sveti Jeronim bio Talijan.
 Marci Maruli eiusdem Epigrammata ("Epigrami", poznatiji kao "Glasgowski stihovi") – ciklus 141 epigrama nastajao kroz dulje vrijeme, otkriven tek 1995. u prijepisu, Hunterovom kodeksu u Glasgowu, a na hrvatski preveden i objavljen 1999., zanimljiv zbog svojih počesto vulgarnih tema, inspiriranima Katulom i Ovidijem

Marulić je pisao i druge latinske pjesme: elegije, epigrame, poslanice, stihovane svetačke životopise, himne, čak i ljubavne pjesme. Poznate su pjesme Carmen de doctrina u osamdesetak izdanja te Hymnus ad deum.

 Samo po naslovu poznata djela
 Psichiologia de ratione animae humanae ("Psihologija o temelju ljudske duše") – djelo je samo sačuvanog naslova iz popisa Marulićevih radova u Natalisovom popisu Marulićevih radova u knjizi Vita Marci Maruli Spalatensis. Prema tomu sadržava prvo spominjanje termina psihologija u književnim izvorima, dakle čak šezdesetak godina prije njemačkog filozofa Rudolfa Gockela (Rudolf Goclenius, 1590. godine, rabeći grčki alfabet), kojeg se u literaturi obično spominje kao tvorca navedenog pojma.
 Quaestiones utriusque testamenti, de pace Italia carmen heroicum

 Prijevodi na druge jezike
 Judita, na engleski (Henry R. Cooper Jr., 1991.), mađarski (István Lőkös, 1999.), talijanski (Luciana Borsetto, 2001.), francuski (Charles Béné, 2002.) i litavski (studenti kroatistike Sveučilišta u Vilniusu pod vodstvom Roberta Bebeka, 2007.).Bratislav Lučin, Juditin  jubilej: peta stoljetnica prvog izdanja (1521–2021). Marulova plavca nova u 500. obljetnicu prvotiska uplovljava razapetih jedara, Vijenac, br. 699 - 700, 17. prosinca 2020., pristupljeno 21. srpnja 2021.

 Prijevodi s drugih jezika
Na hrvatski je oko 1500. godine preveo djelo Tome Kempenca Od naslidovan`ja Isukarstova i od pogarjen`ja tašćin segasvitnjih.Thomas a Kempis: Od naszleduvanya Kristussevoga: knige chetiri:, Knjižnice grada Zagreba, digitalnezbirke.kgz.hr, pristupljeno 21. srpnja 2021.

 Galerija

 Bilješke
"(...) javni gradski službenik u srednjovjekovnim dalmatinskim komunama."egzaminator, enciklopedija.hr, pristupljeno 9. studenoga 2021.
Talijani su "(...) za vrijeme okupacije Splita 1941. – 1943. Marulićevo ime na prednjoj strani postamenta prekrstili u Marco Marulo, a natpis na stražnjoj strani "Ivan Meštrović svoje djelo poklonio" potpuno izbrisali. Poslije rata u Socijalističkoj Jugoslaviji obnovljen je natpis Marko Marulić, ali ne i spomen Meštrovića na poleđini, već su na tom mjestu umetnuti stihovi Ujevićeve pjesme Oproštaj (...)".Frano Baras, Devedeseti rođendan Meštrovićeva Marulića, Gradska knjižnica Marka Marulića Split, gkmm.hr, pristupljeno 22. srpnja 2021.

 Izvori

 Literatura
 Bibliografije Marka Marulića u Hrčku
 Colloquia Maruliana Godišnjak Književnog kruga Split za proučavanje Marulićeva stvaralaštva
 Kuzmanić, Mario-Nepo, Splitski plemići, prezime i etnos, Split, 1998.
 Marulić, Marko, Leksikon hrvatskih pisaca, Školska knjiga, Zagreb, 2000.
 Pandžić, Zvonko, Nepoznata proza Marka Marulića. O novootkrivenim i novoatribuiranim hrvatskim rukopisima. Zagreb, Tusculanae Editiones, 2009.
The National and University Library in Zagreb: Marko Marulić, ein europäischer Humanist – Marko Marulić, a European humanist. Ed. Ivanka Stričević. Zagreb 2021. (Exhibition catalogue Zentralbibliothek Solothurn, 2021). ISBN 978-953-500-207-9.

 Vanjske poveznice
 Sestrinski projekti

 Mrežne stranice
 Recenzija, Prikaz. K rješenju marulićevskoga pitanja. (Filologija, br. 54. Travanj 2010.)
 Nepoznata proza Marka Marulića, Zvonko Pandžić, 2009 (00:32:43)
 Hrvatski nacionalni korpus: pretraživa cjelokupna Marulićeva hrvatska djela
 Književni krug Split: Marko Marulić , Marulianum
 Virtualna izložba Marko Marulić NSK
 projekt VALMAR: Valorizzazione e recupero degli scritti e dei luoghi dell'umanista spalatino Marko Marulić/Marcus Marulus (talijanski, ali s bibliografijom Marulićevih djela, rukopisa i sekundarne literature te s nekim Marulićevim tekstovima u pdf formatu).
 Marulićeva vlastoručna bilješka u inkunabuli "Transitus" iz Male početnice kurzivne glagoljice

Kategorija:Životopisi, Split
Kategorija:Hrvatski književnici
Kategorija:Hrvatski pjesnici
Kategorija:Renesansni književnici
Kategorija:Dalmatinsko komunalno plemstvo
Kategorija:Hrvatski latinisti

He is also often referred to as an ethnic “Splićanin”.

Sjećanje na Marula – oca hrvatske književnosti
Dike ter hvaljen’ja presvetoj Juditi,
smina nje stvore(n)’ja hoću govoriti;
zato ću moliti, Bože, tvoju svitlost,
ne hti(j) mi kratiti u tom punu milost.
(Judita)
Marku Maruliću zasigurno pripada jedno od najistaknutijih mjesta u povijesti hrvatske književnosti. Iako je preminuo prije 489 godina, i danas ga prate epiteti najvrjednijega hrvatskog pisca 15. i 16. st., nacionalnoga klasika, tvorca prvoga epa na hrvatskome jeziku, klasika kršćanske književnosti te humanista europskoga formata. Ostavio je bogat i raznovrstan opus, koji se odlikuje iznimnom književnom stilizacijom, znanjem i vještinom te sposobnošću prilagodbe raznovrsnoj čitateljskoj publici.
Marko Marulić (latinski Marcus Marulus) rodio se u Splitu, 18. kolovoza 1450. godine. Potječe iz splitske plemićke obitelji Pečenić (Pecinić, Picinić), a u 15. st. počela se nazivati Marulus ili De Marulis; oblik Marulić nalazi se u posveti Judite. U Splitu je pohađao humanističku školu Tidea Acciarinija, a pretpostavlja se da je nakon toga nastavio školovanje u Italiji. Život je proveo u Splitu, putujući povremeno u Mletke i Rim. Neko je vrijeme boravio u Nečujmu na Šolti. Bio je ovjerovitelj notarskih spisa, sudac i izvršitelj oporuka. Zahvaljujući književnom radu, postao je središnja osoba splitskoga humanističkog kruga.
Marulić je svoja djela pisao na hrvatskome, latinskome i talijanskome jeziku. Bio je pjesnik i prozaik, sastavljao je sažete priručnike i zbornike uputa za praktičan kršćanski život, moralno-teološke i kulturnopovijesne rasprave, propovijedi, dijaloge, priče, pisma, epove, poeme i kraće pjesme. Prevodio je s latinskoga i talijanskoga na hrvatski te s hrvatskoga i talijanskoga na latinski. Izvori su njegova književnoga rada Biblija i povijest starokršćanske književnosti te grčko-rimska klasika. Uz duboku religioznost i trajnu sklonost moralnoj pouci, posjedovao je i tipičnu humanističku širinu interesa (književnost, povijest, politika, arheologija, slikarstvo) i svestranu erudiciju te renesansnu sposobnost spajanja hrvatske, latinske i talijanske književne tradicije. Živeći na prijelazu između srednjega i novoga vijeka, preuzimao je mnoge srednjovjekovne sadržaje, ali ih je obrađivao u novim oblicima. Vrlo predano i ustrajno pisao je i o suvremenim zbivanjima, ponajprije o turskoj opasnosti i razjedinjenosti kršćana.
Najvrjednije je Marulićevo hrvatsko djelo Judita (Libar Marka Marula Splićanina u kom se uzdarži istorija svete udovice Judit u versih harvacki složena). Marulić je Juditu dovršio kao pedesetogodišnjak, 22. travnja 1501., a u Mletcima ju je prvi put tiskao Guglielmo da Fontaneto tek 13. kolovoza 1521. Jedan primjerak prvoga izdanja čuva se u fondu Knjižnice Male braće u Dubrovniku, a drugi u knjižnici zadarske obitelji Paravia, koja je danas sastavni dio Znanstvene knjižnice u Zadru.
Marulić je doživio tri izdanja svoje Judite. Prvo je priredio Splićanin Petar Srićić, a drugo zadarski knjižar Jerolim Mirković 30. svibnja 1522., čije izdanje resi devet drvoreza s ratnim prizorima. Deveti drvorez potpisan je slovom M pa se pretpostavljalo da je Marulić sam i izradio te drvoreze. Jedan primjerak Mirkovićeva izdanja Ivan Kukuljević darovao je tadašnjoj Sveučilišnoj knjižnici, a i drugi primjerak, što se danas čuva u Zbirci rukopisa i starih knjiga, potječe iz Kukuljevićeve ostavštine. Treće izdanje tiskano je 29. siječnja 1522., za dubrovačkoga knjižara Jacoma di Negrija.
Pjesničkom obradbom pripovijesti o hrabroj starozavjetnoj udovici, Marulić je želio pokazati kako se prijetećoj turskoj sili može odoljeti junaštvom i vjerom u Boga. Iako je vjerno pratio biblijski predložak, ep je uobličio po renesansnim poetičkim pravilima, dok je u versifikaciji slijedio suvremene pjesnike svjetovne tematike (“začinjavci”). Djelo je posvetio kumu Dujmu Balistriliću. Jezična je podloga splitska čakavština i štokavski leksik te glagoljaška predaja, čime je ovo djelo navijestilo jedinstvo hrvatskoga jezika, a najveća je vrijednost spoznaja da je Marulić u hrvatski jezik prenio europski pjesnički standard. Spjev je u digitaliziranome obliku dostupan na portalu Digitalizirana baština NSK.
Biblijska poema Suzana, nastala nakon Judite, manjeg je opsega (780 stihova) i pjesničke vrijednosti. Ostale pjesme na hrvatskome jeziku uglavnom su nabožne i moralističke (npr. Dobri nauci, Divici Mariji, Od uskarsa Isusova, dijaloška pjesma Utiha nesriće). Domoljubna i protuturska crta snažno se očituje u Molitvi suprotiva Turkomi Tužen’ju grada Hjerozolima. Svjetovnoj su poeziji bliske zabavno-poučne Spovid koludric od sedam smartnih grihov, Anka satira i Poklad i Korizma. Dramski tekst (također u stihovima) Prikazan’je historije svetoga Panucija prilagodba je talijanskoga predloška Fea Belcarija.
Hrvatska su prozna djela koja se sa sigurnošću pripisuju Maruliću malobrojna: izvorna su samo dva pisma Katarini Obirtića i prozni tekstovi u Juditi, dok su Oficij Blažene Dive Marije i Od naslidovan’ja Isukarstova (1500.) Marulićevi prijevodi s latinskoga.
Većinu Marulićevih latinskih djela čine prozni spisi religiozno-poučne, moralističke i teološke tematike. Po opsegu i svjetskome odjeku na prvome je mjestu De institutione bene vivendi per exempla sanctorum (Upućivanje u čestit život po primjerima svetaca), što ga je napisao potkraj XV. st. Kao kršćanski moralist i teološki pisac, u središte pozornosti stavlja čovjeka, koji je prema njegovu viđenju etičko biće. Čovjek svu svoju vrijednost, smisao i određenje prima od Boga, bez kojega bi uzaludno bilo sve i bez kojega ne bi ničega ni bilo. Misao o istočnome grijehu i Kristova spasiteljska uloga temeljna su polazišta Marulićeve etičko-teološke misli i glavna svrha njegova svjetonazora. Građu je Marulić crpio ponajviše iz Svetoga pisma, potom iz života i djelâ crkvenih otaca i naučitelja (Jeronima, Euzebija Cezarejskoga, Grgura Velikoga i dr.). To ćudoredno-poučno djelo napisano je biranim stilom i razdijeljeno je u šest knjiga sa 71 poglavljem, a u svakome od njih razmatra se o jednoj krjeposti. Ta svojevrstna uspješnica XVI. st. tiskana je prvi put 1506. u Veneciji. To izdanje čuva se u Zbirci rukopisa i starih knjiga NSK, a u digitaliziranome izdanju dostupno je u sklopu portala Digitalizirana baština NSK. Djelo je ubrzo postalo vrlo popularno i doživjelo približno 60 izdanja te bilo prevedeno na najbitnije europske jezike.
Evangelistarium (Evanđelistar, 1480. -1500?, prvo poznato izdanje 1516.), najvrjednije Marulićevo moralno-teološko djelo, rasprava je u sedam knjiga o praktičnoj kršćanskoj etici, zasnovana na obradbi triju bogoslovnih kreposti: vjere, nade i ljubavi, na što se, po Maruliću, može svesti čitava Biblija. U raspravi De humilitate et gloria Christi (O poniznosti i slavi Kristovoj, 1518). na temelju starozavjetnih proroka, a usuprot Židovima, dokazuje da je Krist obećani Mesija.
Marulić je napisao i velik broj manjih spisa. Epistola domini Marci Maruli Spalatensis ad Adrianum VI pont. max. de calamitatibus occurrentibus et exhortatio ad communem omnium Christianorum unionem et pacem (Poslanica gospodina Marka Marulića Splićanina papi Hadrijanu VI o nesrećama koje nas snalaze i poziv na opće ujedinjenje i mir svih kršćana, 1522.), poziv je za uspostavu sloge katoličkih vladara i zajednički vojni pohod protiv Turaka. Dvije godine nakon njegove smrti obistinilo sve ono na što je Papu upozoravao: na Mohaču su 1526. turske horde do nogu porazile kršćansku vojsku i uništile Hrvatsko-ugarsko kraljevstvo. To vrijedno izdanje čuva se u Zbirci rukopisa i starih knjiga NSK, a u digitaliziranome izdanju dostupno je u sklopu portala Digitalizirana baština NSK.
Marulić je bio poznat i kao pjesnik na latinskome jeziku. U epu Davidias (Davidijada, 1506. – 1517?, prvo izdanje 1954.), u četrnaest pjevanja s ukupno 6765 heksametara, opjevao je djela židovskoga kralja Davida, u potpunosti se držeći Biblije, ali jezikom, stilom i stihom po uzoru na rimske epske pjesnike (ponajviše Vergilija). Sačuvan je vrijedan broj Marulićevih kraćih latinskih pjesama (elegija, epigrama, poslanica, versificiranih sažetaka svetačkih životopisa, himana i dr.).
Neka djela poznata su nam samo po naslovu, npr. Psichiologia de ratione animae humanae, u kojem se prema nekim dokazima prvi put u povijesti koristi riječ psihologija te se Marulić danas smatra njezinim tvorcem.
Marulićevo stvaralaštvo utjecalo je na mnoge hrvatske književnike od 16. do 20. stoljeća (Petar Hektorović, Petar Zoranić, Barne Karnarutić, Juraj Baraković, Jerolim Kavanjin, Rafael Levaković, Tin Ujević, Tonči Petrasov Marović i dr.). Izniman su uspjeh tijekom 16. i 17. st. doživjeli latinski spisi, koji su mu omogućili da postane prvi hrvatski pisac svjetskoga glasa i jedan od najprevođenijih hrvatskih autora. O njegovoj neprolaznoj vrijednosti i prihvaćenosti svjedoče i brojni članci dostupni na portalima Stare hrvatske novine i Stari hrvatski časopisi.
Preminuo je u Splitu, 5. siječnja 1524. godine.

Question: when was the memory of marula accessed

He is also often referred to as an ethnic “Splićanin”.

Question: what is the name of the book by marko marulić

what is the name of the book by marko marulić

Question: who is the author of the book splićanin

Question: what is the ethnic term for marula

Question: what ethnicity does marula belong to

Question: what is the name of the book by marula

Question: what characteristics make splićanin unique

what characteristics make splićanin unique

He is also often referred to as an ethnic “ Splićanin ” .

It has left a rich and diverse opus , which is distinguished by its exceptional literary styling , knowledge and skill , and the ability to adapt to a diverse reading audience . NSK – Memory of Marula , accessed on 4 January 2013 .

Često mu se dodijeva i etnik "Splićanin".

He is also often referred to as an ethnic “Splićanin”. It has left a rich and diverse opus, which is distinguished by its exceptional literary styling, knowledge and skill, and the ability to adapt to a diverse reading audience.NSK – Memory of Marula, accessed on 4 January 2013.

He is also often referred to as an ethnic “Splićanin”.

Most of his works he wrote in Latin, but he left a significant opus in the Croatian language, and a few short records in the Italian language.

Marulić, Marko, hrvatski književnik (Split, 18. VIII. 1450 – Split, 5. I. 1524). U latinskim djelima potpisuje se kao Marcus Marulus Spalatensis, Marcus Marulus Delmata, a u hrvatskima kao Marko Pečenić, što svjedoči o podrijetlu iz te splitske obitelji. Pretpostavlja se da je pravničko obrazovanje stekao na školovanju u Padovi, inače je cijeli život proveo u Splitu obnašajući različite gradske dužnosti (sudac, izvršitelj oporuka). Utemeljitelj je hrvatske književnosti i središnja osoba splitskoga humanističkog kruga, u koji spadaju T. Niger, F. Božićević Natalis, J. i D. Papalić i dr. Njegov je opus trojezičan: hrvatski, latinski i talijanski, a po svjetonazorskim značajkama spaja kršćanskomoralističko učenje, humanističko obrazovanje i hrvatsko pjesničko naslijeđe začinjavaca. Najvažnija latinska djela: De institutione bene vivendi per exempla sanctorum (Poruke za dobar život po primjerima svetaca) i Evangelistarium (1516), imala su moralnodidaktičnu svrhu; Epistola ad Hadrianum VI – poslanica papi Hadrijanu u kojoj ga moli za pomoć napadnutoj Hrvatskoj, i Davidias (Davidijada), jedan od najvažnijih biblijskih epova europskoga humanizma, ali pronađen i tiskan tek u XX. stoljeću. Hrvatski opus čine pjesme, religiozne i poučne, a izdvajaju se Molitva suprotiva Turkom, epilij Suzana, te crkvena prikazanja i, najznačajnije djelo, Judita, spjev napisan 1501, objavljen 1521. Pisana je čakavskim dvostruko rimovanim dvanaestercom. Ep prati starozavjetnu pripovijest o udovici Juditi koja svojim hrabrim činom spašava rodni grad Betuliju. Književno-povijesne analize često Juditu tumače kao alegorijski spjev, u kojem je Marulić prikazao situaciju analognu turskoj opsadi Splita. Alegorijska struktura latonskog epa Davidias ne odnosi se na aktualnu povijesnu situaciju, nego postavlja alegorijski odnos starozavjetne priče i Novoga zavjeta. Književna vrijednost Judite očituje se, osim u složenoj versifikaciji i simetričnoj kompoziciji, u odlikama pjesničkoga jezika koji pokazuje kako poznavanje petrarkističke tradicije ljubavne lirike, tako i hrvatske baštine začinjavaca. Sustavan rad na istraživanju Marulićeva djela, objavljivanju kritičkih izdanja, prijevoda latinskih djela i studija, vezan je za Književni krug u Splitu od početka 1980-ih, a među istraživačima ističu se M. Tomasović, B. Glavičić, D. Novaković, B. Lučin i dr. Suvremeno vrednovanje Marulićeva djela pokazuje ne samo njegovo neprijeporno značenje u povijesti hrvatske književnosti, nego i u kontekstu europskoga humanizma i renesanse. U naslovu izgubljena djela Psichiologia de ratione animae humanae (Psihologija o temelju ljudske duše) prvi se put spominje riječ psihologija.

Question: what language did marulić write most of his works in

Most of his works he wrote in Latin, but he left a significant opus in the Croatian language, and a few short records in the Italian language.

what language did marulić write most of his works in

Question: in what language did marulić write most of his works

in what language did marulić write most of his works

Question: where did marulić write most of his work

where did marulić write most of his work

Question: in what language did marulić leave a significant opus

jeziku , te nekoliko kratkih spisa na talijanskome

in what language did marulić leave a significant opus

Question: in which language did marulić leave a significant opus

in which language did marulić leave a significant opus

Most of his works he wrote in Latin , but he left a significant opus in the Croatian language , and a few short records in the Italian language .

Većinu svojih djela pisao je na latinskome jeziku, ali je ostavio i značajan opus na hrvatskome jeziku, te nekoliko kratkih spisa na talijanskome jeziku.

Većinu svojih djela pisao je na latinskome jeziku, ali je ostavio i značajan opus na hrvatskome jeziku, te nekoliko kratkih spisa na talijanskome jeziku.

Most of his works he wrote in Latin, but he left a significant opus in the Croatian language, and a few short records in the Italian language.

Most of his works he wrote in Latin, but he left a significant opus in the Croatian language, and a few short records in the Italian language.

His librarian examples were Bible, ancient literature and patrology.Croatian Encyclopedia – Marko Marulić, accessed on 5 November 2013.

Marulić, Marko (Marcus Marulus, Marulus Delmata, Marulus Spalatensis, Pečenić), hrvatski književnik (Split, 18. VIII. 1450 – Split, 5. I. 1524). Potomak je splitske plemićke obitelji, koja se hrvatski nazivala Pečenić ili Pecenić; oblik Marulić nalazi se u Juditi. Nakon školovanja u splitskoj humanističkoj školi (gdje mu je profesor bio T. Acciarini) možda je nastavio školovanje u Italiji (po nepotvrđenim pretpostavkama u Padovi). U Splitu je obavljao komunalne dužnosti egzaminatora, suca, izvršitelja oporuka; bavio se i trgovinom. Povremeno je putovao u Mletke i Rim, a oko 1509–11. boravio je u uvali Nečujam na otoku Šolti.
Kao tipičan humanist većinu je djela (više od 80 posto sačuvanih tekstova) napisao na latinskom, ali je ostavio i značajan opus na hrvatskome te nekoliko kratkih spisa na talijanskome (sačuvana su 3 pisma i, vjerojatno njegova, 2 soneta). Književna mu je ostavština opsežna i raznovrsna: obuhvaća djela u stihu i prozi, kompendije i zbornike uputa za praktičan kršćanski život, moralno-teološke i kulturnopovijesne rasprave, propovijedi, dijaloge, priče, pisma, epove, poeme i kraće pjesme. Glavni su mu književni uzori bili Biblija, patristika i klasična antika. Gotovo u cijelom opusu zauzet je širitelj i tumač temeljnih zasada kršćanske moralke, no uz duboku religioznost i trajnu sklonost ćudorednoj pouci očitovao je izrazito humanističku obrazovanost i širinu interesa (književnost, povijest, arheologija, politika, pravo, slikarstvo). Na njegove nazore utjecao je i laički pokret »moderne pobožnosti« (→ devotio moderna). Većinu Marulićevih latinskih djela čine prozni spisi religiozno-poučna, moralističkog i teološkog sadržaja. Po opsegu i svjetskom odjeku na prvome je mjestu Upućivanje u čestit život po primjerima svetaca, ili Institucija (De institutione bene vivendi per exempla sanctorum, oko 1496., prvo poznato izdanje 1507), zbirka poučnih pričica i anegdota iz Biblije i svetačkih životopisa u šest knjiga. Svrha je djela živim i sažetim primjerima, bez apstraktnih razmatranja, ponukati čitatelja na krjepostan život. Evanđelistar (Evangelistarium, 1480–1500., prvo poznato izdanje 1516), najznačajnije Marulićevo moralno-teološko djelo, rasprava je u sedam knjiga o praktičnoj kršćanskoj etici, zasnovana na obradbi triju bogoslovnih krjeposti: vjere, nade i ljubavi, na koje se, po Maruliću, može svesti cijela Biblija. U kristološkoj raspravi O poniznosti i slavi Kristovoj (De humilitate et gloria Christi, 1518) na osnovi starozavjetnih proroka, a usuprot Židovima, dokazuje da je Krist obećani Mesija. Manjeg su opsega, ali slična obilježja, Pedeset priča (Quinquaginta parabolae, 1510), Starozavjetne ličnosti (De Veteris instrumenti viris illustribus commentarium, oko 1517–18., prvo izdanje 1979) i propovijed O Kristovu posljednjem sudu (De ultimo Christi iudicio, oko 1520–21., prvo izdanje 1901). U mnogim djelima Marulić je očitovao humanističko zanimanje za povijest te domoljubnu zabrinutost zbog osmanskih osvajanja i razjedinjenosti kršćanske Europe. U epigrafičko-arheološkom spisu Tumač uz natpise starih (In epigrammata priscorum commentarius, nakon 1503) prikupio je i protumačio 142 natpisa s Apeninskoga poluotoka i s istočne obale Jadrana (među kojima i 30 iz obližnje Salone). Svojemu Životopisu sv. Jeronima (Vita divi Hieronymi, oko 1507., prvo izdanje 1994) pridodao je polemičnu raspravu Protiv onih koji tvrde da je sv. Jeronim bio Italac (In eos qui beatum Hieronymum Italum fuisse contendunt, prvo izdanje 1666), u kojoj dokazuje da njegov omiljeni svetac potječe iz hrvatskih krajeva. Djela hrvatsko-dalmatinskih kraljeva (Regum Dalmatiae et Croatiae gesta, 1510., prvo izdanje 1666) slobodan je latinski prijevod čakavske verzije ulomka iz Ljetopisa popa Dukljanina (tzv. Hrvatske kronike). Potresan apel za uspostavu sloge katoličkih vladara i zajednički vojni pohod protiv Turaka sadrži njegova Poslanica papi Hadrijanu VI. o nesrećama koje nas snalaze i poziv na opće ujedinjenje i mir svih kršćana (Epistola domini Marci Maruli Spalatensis ad Adrianum VI pont. max. de calamitatibus occurrentibus et exhortatio ad communem omnium Christianorum unionem et pacem, 1522). Dragocjen je za poznavanje Marulićevih poetičkih nazora Dijalog o Herkulu kojega su nadvisili Kristovi štovatelji (Dialogus de Hercule a Christicolis superato, 1519. ili 1520., prvo izdanje 1524), u kojem Pjesnik i Bogoslov raspravljaju o uporabi mitologije i alegorije u pjesništvu (u posveti T. Nigeru Marulić iskazuje divljenje djelima Erazma Roterdamskoga). Repertorij (Repertorium, prvo izdanje 1998–2000) velika je zbirka izvadaka (pretežito etičke tematike) iz Biblije i iz djela antičkih, ranokršćanskih i humanističkih autora. U pjesništvu na latinskome ističe se ep Davidijada (Davidias, oko 1517., prvo izdanje 1954), u kojem je u četrnaest pjevanja s ukupno 6765 heksametara opjevao djela židovskoga kralja Davida, dosljedno se držeći Biblije, ali nasljedujući u jeziku, stilu i stihu rimske i ranokršćanske epičare. Djelo je koncipirano alegorijski, pa David predstavlja Krista, Šaul Židove koji ga progone itd., što je objašnjeno u proznome dodatku Alegorijsko tumačenje Davidijade (Tropologica Davidiadis expositio). Ep se smatra vrhunskim djelom ne samo hrvatskoga nego i europskoga humanizma. Među kraćim latinskim pjesmama (elegije, epigrami, poslanice, versificirani sažetci svetačkih životopisa, himni i dr.) ističu se Himan Bogu (Hymnus ad Deum) i Pjesma o pouci Gospodina našega Isusa Krista koji visi na križu (Carmen de doctrina Domini nostri Iesu Christi pendentis in Cruce) te pjesničke poslanice i raznovrsni epigrami, od reda svjetovna sadržaja (satirični, nadgrobni, pohvalni, moralistički, mitološki, pa i nekoliko erotskih). Najznamenitije je Marulićevo djelo Judita (Libar Marka Marula Splićanina u kom se uzdarži istorija svete udovice Judit u versih harvacki složena, kako ona ubi vojvodu Oloferna posridu vojske njegove i oslobodi puk israelski od velike pogibili, 1501., prvo izdanje 1521), prvi umjetnički ep hrvatske književnosti ispjevan na hrvatskom jeziku (6 pjevanja, ukupno 2126 dvostruko srokovanih dvanaesteraca s prijenosnom rimom). Na podlozi poetike biblijsko-vergilijevskih epova Marulić je u tom remek-djelu ostvario renesansnu sintezu hrvatske, latinske i talijanske književne tradicije. Prozna posveta D. Balistriliću iznimno je važno autopoetičko očitovanje. Marulićevi suvremenici Juditu su izvrsno primili (tri izdanja u nepunih 18 mjeseci), imala je trajan odjek u hrvatskoj književnosti od XVI. st., a nedavno je zapažena i izvan hrvatskih granica pa je prevedena na engleski, madžarski, talijanski i francuski. Biblijska poema Suzana manjeg je opsega (780 stihova) i pjesničkog dometa. Uz nekoliko domoljubnih (Molitva suprotiva Turkom, Tužen’je grada Hjerozolima) i šaljivo-poučnih pjesama ostali hrvatski stihovi pretežno su nabožne i moralističke tematike. Maruliću se pripisuje i dramski tekst (također u stihovima) Prikazan’je historije svetoga Panucija, adaptacija talijanskog predloška Fea Belcarija. Od proze na hrvatskome sačuvano je vrlo malo: izvorna su samo dva pisma Katarini Obirtića i prozni tekstovi u Juditi, a opsežan spis Od naslidovan’ja Isukarstova i od pogarjen’ja tašćin segasvitnjih (1500., prvo izdanje 1989) prijevod je djela De imitatione Christi Tome Kempenca. S manje pouzdanosti pripisuje mu se, također prevedeni, Oficij Blažene Dive Marije. Prijevodna dionica opusa značajna je i raznovrsna; uz već spomenute prozne prijevode ističu se i pjesnički prijevodi: Marulić je prvi u Hrvata prevodio Dantea (na latinski) i Petrarcu (na latinski i hrvatski). Neka su mu djela danas poznata samo po naslovu, npr. Quaestiones utriusque Testamenti, De pace Italiae carmen heroicum i dr. Na osnovi naslova također izgubljenoga spisa Psichiologia de ratione animae humanae Marulić se danas općenito smatra tvorcem riječi psihologija. Jezik hrvatskih Marulićevih djela (koji je na više mjesta sam imenovao hrvatskim) temelji se na splitskoj čakavici XV. i XVI. st. s umjerenim unošenjem crkvenoslavenizama, raguzeizama i općeštokavskih elemenata; latinski mu jezik, uz težnju klasičnoj normi, očituje i srednjovjekovne crte na svim razinama, od leksika do stila.
Marulićevi spisi doživjeli su velik uspjeh u Europi tijekom XVI. i XVII. st. Do danas su Institucija i Evanđelistar tiskani više od sedamdeset puta (na latinskom i u prijevodima na desetak jezika), Carmen de doctrina oko sto trideset puta (na latinskom i u prijevodima na sedam jezika). Čitali su ga mnogi europski uglednici (sv. Franjo Ksaverski, P. Skarga, sv. Franjo Saleški, Th. More, Henrik VIII., S. Münster, F. de Quevedo, P. Bayle i dr.). Institucija se, zbog Marulićeva stajališta da je laž kadšto dopuštena, našla na indeksu zabranjenih knjiga. Hrvatska mu djela – osobito Judita, zbog koje je i stekao naslov »oca hrvatske književnosti« – imaju trajan odjek u domaćoj književnoj tradiciji (P. Hektorović, P. Zoranić, J. Baraković, J. Kavanjin, T. Ujević, T. Petrasov Marović i dr.). Po općem sudu najvažniji hrvatski pisac XV. i XVI. st. i nacionalni klasik, Marulić se u novije doba i izvan hrvatskih granica prepoznaje kao istaknut predstavnik europskoga kršćanskoga humanizma i renesansne epike.

Question: when was marcus marulus spalatensis published

His librarian examples were Bible, ancient literature and patrology.Croatian Encyclopedia – Marko Marulić, accessed on 5 November 2013.

when was marcus marulus spalatensis published

Question: what language is marcus marulus spalatensis written in

what language is marcus marulus spalatensis written in

Question: what is the latin name for marcus marulus spalatensis

what is the latin name for marcus marulus spalatensis

Question: what is the latin name of marcus marulus spalatensis

what is the latin name of marcus marulus spalatensis

Question: what types of books did maruli write

Bible , ancient literature and patrology

Question: in what language is marko pečenić

Question: who is known as marcus marulus delmata in croatian

who is known as marcus marulus delmata in croatian

In his Latin works he signs himself as " Marcus Marulus Spalatensis " or " Marcus Marulus Delmata " , and in Croatian as " Marko Pečenić" . Proleksis – Marko Marulić , accessed on 5 November 2013 .

His librarian examples were Bible , ancient literature and patrology . Croatian Encyclopedia – Marko Marulić , accessed on 5 November 2013 .

Književni uzori su mu bili Biblija, antička književnost i patrologija.Hrvatska enciklopedija – Marko Marulić, pristupljeno 5. studenoga 2013.

In his Latin works he signs himself as "Marcus Marulus Spalatensis" or "Marcus Marulus Delmata", and in Croatian as "Marko Pečenić".Proleksis – Marko Marulić, accessed on 5 November 2013. His librarian examples were Bible, ancient literature and patrology.Croatian Encyclopedia – Marko Marulić, accessed on 5 November 2013.

His librarian examples were Bible, ancient literature and patrology.Croatian Encyclopedia – Marko Marulić, accessed on 5 November 2013.

The first use of the word psychology is attributed to Maruli in his work Psichiologia de ratione animae humanae.Croatian Encyclopedia – Psychology, accessed on 21 July 2021.

Question: who is credited with the first use of the word psychology

The first use of the word psychology is attributed to Maruli in his work Psichiologia de ratione animae humanae.Croatian Encyclopedia – Psychology, accessed on 21 July 2021.

who is credited with the first use of the word psychology

Question: when will the croatian encyclopedia be accessed

when will the croatian encyclopedia be accessed

Question: where did the word psychology come from

Question: what is the name of the word used by maruli

what is the name of the word used by maruli

Question: what is the name of the book that is dedicated to maruli

what is the name of the book that is dedicated to maruli

Question: when is the next edition of the croatian encyclopedia

when is the next edition of the croatian encyclopedia

Question: what nationality is psychologist marko maruli

what nationality is psychologist marko maruli

Question: what is the significance of the word psychology

"Prva uporaba riječi psihologija pripisuje

what is the significance of the word psychology

The first use of the word psychology is attributed to Maruli in his work Psichiologia de ratione animae humanae . Croatian Encyclopedia – Psychology , accessed on 21 July 2021 .

Prva uporaba riječi psihologija pripisuje se Maruliću u njegovu djelu Psichiologia de ratione animae humanae.Hrvatska enciklopedija – psihologija, pristupljeno 21. srpnja 2021.

Prva uporaba riječi psihologija pripisuje se Maruliću u njegovu djelu Psichiologia de ratione animae humanae.Hrvatska enciklopedija – psihologija, pristupljeno 21. srpnja 2021.

The first use of the word psychology is attributed to Maruli in his work Psichiologia de ratione animae humanae.Croatian Encyclopedia – Psychology, accessed on 21 July 2021.

The first use of the word psychology is attributed to Maruli in his work Psichiologia de ratione animae humanae.Croatian Encyclopedia – Psychology, accessed on 21 July 2021.

By the Decision of the Croatian Sabor (1996), April 22 is celebrated as the Day of the Croatian Book in memory of Mark Marulić who completed Judith on that day in 1501.

Question: who completed judith on april 22, 1501

By the Decision of the Croatian Sabor (1996), April 22 is celebrated as the Day of the Croatian Book in memory of Mark Marulić who completed Judith on that day in 1501.

Question: when is the day of the croatian book celebrated

when is the day of the croatian book celebrated

Question: in which year was judith completed

Question: when was the decision of the croatian sabor made

when was the decision of the croatian sabor made

Question: april 22 is celebrated as the day of the croatian book in memory of

april 22 is celebrated as the day of the croatian book in memory of

Question: what was the name of the book completed by mark marulić in 1501

what was the name of the book completed by mark marulić in 1501

Question: who decided april 22 is the day of the croatian book

who decided april 22 is the day of the croatian book

Question: april 22 is celebrated as what

Dan hrvatske knjige u spomen na Marka Marulića koji je na

By the Decision of the Croatian Sabor ( 1996 ) , April 22 is celebrated as the Day of the Croatian Book in memory of Mark Marulić who completed Judith on that day in 1501 .

Odlukom Hrvatskog sabora (1996.) 22. travnja obilježava se kao Dan hrvatske knjige u spomen na Marka Marulića koji je na taj dan 1501. godine dovršio Juditu.

Odlukom Hrvatskog sabora (1996.) 22. travnja obilježava se kao Dan hrvatske knjige u spomen na Marka Marulića koji je na taj dan 1501. godine dovršio Juditu.

By the Decision of the Croatian Sabor (1996), April 22 is celebrated as the Day of the Croatian Book in memory of Mark Marulić who completed Judith on that day in 1501.

By the Decision of the Croatian Sabor (1996), April 22 is celebrated as the Day of the Croatian Book in memory of Mark Marulić who completed Judith on that day in 1501.

Marko Marulić was born in 1450 in the split family Marulić which from 1436 was also called Pecenić or Pečenić.Kuzmanić, Mario-Nepo, p.

The shape of Marulić is located in Judith.

Autor: Marulianum - Centar za proučavanje Marka Marulića i njegova humanističkoga kruga, Splitprosinac 2011.
Drugo izdanje, prosinac 2011.
18. VIII. 1450., Split - U Splitu se rodio Marko Marulić, od oca Nikole Marulića i majke Dobrice rođene Obirtić (Alberti). Oba mu roditelja bijahu pripadnici uglednih plemićkih obitelji. Marko je bio najstariji od šest sinova i dviju kćeri. Obitelj se hrvatski nazivala Pečenić (Pecinić, Picinić), a u 15. st. po humanističkom je običaju latinizirala svoje prezime i počela se imenovati i Marulus ili De Marulis. Marulićev otac Nikola imao je humanističke sklonosti: sačuvan je njegov vlastoručni prijepis Ciceronova djela De officiis iz 1440, u kojemu je zabilježio da ga je prepisao "sibi et suis" ("za sebe i svoje").
Oko 1460-1470. Pohađa splitsku humanističku školu, koju je vodio talijanski humanist Tideo Acciarini (Tydeus Acciarinus). Ostali su mu učitelji bili Colla Firmianus (Nicola da Capua) i Hieronymus Jenesius (Genesius) Picentinus. Potaknut lektirom Ovidijevih Metamorfoza piše niz distiha o mitskim likovima.
1464. - Latinska pjesma Epitaphium Georgii et Perinae, najraniji Marulićev sastavak koji se može točno datirati.
1465-1466. - Piše na latinskom pismo - humanističku pohvalnicu šibenskom pjesniku Jurju Šižgoriću.
Oko 1468-74. - Pretpostavlja se da otprilike u tom razdoblju Marulić boravi izvan Splita na studiju. No ne zna se gdje je studirao (Padova?) ni koji je studij završio (pravo?).
1474. - Održao je "prekrasan govor u pohvalu presvijetlog dužda Nikole Marcella na opće divljenje" (kako piše Franjo Božićević Natalis). Govor je izgubljen, no povod mu je vjerojatno bila mletačka obrana Skadra od turske opsade.
1477. - U Mletcima tiskana knjiga Jurja Šižgorića Elegiarum et carminum libri tres. Marulićeva pohvalnica, koju je Šižgorić uvrstiuo u knjigu, prvo je Marulićevo djelo objavljeno tiskom.
1478-1479. - Zabilježeno je da je u nekoliko navrata bio ispitivač i ovjerovitelj notarskih spisa (egzaminator). I poslije se u arhivskim dokumentima višekratno spominje Marulićevo sudjelovanje u javnom životu splitske komune (bio je gradski sudac, svjedok pri nagodbama i ugovorima, zastupnik u parnicama, izvršitelj oporuka, tužitelj). Isti izvori svjedoče da se u takvim prigodama susretao s uglednim sugrađanima i suvremenicima: Koriolanom Cipikom, Petrom Srićićem, Andrijom Alešijem, Jerolimom Ćipikom, Jurjem Petrovićem.
1480-1500 - U osamdesetim ili devedesetim godinama 15. st. prepisuje Klaudijanovu pjesmu Feniks na kraj Trogirskog kodeksa.
1481, 16. XI. - "Ser Marcus Pecenich" brodom Petra Tartaljića vozi u Mletke smokve, vino i bale sukna za bojenje.
1487-1489. - Talijanski humanist i pjesnik Bartolomeo Merula, koji je u Splitu boravio kao učitelj u komunalnoj školi, napisao pjesmu posvećenu Maruliću, koja počinje stihom: Salve Castalidum cultor, celeberrime Marce ("Zdravo, štovatelju Kastalida, preslavni Marko").
1491, 18. X. - Putovanje u Mletke radi trgovine.
1492, 7. I. - Putovanje u Mletke radi trgovine.
1496, 10. V. - Poslanica bračkom svećeniku Marku Prodiću, prijatelju još od školskih dana, važna zbog toga što Marulić u njoj, makar u krajnje sažetu obliku, iznosi svoje pedagoške nazore.
1496-1499. - Piše De institutione bene vivendi per exempla sanctorum (Upućivanje u čestit život po primjerima svetaca ili, kraće, Institucija).
Nakon 1496. - Sastavlja sažetke uz Katulove pjesme u Trogirskom kodeksu.
1500, 20. VI. - Dovršio je Od naslidovan'ja Isukarstova, hrvatski prijevod djela De imitatione Christi Tome Kempenskoga.
1500, 25. IV. - Napisao je oporuku.
- U studenom iste godine nema ga u Splitu: po svoj je prilici hodočastio u Rim u povodu jubilarne godine.
1501, 22. IV. - Dovršivši hrvatski ep Judita, sastavlja posvetu don Dujmu Balistriliću.
1501, VI-VII. - Potaknut približavanjem Osmanlija, sastavio kratku povijesno-filozofsku raspravu na talijanskom. Djelo je izgubljeno.
1501, 19. VII. - Pismo splitskom kanoniku i prijatelju Jerolimu Ćipiku, s prevažnom zabilješkom o Juditi: "Izradio sam jedno djelce u stihu na našem materinjem jeziku, u rimama, podijeljeno u šest knjiga, koje sadrži pripovijest o Juditi i Holofernu (...). Sastavljeno je na pjesnički način, dođite i pogledajte ga, reći ćete kako i slavenski jezik ima svojeg Dantea."
1501, VII. - Umire mu brat Petar, uskoro i Ivan.
1501, 22. VII. - U pismu Jerolimu Ćipiku tuguje zbog gubitka braće.
1501, 2. XI. - Pismo Jerolimu Ćipiku u kojem javlja da mu je majka Dobrica ozbiljno bolesna. Uz pismo prilaže nekoliko soneta na talijanskom, od kojih su dva sačuvana.
1502, 3. III - Pismo Jakovu Grassolariju - rasprava o prijateljstvu i razmatranje o sudnjem danu.
Nakon 1502. - Tekstološke intervencije u Katulovim pjesmama u Trogirskom kodeksu, možda pod utjecajem Paladija Fuska, profesora pjesništva i retorike u Trogiru i Zadru.
1503-1510. - Piše In epigrammata priscorum commentarius (Tumač uz natpise starih).
1507. - U Mletcima izlazi prvo poznato izdanje De institutione bene vivendi per exempla sanctorum (datacija u knjizi navedena je more Veneto: 10. II. 1506, što je po današnjem računanju isti datum 1507. godine). Prema nepotvrđenim podatcima Institucija je možda tiskana već 1498. te ponovno 1499. i 1501.
1507. - Piše Vita divi Hieronymi (Život svetog Jeronima).
1507, 4. IV. - Pismo Jakovu Grassolariju u kojem spominje kako radi na djelu "o nasljedovanju Krista" i raspreda "nauku o savršenijem životu", a kao upravo dovršen spominje Život svetog Jeronima.
1507-1508. - Piše latinsko djelo De imitatione Christi (O nasljedovanju Krista). Taj spis, koji kao dovršen spominje u pismu Jakovu Grassolariju od 25. VIII. nepoznate godine, posvetio je splitskom nadbiskupu Bernardu Zani.
1507-1510. - Otprilike u tom razdoblju nastaje izgubljeni spis Quaestiones utriusque Testamenti (Pitanja obaju Zavjeta).
1508. - Latinski epitaf Žarku Dražojeviću, velikom knezu i vojvodi poljičkom, koji je poginuo 15. I. u turskoj zasjedi.
1509-1511. Boravi na Šolti, odakle glasovitom latinskom pjesničkom poslanicom poziva prijatelje da ga posjete.
1510. - U Mletcima izlazi prvo izdanje Quinquaginta parabolae (bez oznake godine). Posveta Tomi Nigeru nosi nadnevak 22. VIII. 1510.
1510. - Pod naslovom Regum Dalmatiae et Croatiae gesta (Djela dalmatinskih i hrvatskih kraljeva) prevodi na latinski ulomak hrvatske verzije Kronike popa Dukljanina. Prijevod posvećuje Dmini Papaliću.
1510-1517. - Radi na latinskom epu Davidias (Davidijada). Negdje u tom razdoblju nastaje i njegov spis Psichiologia de ratione animae humanae (Psihologija, o naravi ljudske duše). U tom naslovu prvi se put u povijesti rabi riječ "psihologija", pa se Marulić danas smatra njezinim tvorcem.
1511. - Te godine, ili nedugo prije, prevodi s talijanskog na latinski posljednju kanconu Petrarkina Kanconijera (Ad Virginem beatam).
1513. - U Baselu izlazi raskošno opremljeno izdanje De institutione. Iste godine konačno oblikuje rukopis Vita divi Hieronymi, dodavši mu na početku stihovanu molitvu za papu Leona X.
1514. - U Erfurtu izlazi samostalno izdanje Carmen de doctrina Domini nostri Iesu Christi pendentis in cruce (Pjesma o pouci Gospodina našega Isusa Krista koji visi na križu).
1515, 26. IV. - Pismo Jakovu Grassolariju, iz kojeg se naslućuje da su postojale neke zapreke zbog kojih nije tiskano djelo De imitatione Christi.
1516, V. - U Mletcima izlazi prvo pouzdano utvrđeno izdanje Evanđelistara. Prema nepotvrđenim podatcima Evangelistarium je možda tiskan već 1487. u Reggiu te ponovno 1500. u Mletcima, na nepoznatu mjestu 1501. i u Pisi 1515.
1517. - U Mletcima izlazi novo izdanje Quinquaginta parabolae.
1517-1518. - Napisao De Veteris Instrumenti viris illustribus commentarium (Starozavjetne ličnosti).
1518-1519. - Piše izgubljenu raspravu De vitio avaritiae divitiisque contemnendis liberalitatisque virtute (O poroku škrtosti i preziranju bogatstva te o vrlini darežljivosti).
1519. - U Baselu izlazi novo izdanje Evanđelistara.
1519, 22. VII. - U Mletcima tiskana Marulićeva knjiga De humilitate et gloria Christi. Posveta mletačkom senatoru Augustinu Muli datirana je 21 .III. 1519. Prema nepotvrđenim podacima to bi djelo bilo objavljeno već 1506, 1509, 1517. i 1518, uvijek u Mletcima.
1519-1520. - Piše Dialogus de Hercule a Christicolis superato (Dijalog o Herkulu koga su svladali Kristovi štovatelji). Pred djelom je posvetna poslanica Tomi Nigeru, u kojoj Marulić iskazuje divljenje djelu Erazma Rotterdamskoga.
1520, 8. VIII. - Umire mu brat Valerije. Frane Božićević upućuje mu utješnu poslanicu, na koju Marulić uzvraća elegijom o bratovoj smrti.
1520-1521. - Piše propovijed De ultimo Christi iudicio (O posljednjem Kristovu sudu).
1521-1524. - U tom razdoblju piše izgubljeno djelo De pace Italiae carmen heroicum (Epska pjesma o miru Italije).
1521, 14. VI. - Sastavlja oporuku, kojoj pridodaje i vastoručno sastavljen popis knjiga svoje knjižnice.
1521, 13. VIII. - U Mletcima je tiskano prvo izdanje Judite.
1522, 30. IV. - U Rimu je objavljena Epistola ad Adrianum VI. pont. max. (Poslanica papi Hadrijanu VI). Posveta Dominiku Bući datirana je 3. IV. 1522.
1522, 30. V. - U Mletcima izlazi drugo izdanje Judite.
1522, X. - U Mletcima izlazi novo izdanje De humilitate et gloria Christi.
1523, 29. I. - U Mletcima je tiskano treće izdanje Judite (u knjizi je more Veneto označen isti datum 1522. godine).
1523, XI-XII. - Pjesnička čestitka novoizabranom papi Klementu VII, s pozivom da ujedini kršćane radi otpora turskom nadiranju.
5. I.1524. - Marulić umire. Pokopan je u crkvi sv. Frane. Grob mu resi nadgrobna ploča s grbom i natpisom koji su postavili potomci.Split, Italija (Padova?) proza: religiozno-poučni, moralistički i teološki spisi (rasprave), ep, elegija, epigram, poslanica, himni

Question: when was marko marulić born

Marko Marulić was born in 1450 in the split family Marulić which from 1436 was also called Pecenić or Pečenić.Kuzmanić, Mario-Nepo, p.

The shape of Marulić is located in Judith.

Question: where is the shape of marulić found

Question: who was born in 1450 in the split family marulić

"Marko Marulić rođen je 1450 . godine u splitskoj plemićkoj obitelji Marulić

who was born in 1450 in the split family marulić

Question: what type of family was marulić in

Question: what was marulić's family also known as

Question: marulić was a member of which family

Marko Marulić was born in 1450 in the split family Marulić which from 1436 was also called Pecenić or Pečenić . Kuzmanić , Mario - Nepo , p.

The shape of Marulić is located in Judith .

Marko Marulić rođen je 1450. godine u splitskoj plemićkoj obitelji Marulić koja se od 1436. godine nazivala i Pecenić ili Pečenić.Kuzmanić, Mario-Nepo, str. 87.

Marko Marulić was born in 1450 in the split family Marulić which from 1436 was also called Pecenić or Pečenić.Kuzmanić, Mario-Nepo, p. The shape of Marulić is located in Judith.

Marko Marulić was born in 1450 in the split family Marulić which from 1436 was also called Pecenić or Pečenić.Kuzmanić, Mario-Nepo, p.

The shape of Marulić is located in Judith.

Form Marulić takes over medieval contents, but puts them in new forms, probably by the influence of the movement of the Liaic divinity, the so-called devotio moderna.

Question: who takes over medieval contents and puts them in new forms

Form Marulić takes over medieval contents, but puts them in new forms, probably by the influence of the movement of the Liaic divinity, the so-called devotio moderna.

who takes over medieval contents and puts them in new forms

Question: what is the name of the movement of the liaic divinity

what is the name of the movement of the liaic divinity

Question: what is the so-called devotio moderna

Question: what kind of contents does marulić take over

what kind of contents does marulić take over

Question: what divinity is the devotio moderna based on

what divinity is the devotio moderna based on

Question: what takes over medieval contents and puts them in new forms

what takes over medieval contents and puts them in new forms

Form Marulić takes over medieval contents , but puts them in new forms , probably by the influence of the movement of the Liaic divinity , the so - called devotio moderna .

Forma Marulić preuzima srednjovjekovne sadržaje, ali postavlja ih u nove oblike, vjerojatno utjecajem pokreta laičke pobožnosti, tzv. devotio moderna.

Forma Marulić preuzima srednjovjekovne sadržaje, ali postavlja ih u nove oblike, vjerojatno utjecajem pokreta laičke pobožnosti, tzv. devotio moderna.

Form Marulić takes over medieval contents, but puts them in new forms, probably by the influence of the movement of the Liaic divinity, the so-called devotio moderna.

Form Marulić takes over medieval contents, but puts them in new forms, probably by the influence of the movement of the Liaic divinity, the so-called devotio moderna.

In his works he was inspired by Bible and hagiography, ancient classics and church fathers, modern assemblies and Christian moral principles.

Dr. Parlov: „Marko Marulić je sveti sin Crkve! Njegova crkvenost i religioznost namjerno se prešućivala“
prof. dr. don Mladen Parlov, prodekan KBF-a u Splitu
U izlaganju „Marko Marulić - učitelj obiteljskih vrednota; Marulićev prijedlog kršćanskog odgoja“ koje je na 43. katehetskom danu Zadarske nadbiskupije u župi Uznesenja BDM u Zadru 31. kolovoza održao prof. dr. don Mladen Parlov, prodekan KBF-a u Splitu, koji je i doktorirao na Maruliću, dr. Parlov predstavio je niz značajnih uvida o životu i teološkoj misli Marulića koje su široj vjerničkoj javnosti nedovoljno poznate, a zaslužuju veću pažnju i vrednovanje.
U obraćanju prisutnima i zadarski nadbiskup Želimir Puljić upozorio je kako je Marulić, veliki kršćanski humanist svjetskoga ranga, zanemaren u potrebi svoga većeg valoriziranja u hrvatskom društvu i Katoličkoj Crkvi. I to je jedan od razloga zašto je mons. Puljić pozvao dr. Parlova da svećenicima, redovništvu, vjeroučiteljima i župnim katehetama predstavi veliko i u odgojno-navjestiteljskom smislu aktualno blago teološke misli Marka Marulića.
„Marulić je veliki hrvatski čovjek. Crkveni čovjek, znanstvenik, otac književnosti, literat, teolog, svestrani čovjek, laik. S njime se zaista imamo pravo ponositi! Makar, svi smo malo zakazali. Ali hvala Bogu, on je još uvijek u kulturnim krugovima otac hrvatske književnosti“, istaknuo je mons. Puljić.
„Kristocentrizam je jedna od glavnih značajki cjelokupnog Marulićeva opusa. Marulić je izričito Isusu Kristu posvetio djelo ‘O poniznosti i slavi Kristovoj’ koje je njegovo najteološkije djelo. Marulić je bio sveti čovjek! Umro je na glasu svetosti 1524. g. U nas je tako da mi Hrvati ne znamo baš svoje štovati, promicati. Uvijek nam je bliži netko drugi“, upozorio je dr. Parlov, poručivši: „Krist je u središtu Marulićeve teološke misli kao osovina oko koje se sve okreće, pa i sam njegov život. Središnje mjesto povijesti pripada Kristu kao osovini ljudske povijesti, ali i Marulićeva osobnog života. Krist je savršeni čovjek i uzor svake kreposti. Marulić ne govori o Kristu na spekulativan, apstraktan način Erazma Roterdamskog, nego ga predstavlja kroz otajstva utjelovljenog Bogočovjeka. To je njegov veliki doprinos teologiji“.
Također, upravo je Marulić „prvi autor koji je upotrijebio pojam psihologija“, istaknuo je dr. Parlov. O temi ljudskog dostojanstva napisao je spis ‘Psichiologia de ratione animae humanae’. „Za Marulića, prava vjera očituje se kao nastojanje da se postane sličan Kristu, a prava pobožnost sastoji se u nasljedovanju Isusa. To je njegova novost – Svetost nije rezervirana samo za redovnike, svećenike, nego je svaki vjernik pozvan na svetost. Slijediti Krista temeljna je ideja Marulićeve duhovnosti koju predlaže za sve staleže“, naglasio je dr. Parlov.
Veličinu Marulićeva duhovnog stvaralaštva i ‘philosophie Christi’ koju je najcjelovitije izložio u svom djelu Evanđelistar (1516. g., a neki povijesni izvori navode da je izdan 1487. g.) potvrđuje i podatak koji je iznio dr. Parlov – da je sv. Toma Moore, veliki humanist i mučenik, kad se u tamnici pripremao za mučeničku smrt, čitao Evanđelistar Marka Marulića. To mu je bila literatura u pripravi za smrt. Također, sv. Franjo Ksaverski kad je išao u misije, nosio je sa sobom i Marulićevo djelo Institucije (1506., neki navode da je prvo izdanje 1498.). „Marulićeva knjiga Institucije bile su Franji Ksaverskom brevijar, molitvenik i udžbenik“ istaknuo je dr. Parlov.
„Za Marulića je poželjan ljudski život samo krepostan život. Kreposti su u središtu njegovog zanimanja, ne teoretskog, spekulativnog, nego praktičnog, egzistencijalnog. To je i razlog što piše svoju Instituciju, kao ilustraciju nauka prethodno iznesenog u Evanđelistaru. U Instituciji predstavlja primjere onih koji su živjeli kreposti koje su nužne za ostvarenje autentičnog kršćanskog života, time i vječne sreće“ rekao je dr. Parlov, poručivši da Marulić uzvisuje kreposti, a „krepostan život stavlja iznad čovjekove urođene obdarenosti, iznad svekolikog ljudskog znanja, svega ljudskog umijeća i znanosti, budući da o kreposnom životu ovisi i život vječni, čovjekova vječna sreća“.
„Da je Marulić bio Talijan ili Nijemac, možda bi bio više valoriziran. Marulić je za Hrvatsku ono što je Dante za Italiju ili Goethe za Njemačku! Ne možemo niti dovoljno naglasiti važnost Marulića. U jednom razgovoru s Francuzima, rekao sam da je Marulić najveći kršćanski humanist, veći od Erazma Roterdamskog. A Erazmo je kao prvak humanista. Potkrijepio sam to njegovom učenošću, makar se i Marulić oduševio djelima Erazma. Rekao je da je Crkva u liku Erazma dobila novog sv. Jeronima. Bio je zadivljen ljepotom njegovog latinskog jezika. Da nije izgubljeno Marulićevo djelo poezije u sedam knjiga, oni koji su to imali u rukama kažu da bi kršćanski svijet imao svoga Vergilija“, istaknuo je dr. Parlov. U izlaganju je kontekstualizirao Marulićev govor o obitelji, jer „svaki govor o obitelji vodi na koncepciju čovjeka, pitanja što je i kakav je čovjek, a od čovjeka vodi do društva“.
Opisujući značajke Marulićeva kršćanskog humanizma kao permanentnog odgoja, dr. Parlov je rekao da Marulić spada u vodeće kršćanske humaniste po napisanim djelima i utjecaju kojega je imao na svoje suvremenike i sljedeće naraštaje. Prema Maruliću, „kršćanska etika čovjeku je zadana i darovana, ne može ju se niti smije kreirati prema vlastitom nahođenju. Ona nadilazi čovjeka jer joj je izvor u Bogu te je stoga najviša od svih znanosti. Istinsku etiku nisu izmislili ljudi i ne mogu je mijenjati prema vlastitom nahođenju“, rekao je dr. Parlov. „Činjenica da je sebe doživljavao kao kršćanskog ili bolje reći, katoličkog humanistu, poticala ga je na javnu raspravu, na obranu i širenje kršćanske vjere, tako da je postao istinski promicatelj kršćanske vjere (propagator fidei acerrim). Središnja mu je nakana izložiti i opravdati nužnost kršćanskog nauka, ukoliko je jedini koji vodi u život vječni. Djela mu imaju apologetski značaj, no istodobno su ponuda i poziv na življenje autentičnog kršćanskog života kako ga on shvaća, na temelju proučavanja Svetog pisma, djela crkvenih otaca i vlastitog duhovnog iskustva“ rekao je dr. Parlov.
„Marulić je bio laik, bio je kadar sići na gradske trgove i propovijedati ljudima obraćenje. Jedan putopisac iz Venecije kaže da je Marulić svoje prvo viđenje popratio slikom kako je Crkva u sceni pakla, da bi potaknuo na obraćenje svoje suvremenike. To je veliki lik koji je zadužio naraštaj“, naglasio je dr. Parlov, dodavši da se i u životu Marulića dogodio zaokret koji njegov životopisac Frano Božičević povezuje sa smrću Markova brata Šimuna. „Marulić je oko 1483./1484. g. zaokrenuo životni tijek. Njegova kasnija pisma otkrivaju svetački lik Marulića. U par mjeseci umiru mu dva brata i majka a on sve mirno predaje Bogu. Ima mir čovjeka koji se uzda u Boga, u njegovu ljubav i milosrđe. Živio je u složenim okolnostima, kada su neki biskupi bili i političari, nedostojni pozicije na kojoj su bili. Na Šoltu se povukao radi dubljeg duhovnog života, što otvara i temu pustinjaštva“, rekao je dr. Parlov, podsjetivši da su svojevremeno i isusovci tražili od svojih zavoda da se u njima moraju čitati Marulićev Evanđelistar i Institucije.
Marulić kritizira humaniste koji su u središte stavili čovjeka služeći se isključivo iskustvom klasične antike. „Marulić se predstavlja kao baštinik i predstavnik tradicionalne katoličke teološke antropologije. Marulić ne nudi definiciju kreposti, nego konstatira da su kreposti dar Božji. Ideal je krepostan život, ali ne krepost sama za sebe, nego ukoliko vodi do kršćanske svetosti, tj. životnog suobličenja Kristu“, rekao je predavač.
„Marulićeva philosophia Christi identična je s kršćanskim naukom koji on ponajprije pronalazi u Svetom pismu. Za njega je kršćanski odgoj ili kršćanska etika, kako on naziva vlastitu philosophia Christi, najuzvišenija od svih znanosti, jer jedina može istinski urediti kršćanski život i pomoći čovjeku da postigne svoju konačnu svrhu, vječnu sreću“, rekao je dr. Parlov. Naveo je i značajke toga praktičnog ćudoređa: „Humanistička philosophia Christi predstavlja se kao ostvarenje evanđeoskih načela: zbog toga se nalazi više u osjećajima nego u silogizmima, više je život nego rasprava, više je obraćenje nego rasuđivanje, nadahnuće više nego erudicija. Philosophia Christi izjednačuje se s evanđeoskim naukom te je humanisti definiraju kao obnovu autentične, izvorne dobre čovjekove naravi. Za kršćanske humaniste Isus Krist je jedini uzor i arhetip ponašanja čiji je ključ upoznavanja u evanđeljima“, rekao je dr. Parlov.
Imajući na umu čovjekov cilj, vječni život, „Marulić je zabrinut za čovjekovo vječno određenje. Svaki kršćanin treba urediti i voditi vlastiti život vođen mišlju: što mi to koristi za život vječni? Vječno spasenje je motiv svakog ljudskog djelovanja i glavna čovjekova briga“, rekao je dr. Parlov, podsjetivši na misao Marulića: „Ja doista ne znam ima li išta korisnije za kršćanina nego da se često prisjeća onoga što će biti na kraju i da to stalno drži na pameti. To nas odvraća od poroka, potiče na krepostan život… da preziremo što je prolazno a žudimo za onim što je vječno“. „Krist je postao čovjekom kako bi svoj božanski život udijelio čovječanstvu i kako bi ga oslobodio od tiranije đavla. Kristovo utjelovljenje tiče se svakog čovjeka. Stoga u svojim djelima, osobito u Evanđelistaru napisanom za sve ljude, Marulić zahvaća svako područje ljudskog života i drži da čovjek hodeći za Kristom može nadići samog sebe“, rekao je dr. Parlov.
Predavač je istaknuo da „Marulić svojim savjetima nastoji pomoći kako bi svakodnevni život doista bio i kršćanski“. Stoga Marulić poglavlja Evanđelistara posvećuje braku, izboru supruge, ljubavi prema ženi, dužnostima muža i žene, upravljanju obitelji i odgoju djece. „Na tragu onoga što o ljudskom i vjerskom odgoju govori Sveto pismo i otačka tradicija, Marulić savjetuje nagradu i kaznu, pohvalu i prijekor, odgoj za krepostan život potkrijepljen primjerima jer ‘riječi potiču, a primjeri privlače’. Kao ustrajan čitatelj Svetog pisma, Marulić je mogao lako otkriti kako Bog odgaja svoj narod poukom koja ide za krepošću te prijekorom i kaznom koja teži popravljanju i obraćenju. Utemeljenjem kršćanske etike na krepostima, sve u pogledu konačnog cilja, a to je život vječni, Marulić je zanimljiv i aktualan autor i za naše vrijeme“, poručio je dr. Parlov.
Marko Marulić vodi se kao sluga Božji Splitske Crkve za kojega je splitsko-makarski nadbiskup Frane Franić pokrenuo proces beatifikacije. „Nažalost, nikad nije određen netko tko bi službeno vodio taj proces“, rekao je dr. Parlov. Pozitivnim smatra što je u Splitu 1995. g. utemeljen Marulianum, centar za proučavanje života i djela Marulića. Plod rada tog Instituta su tiskana djela i više od 20 zbornika posvećenih životu i djelima Marulića, njegovu utjecaju na humaniste, suvremenike i naraštaje.
Među razloge nedovoljno dubljeg poznavanja baš teološko-crkvene misli i katoličke duhovnosti Marulića u širim krugovima, dr. Parlov ubraja i činjenicu da se „Marulićem nije smjelo baviti“, a pothvati izdavanja njegovih djela išli su iz civilnog područja. „U 19. st. Sakcinski je proglasio Marulića ocem hrvatske književnosti i odlučilo se tiskati njegova djela. Ali stalno se naglašavalo da je on renesansni autor.
Ne da se nije isticala, nego namjerno se prešućivala Marulićeva crkvenost i religioznost. Vlast inače ne bi dala novac. Trebalo je novaca za tiskati njegova djela. Kada je 1987. g. izašla njegova Institucija na hrvatskom jeziku u tri sveska, u Slobodnoj Dalmaciji bio je veliki naslov ‘Marulić na lomači’. Jer Kongregacija ima indeks knjiga koje treba prije objave malo ‘dodirnuti’, a jedna njegova knjiga završila je u sjeni. Trebalo je prikazati Marulića kao neku opoziciju prema Crkvi da bi oni dobili novce za tisak njegovih knjiga. A Marulić je bio crkveni čovjek! Sin Crkve samo takav!“ zaključio je dr. Parlov.
Dr. Mladen Parlov baš se ex professo, znanstveno, sustavno istraživački, bavi Marulićevom teologijom. Prije njega, na Maruliću je doktorirao šibenski svećenik Srećko Diomartić na Gregoriani 1946. g. Bosanski franjevac Bono Lekić 1976. g. nije dovršio doktorat o Maruliću. Nakon dr. Parlova, a na njegovu preporuku, na Maruliću je doktorirao fra Miljenko Šteko, provincijal Hercegovačke franjevačke provincije. U Zadru trenutačno jedan mladić radi na doktoratu o Maruliću. „Marulić je posve okrenut konkretnom životu te se otkriva kao vrstan didaktičar, pedagog i duhovni učitelj koji i danas ima što za reći“, poručio je dr. Parlov.
Nadbiskup Puljić zahvalio je dr. Parlovu na izvrsnom predavanju te je podsjetio:
„Vidjelo se nedavno na reformi školstva koliko Marulić nije oduševljeno primljen od onih koji ne gledaju dobro na Crkvu, crkvene ljude i crkvenu kulturu. Marulić je bio stavljen u stranu. Obrazložili su to: ‘Nemojmo djecu opterećivati latinskim’. Kao da nemamo prijevoda. Javili su se pritisci nekih profesora i znanstvenika pa je onda ušla samo Judita u popis literature za lektiru. U to vrijeme u propovijedi mise koju sam predvodio u Mariji Bistrici (na hodočašću Hrvatske vojske i policije, 2017.) rekao sam: „Ma tko se usudio oca naše književnosti staviti u stranu? Zamislite kada bi Nijemci odstranili Goethea ili Talijani Dantea? Kuda to vodi?“
Jokić (tadašnji voditelj kurikularne reforme) našao se prozvanim i čak je javno rekao da sam to izmislio, da nije istina da je Marulić izostavljen. Kasnije su samo spomenuli da je Judita uvrštena. Čestitam što u Splitu postoji institucija Marulianum, da se širi i da ponovno otkrivamo svoga velikana Marulića, kao što smo mnoge zaboravili. Čestitam da se Marulića širi u svim vidovima! A kako bi tek ušao u program lektire da je Marulić proglašen blaženim?“ zaključio je u obraćanju prisutnima o temi Marulića zadarski nadbiskup Puljić.

Question: in what language did marulić write his spiritual and moralist writings

In his works he was inspired by Bible and hagiography, ancient classics and church fathers, modern assemblies and Christian moral principles.

in what language did marulić write his spiritual and moralist writings

Question: where did marulić write his spiritual and moralist writings

where did marulić write his spiritual and moralist writings

Question: when were marulić's writings translated into latin

i 17 . stoljeću doživjeli brojna izdanja i prijevode i bili medu najčitanijim onodobnim duhovnim

when were marulić's writings translated into latin

Question: where did marulić get his inspiration from

where did marulić get his inspiration from

Question: what type of writings did marulić write

Question: where did marulić get inspiration for his works

where did marulić get inspiration for his works

In his works he was inspired by Bible and hagiography , ancient classics and church fathers , modern assemblies and Christian moral principles .

He acquired European and world glory by the spiritual and moralist writings in the Latin language which in the 16th and 17th centuries experienced numerous editions and translations and were the honey of the most read spiritual works of the time .

U svojim djelima nadahnjivao se Biblijom i hagiografijom, antičkim klasicima i crkvenim ocima, suvremenim zbivanjima i kršćanskim moralnim načelima.

In his works he was inspired by Bible and hagiography, ancient classics and church fathers, modern assemblies and Christian moral principles. He acquired European and world glory by the spiritual and moralist writings in the Latin language which in the 16th and 17th centuries experienced numerous editions and translations and were the honey of the most read spiritual works of the time.

In his works he was inspired by Bible and hagiography, ancient classics and church fathers, modern assemblies and Christian moral principles.

Question: what type of books were found in the monastery library of mark marulić

what type of books were found in the monastery library of mark marulić

Question: when was the little-licaric gift found

Question: when did inkunabule cease to be printed

Question: who is the author of the little-licaric gift

who is the author of the little-licaric gift

Question: when were the books of mark marulić printed

when were the books of mark marulić printed

Question: how many books of mark marulić were found in the monastery

how many books of mark marulić were found in the monastery

Question: what kind of gift was found in the library of mark marulić

sitnoslikarski dar , jer su u knjigama našli brojne crtane ukrase , manicule i vitice ,

what kind of gift was found in the library of mark marulić

In the middle of April 2019 , the French observers found in the monastery library thirty books of Mark Marulić , among them inkunabule ( printed until 1500 ) from the personal library of Mark Marulić , with his notes on the margins and several illustrations .

Thirty inkunabula and books printed from 1471 to 1522 of different content were found : several publications of the Bible , classical Roman works , publications from the fields of theology , legal sciences , even medicine , and Dr. Marulić 's little - licaric gift was found , because in the books they found numerous drawn decorations , manicles and witches , initials and two larger drawings .

In the middle of April 2019, the French observers found in the monastery library thirty books of Mark Marulić, among them inkunabule (printed until 1500) from the personal library of Mark Marulić, with his notes on the margins and several illustrations. Thirty inkunabula and books printed from 1471 to 1522 of different content were found: several publications of the Bible, classical Roman works, publications from the fields of theology, legal sciences, even medicine, and Dr. Marulić's little-licaric gift was found, because in the books they found numerous drawn decorations, manicles and witches, initials and two larger drawings.

Translations to other languages Judita, English (Henry R. Cooper Jr., 1991.), Hungarian (István Lőkös, 1999.), Italian (Luciana Borsetto, 2001.), French (Charles Béné, 2002.) and Lithuanian (Students of Croatian University of Vilnius under the leadership of Robert Bebek, 2007.).Bratislav Lučin, Juditin Jubilee: the fifth century of the first edition (1521–2021).

Juditin jubilej: peta stoljetnica prvog izdanja (1521–2021)
.
Vjerojatno nikada nećemo doznati treba li pukom stjecaju okolnosti pripisati činjenicu da je prvo izdanje Marulićeve Judite tiskano 13. kolovoza 1521, samo pet dana prije Marulićeva 71. rođendana. Moguće da je njezin urednik Petre Srićić, čovjek čijom je „pomnjom i nastojan’jem“ knjiga objavljena, vodio računa o nadnevcima: uz malo sreće (tj. ako plovidbu ne bi omele nevere, koje su na Jadranu česte oko Vele Gospe), primjerci knjige mogli su prispjeti u Split navrijeme da budu uručeni slavljeniku. No dan kad je knjigu napokon dobio otisnutu zacijelo je za njega bio fešta, ako i nije bila rođendanska. Jer, završetak svojega posla on je datirao punih dvadeset godina prije toga: 22. travnja 1501. Autorski ponos i iznenađujuća svijest o položaju što ga novo djelo zauzima u domaćoj književnoj tradiciji jasno izbijaju iz riječi što ih je zapisao koji mjesec kasnije: „Izradio sam jedno djelce u stihu na našem materinskom jeziku, podijeljeno u šest knjiga, koje sadrži historiju o Juditi i Holofernu. Dovršio sam ga protekle korizme i posvetio ga našem gospodinu kanoniku prvopojcu. Sastavljeno je more poetico, dođite i pogledajte ga, reći ćete kako i hrvatski jezik ima svojega Dantea. Smjelost koju osjećam kada sam s Vama čini da se odveć precjenjujem“ (pismo Jeronimu de Cipcis, 19. srpnja 1501). Dok se u toj se privatnoj bilješci samosvijest korigira skromnošću, završni stihovi epa upravo ovidijevskim iskazom (sjetimo se Metamorfoza!) proriču da će djelo trajati do kraja svijeta – ili barem dok bude onih koji će čitati „slovinjska slova“.
Frontispicij prvog izdanja Marulićeve Judite (1521)
Škrte, ali dragocjene podatke o okolnostima izlaska prvotiska nalazimo na početku i na kraju knjige. Iz talijanskoga kolofona doznajemo da je tiskana u Veneciji, u oficini Guglielma da Fontaneta iz Monteferrata. Taj tiskar i urednik objavio je od 1514. do 1553. više od stotinu naslova na latinskom i talijanskom; koliko je poznato, Marulićeva knjiga jedina je njegova tiskovina na nekom trećem jeziku. U nastavku kolofona stoji: „ad instantia de maistro Marco libraro al signo del libro“ – što će reći da je Fontaneto Juditu tiskao „na zahtjev meštra Marka, knjižara kod znaka knjige“. Te riječi bolje se razumiju pogledamo li frontispicij. Na njemu se, dakako, čita onaj dugi i slavni naslov: Libar Marka Marula Splićanina u kom se uzdarži istorija svete udovice Judit u versih harvacki složena, kako ona ubi vojvodu Oloferna po sridu vojske njegove i oslobodi puk izraelski od velike pogibili. Ispod je pak otisnuto: „Prodaju se [dakako: knjige] u Bnecih, u Markariji, u štacun ki darži libar za sinjao.“ Dakle Judita se prodaje u dućanu koji ima knjigu kao znak (na frontispiciju se ističe drvorez okrunjene knjige s ukrašenim okovanim koricama). Knjižara se nalazila „u Markariji“, tj. u predjelu Mercerie, sklopu ulica koji povezuje Trg sv. Marka i Rialto. Na tom se području oduvijek na prodaju nudila roba što je brodovima Serenissime stizala sa svih strana svijeta, a i danas je to glavna arterija mletačke trgovine, kojom teku (ili su donedavno, prije aktualne pandemije, tekle) rijeke turista u potrazi sa suvenirima, selfijima ili slobodnim stolovima. Gužve je bilo i u Marulićevo doba, no ponuda je bila drugačija: po riječima Martina Lowryja (u knjizi Svijet Alda Manuzija), „prolaznik koji se s Rialta duž Mercerija spuštao prema crkvi sv. Marka bio je okružen vijencem uličnih knjižara“.
Nažalost, do danas nije bilo moguće utvrditi tko je bio „maistro Marco libraro“ i gdje se točno nalazio njegov „štacun“. No neke druge, ne manje dragocjene podatke pruža hrvatski eksplicit Judite: „Ovdi svaršuju knjige Marka Marula Splićanina svarhu istorije svete udovice Judite, štampane u Bnecih pomnjom i nastojan’jem Petreta Srićića Splićanina. Na svem Bogu hvala. Amen.“ Formulacija „pomnjom i nastojan’jem“ podudarna je s uobičajenim izrazima u kolofonima Marulićevih (i ne samo njegovih) knjiga na latinskom, pa zaključujemo da je Srićić bio urednik, možda i suizdavač izdanja iz 1521, a ne bi bilo neobično da je na sebe preuzeo i korekturu sloga. S obitelji Srića/Srićić Marulić je bio povezan prijateljskim i rodbinskim vezama, koje se nastavljaju i nakon njegove smrti, pa se taj isti Petre Srićić (Petrus Lucharus) pojavljuje kao adresat posvete Frane Božićevića uz Život Marka Marulića Splićanina: tu se on oslovljava kao „jedinstveni štovatelj“ Marulićev.
Završetak epa, eksplicit i kolofon u prvom izdanju Marulićeve Judite (1521)
Do danas nema pouzdana odgovora na pitanje zašto je rukopis Judite ostao netiskan puna dva desetljeća. Ne znamo ni koju je nakladu imao mletački prvotisak, no čini se da ona nije bila velika. Knjiga koja nije na latinskom ili talijanskom, a nije ni namijenjena bogoslužju, teško da je mogla navesti izdavača i tiskara na tiražu veću od koje stotine primjeraka. No kolika god da je bila, brzo je iscrpljena: već 30. svibnja 1522. godine objavljeno je drugo izdanje; tiskar je Bernardino Benalio, a na frontispiciju stoji da se knjiga prodaje „u Zadri, [o]d Jerolima Mirkovića“. Treće je uslijedilo već 29. siječnja 1523. (u knjizi po mletačkom kalendaru stoji: 1522), a ovaj put naručitelj je Giacomo di Negri iz Alessandrije (u Pijemontu), koji stanuje u Dubrovniku. Tri otiska u nepunih osamnaest mjeseci nedvojben su znak da je knjiga bila tražena, a podatak da osobe ključne za tisak potječu iz triju kulturnih središta na istočnoj obali Jadrana pokazatelj je čitateljskog zanimanja na širem prostoru. Marulićev prijatelj i biograf Frane Božićević dao je prvu „kritičku ocjenu“ epa: „Pripovijest o Juditi, urešena ilirskim ritmovima i skladno prevedena, tako da oni koji su vješti tom jeziku ne mogu pročitati ništa ljupkije i ništa ugodnije, u šest knjiga“. U njegovu popisu Marulićevih djela to je jedini hrvatski naslov i jedini je popraćen komentarom. Uskoro je Marulić kod domaćih pisaca – Zoranića, Hektorovića, Karnarutića, Budinića, Barakovića – zadobio status uzornog autora, klasika. Makar ne treba zanemariti njegove tiskane sveske na latinskom, pa ni rukopisnu cirkulaciju hrvatskih djela, položaj na vrhu domaćega Parnasa ponajvećma je stekao zahvaljujući Juditi.
Ipak, novi pretisci su rijetki: četvrto izdanje izlazi 1586, a peto 1627. Marulićevo ime živi u 17. st. zahvaljujući latinskim spisima i njihovim prijevodima, dok sljedeće, prosvjetiteljsko stoljeće očito nije bilo naklonjeno njegovim latinskim moralno-didaktičnim i teološkim raspravama, ali objavljuju se povijesni spisi: Djela dalmatinskih i hrvatskih kraljeva te ulomci iz Tumača uz natpise starih. Maruliću gotovo da nema spomena ni kod domaćih: Marko Dumanić u Pregledu znamenitih Splićana tek bilježi Juditu (po Božićeviću, ali bez pohvale), dok Jerolim Kavanjin i Ivan Dražić pisca slave (ovaj drugi ponešto i prevodi), ali o epu šute.
U devetnaestostoljetnoj Europi Marulić je gotovo posve zaboravljen. Hrvatskim preporoditeljima Judita nije bliska jer se ne uklapa ni u romantičarske koncepcije književnosti, ni u nove versifikacijske modele, ni u jezičnu reformu koja uspostavlja štokavski standard (ideal je dubrovačka književnost, Ivan Gundulić i njegov Osman). Ipak, uspostavom temeljnih institucija (Matica, Sveučilište, JAZU) započelo je sustavno proučavanje i objavljivanja kulturne baštine, pa je u ediciji Stari pisci hrvatski Maruliću pripalo počasno prvo mjesto. Tako se 1869. napokon pojavilo šesto izdanje Judite – prvo priređeno kritički, trudom Vatroslava Jagića i Ivana Kukuljevića Sakcinskog. Ono označava početak suvremene hrvatske filologije i književne historiografije; no ep je, kao i hrvatski opus u cjelini, do kraja stoljeća redovito uziman kao vrelo za filološke analize, a o književnim se aspektima baš i nije govorilo. Rijetka je iznimka Ferdo Müller, koji se u ogledu „Kako valja čitati pjesnike, a napose Marulićeva ‘Juditha’“ (1877) zalaže za pristup Juditi kao književnom djelu: njegovi argumenti i danas, unatoč povremenoj naivnosti, zaslužuju pozornost. Nadir kritičkih ocjena doživio je Marulić 1886. u riječima Tome Maretića, koji je usputno presudio da je on uglavnom dosadan pisac, „za kojega su svi složni koji su ga čitali da mu ne stoji pjesnička vrijednost baš visoko iznad ništice“. Te su riječi svojim stihovima i ocjenama opovrgnuli upravo pjesnici: Kranjčević, Arnold, Ujević, Nazor.
Četiristota obljetnica nastanka djela bila je poticajna: Matica hrvatska objavila je 1901. divot-izdanje Judite, opremljeno monografskim uvodom Petra Kasandrića te tumačem, napomenama o jeziku i rječnikom Marcela Kušara. Bilo je to prvo izdanje koje se obraća široj kulturnoj publici, a ujedno afirmira Juditu kao živu pjesničku tvorevinu. Pojavile su se prigodne i studijske publikacije: svečani prilog Vienca, knjižica Josipa Florschütza, Ljetopis društva hrvatskih književnika za godinu 1900-1903). No nakon slavlja – šutnja: Judita se ne spominje ni 1921. (400. obljetnica prvotiska), ni 1924. (400. obljetnica Marulićeve smrti). Novo izdanje pojavit će se nakon punih pola stoljeća – u reprezentativnoj publikaciji zagrebačke Zore, 1950. godine, s predgovorom Mihovila Kombola i prilozima Marcela Kušara i Vjekoslava Štefanića. Iste godine JAZU je objavila faksimil prvog izdanja i zbornik u proslavu petstogodišnjice Marulićeva rođenja, koji sadrži ishodišnu studiju Petra Skoka O stilu Marulićeve Judite: u njoj je taj filolog s estetskim senzibilitetom prikazao poetičke i kompozicijske osobitosti spjeva te analizirao i visoko vrednovao njegovu stilsko-retoričku opremu. Nekako u isto vrijeme Miroslav je Krleža, slaveći Marina Držića, otpisao priličan broj renesansnih i baroknih književnih djela, pa i Juditu, proglašavajući ih jezuitskim tvorevinama; uz autoritarnost suda pokazao je pritom manjkavu književnopovijesnu kompetenciju.
Izvedba Judite Katarine Livljanić na Splitskom ljetu 2007. / Preuzeto s http://arhiva-splitskoljeto.hnk-split.hr
U drugoj polovici stoljeća izdanja su učestala: 1968. (dotjerana verzija onog iz 1950), pa 1970. (Ivan Slamnig za niz Pet stoljeća hrvatske književnosti) i 1971. (u knjizi Plavca nova). Ovo posljednje Juditu doduše donosi u pokraćenoj verziji, ali tu je djelo prvi put tiskano u pjesnikovu rodnom gradu. Urednici knjige, Mirko Tomasović i Tonko Maroević, ujedno se pojavljuju kao predstavnici novog naraštaja tumača; odsad će se Juditi pristupati s komparatističkim uvidom, sa sviješću o žanrovskim odrednicama (biblijsko-vergilijevski ep, sacra poesis) i s novim vrednovanjem, koje vodi računa o humanističko-renesansnoj poetici (načelo oponašanja i natjecanja, estetika istovjetnosti, retorički i stilski ornatus). Novo tekstološko čitanje ep dobiva u izdanju Milana Moguša (u nizu Marulićevih Sabranih djela, 1988). Splitsku manifestaciju Knjiga Mediterana inaugurira divot-izdanje sa slikama hrvatskih umjetnika (1989), Matica hrvatska objavljuje Juditu s pretiskom drugog izdanja (1998), nižu se školske edicije. Spoznaje struke na kraju tisućljeća sintetizira Mirko Tomasović u monografiji o Maruliću (1999), u kojoj Juditi posvećuje četrdesetak stranica. Novost je i pojava prijevodā: u suvremeni hrvatski standard ep pretaču Ivan Slamnig (samo prvo pjevanje) i Marko Grčić (oba u prozi), dok Nikica Kolumbić nudi prepjev u stihovima. Prvi integralni inojezični prijevod, na engleski, objavio je Henry R. Cooper Jr. u New Yorku 1991, kod uglednog nakladnika Columbia University Press.
Posljednjih četrdesetak godina prijevodna recepcija Marulića odvija se na dva kolosijeka: dok se latinski spisi prvi put prevode na hrvatski te time postaju dostupniji u matičnoj kulturi, hrvatska Judita postaje međunarodnom književnom činjenicom. Inozemni književni znalci prepoznaju u njoj specifičnu pojavu u kontekstu renesansnog pjesništva (starozavjetni, k tomu ženski lik svojevrsni je unicum u onodobnoj biblijsko-vergilijevskoj epici).
Matičino divot-izdanje Judite iz 1901.
Strane kolegice i kolege ne samo da pišu studije o Juditi, neki od njih poduhvatili su se i prevođenja. Od Cooperova prijevoda naovamo objavljene su integralne verzije na mađarskom (István Lőkös, 1999), talijanskom (Luciana Borsetto, 2001), francuskom (Charles Béné, 2002), litavskom (studenti kroatistike Sveučilišta u Vilniusu pod vodstvom Roberta Bebeka, 2007). Manji ili veći ulomci prevedeni su u engleske stihove, na slovenski, španjolski, njemački, češki, esperanto. U naše doba hrvatska Judita kao da ponavlja uspjehe Marulićevih latinskih knjiga, koje su u 16. i 17. stoljeću prevedene na sve važnije europske jezike.
Mercerie na veduti Venecije Jacopa de’ Barbarija (1497-1500)
Nije pretjerano kazati da je drevni ep doživio u 21. stoljeću novu mladost. Počelo je obilježavanjem pete stoljetnice nastanka 2001. godine. Izišlo je izdanje s novim, dosad najopsežnijim tumačem (u knjizi Marko Marulić, Duhom do zvijezda, B. Lučin, 2001), a u Splitu je na Marulićevim danima održan međunarodni skup Marko Marulić, otac hrvatske književnosti. Zbornik radova sa skupa, objavljen kao jedanaesti svezak godišnjaka Colloquia Maruliana (2002), okuplja priloge tridesetak autora iz osam zemalja; Juditi je posvećena polovica sveska, s pristupima u rasponu od književne povijesti, komparatistike, jezikoslovlja, tekstologije, traduktologije i teologije do ženskih studija i libretistike. Spomenuti je i marulološke skupove na Svečilištu u Padovi i u Kongresnoj knjižnici u Washingtonu, također ukoričene u zbornike, te cjelovit rječnik Judite (M. Moguš). Osim inojezičnih prijevoda, objavljeno je još nekoliko domaćih izdanja, koja na svoj način pokazuju potrebu čitateljske publike (unatoč lutanjima i nedoumicama kad je riječ o mjestu Judite u školskoj lektiri). Zasad je najnovije ono što se pojavilo u svesku Marulićevih hrvatskih stihova i proze, u Matičinu nizu Stoljeća hrvatske književnosti (2018).
Marulićeva pjesnička preinaka biblijske pripovijesti privlačnu je snagu već bila potvrdila u kazališnom i likovnom mediju: sjetimo se barem scenske obradbe Tonka Maroevića i Marina Carića na Splitskom ljetu 1979, slikarskih viđenja u izdanju iz 1989, zadarske lutkarske adaptacije Branka Stojakovića iz iste godine. Sada se odazvala književnost, romanom Judita Mira Gavrana (2001) i prikazanjem Pobjednica Judit Borisa Senkera (2004). Sadržajna asocijativnost, dramatika radnje, bogati dijalozi, pikturalnost opisa, zvučnost i ritam čakavskih stihova nadahnuli su nove scenske verzije: operu Judita Frane Paraća (2000), glazbenu monodramu Katarine Livljanić (2006, izvođena s obje strane Atlantika).
„Tema Judita“ zbog Marulića je u hrvatskoj kulturi zadobila osobito značenje, no ne treba zaboraviti da je univerzalna i trajno aktualna. Dubinski intrigantan zaplet s udovicom ljepoticom koja zavede silnika da bi ga dekapitirala ima uz dramatski naboj konotacije erotske, psihoanalitičke, političke, feminističke… Stoga nije začudno što joj se književnost i druge umjetnosti vraćaju u dugom nizu stoljeća: svjedok su knjiga Margarite Stocker Judith: Sexual Warrior: Women and Power in Western Culture (1998), zbornik The Sword of Judith: Judith Studies Across the Disciplines (2010), monografija Paole Cosentino Le virtù di Giuditta. Il tema della „mulier fortis“ nella letteratura del Cinquecento e del Seicento (2012); zanimljiv nam je i nešto uži pristup što ga podastire Francesca Maria Gabrielli u knjizi Evine kćeri: Žene o biblijskim ženama u talijanskoj renesansi (2019).
Kao prvi autorski ep na narodnom jeziku, Marulićeva Judita na odlučujući je način potvrdila pojavljivanje renesanse u hrvatskoj književnoj kulturi i postala zaglavnim djelom nacionalne književne tradicije. Nove interpretacije i izdanja produbljuju uvide, ali i potiču nove pristupe. Za jubilarnu 2021. već su najavljena dva izdanja epa, međunarodni skup, izložbe. Dijalog „staroslavnog začinjavca“ (kako ga nazva Matoš) i njegovih čitatelja živo se nastavlja u današnjici. Marulova plavca nova u 500. obljetnicu prvotiska uplovljava razapetih jedara, s vjetrom u krmu.
699 - 700 - 17. prosinca 2020. | Arhiva
Klikni za povratak

Question: who is the president of the croatian university of vilnius

who is the president of the croatian university of vilnius

Question: who translated italian from italian to english

Luciana Borsetto , 2001 . ) , francuski ( Charles Béné , 2002 . ) i litavski ( studenti kroatistike Sveučilišta u Vilniusu pod vodstvom

who translated italian from italian to english

Question: when was the juditin jubilee

Question: what is the most common language spoken in juditin

what is the most common language spoken in juditin

Question: what is the most common language spoken in kosovo

what is the most common language spoken in kosovo

Question: who translated juditin to hungarian in 1999

who translated juditin to hungarian in 1999

Question: when did marko marulić translate judita to english

when did marko marulić translate judita to english

Question: who translated judita to english in 1991

who translated judita to english in 1991

Translations to other languages Judita , English ( Henry R. Cooper Jr. , 1991 . ) , Hungarian ( István Lőkös , 1999 . ) , Italian ( Luciana Borsetto , 2001 . ) , French ( Charles Béné , 2002 . ) and Lithuanian ( Students of Croatian University of Vilnius under the leadership of Robert Bebek , 2007.).Bratislav Lučin , Juditin Jubilee : the fifth century of the first edition ( 1521–2021 ) .

Translations from other languages

In 1500, he translated the work of Tom Kempenc From the Nasled of Isukarst and from the burned of the segasvitnih.Thomas a Kempis:

From naszleduvanya Kristussevoga: knige chetiri:, Library of the city of Zagreb, digitalnezbirke.kgz.hr, accessed on July 21, 2021.

"Imitatio Christi" ili "De imitatione Christi" napisao je na latinskom redovnik augustinac Toma Kempenac oko godine 1418. jedno je od najviše prevođenih i objavljivanih djela kršćanske pobožnosti - objavljeno je u više od 3000 izdanja. Marko Marulić prvi je oko 1500. preveo Tomu Kempenca na hrvatski jezik ("Od naslidovan`ja Isukarstova i od pogarjen`ja tašćin segasvitnjih" - faksimil prijevoda objavio je Književni krug Split 1989.). Poznata su stara izdanja na hrvatskom jeziku: "Od naslidovanya Isukarstova kgnighe cetvere" prevoditelja isusovca Atanazija Jurjevića (Beč, 1629.), "Piismo od nasledovanya Gospodinna nasscega Yesussa" koje je priredio isusovac Bartol Kašić (Rim, 1641.), "Od naszleduvanya Christussevoga : navuki oszebuyni" prevoditelja pavlina Ivana Krištolovca (Beč, 1719.). Krištolovec je djelo preveo na hrvatski kajkavski književni jezik, a izdanje iz 1760. je drugo izdanje, koje se u ortografskom i leksičkom vidu dijelom razlikuje od prvoga. Elektronsko izdanje prvoga tiskanoga izdanja Krištolovčevog prijevoda može se vidjeti na portalu Gradske i sveučilišne knjižnice Osijek: http://baza.gskos.hr/knjige/dekempiss.pdf. Knjiga se sastoji od četiri knjige, odnosno poglavlja.

Question: when did marulić translate tom kepc

Translations from other languages

In 1500, he translated the work of Tom Kempenc From the Nasled of Isukarst and from the burned of the segasvitnih.Thomas a Kempis:

From naszleduvanya Kristussevoga: knige chetiri:, Library of the city of Zagreb, digitalnezbirke.kgz.hr, accessed on July 21, 2021.

Question: when will the thomas a kempis library be accessed

Translations from other languages

when will the thomas a kempis library be accessed

Question: who did marulić translate from the nasled of isukarst

Translations from other languages

who did marulić translate from the nasled of isukarst

Question: who translated the work of tom kempenc from the nasled of isuk

Translations from other languages

who translated the work of tom kempenc from the nasled of isuk

Question: from where was the work of tom kepc translated

Translations from other languages

from where was the work of tom kepc translated

Question: where is thomas a kempis located

Translations from other languages

Question: from where did maruli translate tom kepc

Translations from other languages

from where did maruli translate tom kepc

In 1500 , he translated the work of Tom Kempenc From the Nasled of Isukarst and from the burned of the segasvitnih . Thomas a Kempis :

From naszleduvanya Kristussevoga : knige chetiri : , Library of the city of Zagreb , digitalnezbirke.kgz.hr , accessed on July 21 , 2021 .

Na hrvatski je oko 1500. godine preveo djelo Tome Kempenca Od naslidovan`ja Isukarstova i od pogarjen`ja tašćin segasvitnjih.Thomas a Kempis:

Od naszleduvanya Kristussevoga: knige chetiri:, Knjižnice grada Zagreba, digitalnezbirke.kgz.hr, pristupljeno 21. srpnja 2021.

Translations from other languages In 1500, he translated the work of Tom Kempenc From the Nasled of Isukarst and from the burned of the segasvitnih.Thomas a Kempis: From naszleduvanya Kristussevoga: knige chetiri:, Library of the city of Zagreb, digitalnezbirke.kgz.hr, accessed on July 21, 2021.

In 1500, he translated the work of Tom Kempenc From the Nasled of Isukarst and from the burned of the segasvitnih.Thomas a Kempis:

From naszleduvanya Kristussevoga: knige chetiri:, Library of the city of Zagreb, digitalnezbirke.kgz.hr, accessed on July 21, 2021.

Posts "(...) public city official in medieval Dalmatian communes."examinator, encyclopedija.hr, accessed on 9 November 2021.

The Italians were "(...) during the occupation of Split in 1941-1943.

Devedeseti rođendan Meštrovićeva Marulića
Prigodom komemoriranja 400. obljetnice Marulićeve smrti splitska je Općina na sjednici (10. srpnja 1924.) usvojila odluku da se pjesniku podigne spomenik "remekdjelo našega slavnog umjetnika Ivana Meštrovića koji ga u znak ljubavi velikodušno poklanja gradu Splitu". Tom prilikom ustrojen je i poseban odbor kojemu je za predsjednika izabran gradonačelnik dr. Ivo Tartaglia, a za tajnika Don Frane Bulić tada upravitelj Arheološkog muzeja i konzervator spomenika.
Nakon što su prikupljena novčana sredstva doprinosima splitske i zagrebačke Općine te brojnih domoljubnih pojedinaca, društava i ustanova, lijevanje brončanog kipa povjereno je Akademiji za umjetnost i umjetni obrt u Zagrebu. Taj je rad bio dovršen u prosincu 1924, a u veljači 1925. kip je preko Sušaka dopremljen u Split parobrodom. Meštrović je držao da ga valja postaviti na nekoj javnoj površini izvan Dioklecijanove palače te je predložio veoma posjećeni i Splićanima omiljeni Voćni trg (tada Trg 9. novembra 1882, danas Trg braće Radić).
Potkraj svibnja 1925. ispred palače Milesi postavljeno je postolje od kamena-modraca po nacrtu arhitekta Josipa Kodla. Na postamentu je s prednje strane bilo uklesano: Marko Marulić 1450-1524, a sa stražnje: Ivan Meštrović svoje djelo poklonio. U temelje postolja položena je olovna kutija s pergamenom na kojoj je ispisano:
»Prigodom proslave 400 godišnjice smrti Splitskoga pjesnika Marka Marulića rođena 1450, umrla godine 1524, Odbor za ovu proslavu, među ostalim svečanostima, odlučio je, da mu se podigne spomenik u Splitu na Trgu 9. novembra l882. ispred palače nekadašnje patricijske obitelji Milesi. Za ovu svrhu dalmatinski umjetnik Ivan Meštrović poklonio je model kipa, koji je u broncu bio saliven u Zagrebu. Troškovi za kip i podnožje bili su podmireni doprinosom Općine grada Splita i onima sakupljenim ponajviše u gradu Splitu te doprinosom Poglavarstva Kr. slobodnoga grada Zagreba. Postament je od domaćega kamena-modraca bio izrađen od Splitske Tvrtke Voltolini-Fabris. Spomenik će biti otkriven ljeti godine 1925. Odbor je zaključio, da ova izjava, bude prepisana na pergamentu te u olovnoj kutiji bude postavljena ispod donjega kamena postamenta na vječnu uspomenu. Split, 27. maja 1925.
Za Odbor: Predsjednik dr. Ivo Tartaglia v. r.
Tajnik Don Frano Bulić v. r.
Svečano otkrivanje Meštrovićeva spomenika Marka Marulića 26. srpnja 1925.
Svečano otkrivanje spomenika uslijedilo je 26. srpnja 1925, u devet sati ujutro u sklopu trodnevnih svečanosti u povodu otvorenja željezničke pruge Zagreb-Split i održavanja velike Jadranske izložbe. U prisustvu mnoštva građana, predstavnika vlasti, udruženja, društava te više glazba iz grada i okolice, opširan uvodni govor održao je don Frane Bulić, a za njim i dr. Tartaglia koji je ujedno skinuo zavjesu. Oduševljeno mnoštvo je klicalo, a članovi Društva Guslar otpjevali su kantatu Josipa Hatzea skladanu na Hektorovićeve stihove. Uslijedilo je polaganje vijenaca. Prvi je uz kraće slovo položio admiral Dragutin Prica kao izaslanik Kralja Aleksandra I. Slijedili su vijenci: Velikog župana Splita, Velikog župana Dubrovnika, Općine Split, Zagrebačkog Sveučilišta (položio prof. dr. Grga Novak), Jugoslavenske Akademije u Zagrebu i Matice Hrvatske (položio Mgr. Bulić), Prosvjetnog Odjeljenja, Općine Dubrovnik, Općine Trogir, Općine Starigrad, Arheološkog muzeja, Narodnog Pozorišta, Sokola, Jadranske Straže, Jugoslovenske Matice, Hrvatskog Katoličkog Saveza, Orjune-Split, Pjevačkog društva sv. Cecilije, Hrvatskih narodnih omladinaca, Učitelja Mladinov sa Šolte od poljskog cvijeća iz Nečujma gdje je Marulić boravio. Poslije polaganja vijenaca još su govorili u ime Vlade ministri Ante Radojević i dr. Ivan Krajač.
Napominjem da su Talijani za vrijeme okupacije Splita 1941.-1943. Marulićevo ime na prednjoj strani postamenta prekrstili u Marco Marulo, a natpis na stražnjoj strani "Ivan Meštrović svoje djelo poklonio" potpuno izbrisali. Poslije rata u Socijalističkoj Jugoslaviji obnovljen je natpisMarko Marulić, ali ne i spomen Meštrovića na poleđini, već su na tom mjestu umetnuti stihovi Ujevićeve pjesme Oproštaj.

Question: when will the archive of examinator encyclopedija.hr be accessed

Posts "(...) public city official in medieval Dalmatian communes."examinator, encyclopedija.hr, accessed on 9 November 2021.

The Italians were "(...) during the occupation of Split in 1941-1943.

when will the archive of examinator encyclopedija.hr be accessed

Question: during what years were the italians occupied

during what years were the italians occupied

Question: where did the italians occupy in 1941-43

where did the italians occupy in 1941-43

Question: who was occupied during the occupation of split in 1941-1943

su "" ( ... ) za vrijeme okupacije Splita

who was occupied during the occupation of split in 1941-1943

Question: where was marulić a public city official

srednjovjekovnim dalmatinskim komunama . ""egzaminator , enciklopedija.hr

where was marulić a public city official

Question: who occupied Split in 1941-43

Question: what website will be accessed on 9 november 2021

what website will be accessed on 9 november 2021

Posts " ( ... ) public city official in medieval Dalmatian communes . "examinator , encyclopedija.hr , accessed on 9 November 2021 .

The Italians were " ( ... ) during the occupation of Split in 1941 - 1943 .

Bilješke "(...) javni gradski službenik u srednjovjekovnim dalmatinskim komunama."egzaminator, enciklopedija.hr, pristupljeno 9. studenoga 2021.

Talijani su "(...) za vrijeme okupacije Splita 1941. – 1943.

Posts "(...) public city official in medieval Dalmatian communes."examinator, encyclopedija.hr, accessed on 9 November 2021. The Italians were "(...) during the occupation of Split in 1941-1943.

Posts "(...) public city official in medieval Dalmatian communes."examinator, encyclopedija.hr, accessed on 9 November 2021.

The Italians were "(...) during the occupation of Split in 1941-1943.

January 2010)

Maruli's self-handed note in the inkunabula "Transitus" from the small beginnings of the curriculum

Question: what is the name of the book written by marko marulić

January 2010)

Maruli's self-handed note in the inkunabula "Transitus" from the small beginnings of the curriculum

what is the name of the book written by marko marulić

Question: what type of corpus is marulić

January 2010)

Question: what kind of format are marulić's works in

January 2010)

what kind of format are marulić's works in

Question: what is the name of maruli's book

January 2010)

Question: what is the latin name for marulić

January 2010)

Question: what is the name of maruli's self-handed note

January 2010)

what is the name of maruli's self-handed note

Question: when was the book circle split created

January 2010)

Unknown proza Mark Marulić , Zvonko Pandžić , 2009 ( 00:32:43 ) Croatian national corpus : searches the whole of Marulić 's Croatian works Book Circle Split : Marko Marulić , Marulianum Virtual exhibition Marko Marulić NSK project VALMAR : Valorizzazione e recupero degli scritti e dei luoghi dell'umanista spalatino Marko Marulić / Marcus Marulus ( Talian , but with the bibliography of Marulić 's works , manuscripts and secondary literature and with some Marulić 's texts in pdf format ) .

Maruli 's self - handed note in the inkunabula " Transitus " from the small beginnings of the curriculum

Marulićeva vlastoručna bilješka u inkunabuli "Transitus" iz Male početnice kurzivne glagoljice

January 2010) Unknown proza Mark Marulić, Zvonko Pandžić, 2009 (00:32:43) Croatian national corpus: searches the whole of Marulić's Croatian works Book Circle Split: Marko Marulić, Marulianum Virtual exhibition Marko Marulić NSK project VALMAR: Valorizzazione e recupero degli scritti e dei luoghi dell'umanista spalatino Marko Marulić/Marcus Marulus (Talian, but with the bibliography of Marulić's works, manuscripts and secondary literature and with some Marulić's texts in pdf format). Maruli's self-handed note in the inkunabula "Transitus" from the small beginnings of the curriculum

Maruli's self-handed note in the inkunabula "Transitus" from the small beginnings of the curriculum

Web pages Review, Show.
To solve the Marutich's question.

Question: what is the main goal of marulić

Web pages Review, Show.
To solve the Marutich's question.

Question: what question did marko marulić solve in web pages review, show

what question did marko marulić solve in web pages review, show

Question: what was the question asked by marko marulić

what was the question asked by marko marulić

Question: what is marulić an expert on

Question: who was the first person to answer the question marko marulić posed

who was the first person to answer the question marko marulić posed

Question: what is marulić trying to solve

Question: whose question did marko marulić solve in a web pages review show

whose question did marko marulić solve in a web pages review show

Mrežne stranice Recenzija, Prikaz. K rješenju marulićevskoga pitanja.

Mrežne stranice Recenzija, Prikaz.
K rješenju marulićevskoga pitanja.

Web pages Review, Show. To solve the Marutich's question.

Web pages Review, Show.
To solve the Marutich's question.

Web pages Review, Show.
To solve the Marutich's question.
Philosophy No. 54

Question: what discipline is marulić associated with

Web pages Review, Show.
To solve the Marutich's question.
Philosophy No. 54

what discipline is marulić associated with

Question: what question did marulić solve in philosophy no. 54

what question did marulić solve in philosophy no. 54

Question: what was marulić trying to solve

Question: what was marulić's question in philosophy

what was marulić's question in philosophy

Question: in which of marulić's books does he write

in which of marulić's books does Marko Marulić write

Mrežne stranice Recenzija, Prikaz. K rješenju marulićevskoga pitanja. (Filologija, br. 54.

Mrežne stranice Recenzija, Prikaz.
K rješenju marulićevskoga pitanja.
(Filologija, br. 54.

Web pages Review, Show. To solve the Marutich's question. Philosophy No. 54

Web pages Review, Show.
To solve the Marutich's question.
Philosophy No. 54

Philosophy No. 54

January 2010)

Question: what type of format is marulić's work

Philosophy No. 54

January 2010)

Question: marulić is associated with which discipline

Philosophy No. 54

January 2010)

marulić is associated with which discipline

Question: who is the author of the book circle split

Philosophy No. 54

January 2010)

who is the author of the book circle split

Question: in what year did marulić die

Philosophy No. 54

January 2010)

Question: what type of literature is marulić most famous for

Philosophy No. 54

January 2010)

what type of literature is marulić most famous for

Philosophy No. 54 January 2010) Unknown proza Mark Marulić, Zvonko Pandžić, 2009 (00:32:43) Croatian national corpus: searches the whole of Marulić's Croatian works Book Circle Split: Marko Marulić, Marulianum Virtual exhibition Marko Marulić NSK project VALMAR: Valorizzazione e recupero degli scritti e dei luoghi dell'umanista spalatino Marko Marulić/Marcus Marulus (Talian, but with the bibliography of Marulić's works, manuscripts and secondary literature and with some Marulić's texts in pdf format).