Bošnjački jezikPojam "bosanski jezik" u poglavlju "jezik" članka "Bosna i Hercegovina" u Hrvatskoj enciklopediji, pristupljeno 30. travnja 2014. "Danas su u BiH službeni standardni jezici bosanski, hrvatski i srpski. Hrvatski i srpski ne razlikuju se od jezične prakse u Hrvatskoj i Srbiji. Muslimani Bošnjaci prihvaćaju bos. jezik, kojemu bi zato točnije odgovarao naziv bošnjačkiDalibor Brozović:Odnos hrvatskog i bosanskoga odnosno bošnjačkoga jezika, Jezik br.47, 1999., str. 13 "Prema tome, Hrvati imaju pravo nazivati jezik svojih susjeda Bošnjaka bošnjački. Po najčešćem obrascu da je jezik Francuza francuski, Talijana talijanski, Nijemaca njemački, Rusa ruski, pa onda i Hrvata hrvatski i Srba srpski, i na koncu, jezik Bošnjaka bošnjački."Šimun Musa: Hrvatski jezik u Bosni i Hercegovini s obzirom na njegov zakonski i stvarni položaj u društvu, "Pitanje naziva »bosanski jezik« pitanje je koje će sigurno još dugo biti tema polemika, ali je neprijeporno da svaki narod može zvati svoj jezik kako smatra da ga treba zvati (Brozović 1999b:15/16), iako je uobičajeno da se naziv jezika izvodi iz naziva naroda (Nijemci — njemački jezik, Španjolci — španjolski jezik, itd.). Isto tako, svaki narod prevodi naziv stranog jezika na svoj jezik. Tako Slovaci svoj jezik zovu slovenskim, a Hrvati ga prevode kao slovački, Bošnjaci svoj jezik zovu bosanskim, a Hrvati ga zovu bošnjačkim, itd. Zašto se u hrvatskom prijevodu Ustava Federacije BiH bošnjački jezik naziva bosanskim, objasnio je sudac Vrhovnog suda Federacije BiH Mirko Bošković u svom članku pod nazivom Tajnikov doprinos nazivu bosanski jezik objavljenom u glasilu Matice hrvatske iz Mostara, Motrišta, broj VII(1998)""Hrvatski prijevod Ustava Županije posavske (članak 10.), Zapadno-hercegovačke županije (članak 10.), Hercegovačko-neretvanske županije (članak 8.) i Hercegbosanske županije (članak 10.) ispravno upotrebljava naziv »bošnjački jezik«. " (ISO 639-3: bos), jezik zapadne podskupine južnoslavenskih jezika kojim se služi oko 2.216.000 ljudihttp://www.ethnologue.com/language/bos Ethnologue, 17. izdanje. Pristupljeno 17. rujna 2013. na području Bosne i Hercegovine, Hrvatske, Crne Gore, Kosova, Srbije i Turske. Razvijao se pod utjecajem turskoga (tur), osmanskoga turskoga (ota) i arapskoga (arb).

U BiH ga govori 2.000.000 ljudi, u Hrvatskoj 20.800 (popis 2001.), u Crnoj Gori 48.000 (2006.) i u Srbiji 135.000 (2006.).http://www.ethnologue.com/show_language.asp?code=bos Ethnologue (16th)

Nacionalni je standardni jezik Bošnjaka temeljen na novoštokavsko-ijekavskom dijalektu i pisan latinicom ili ćirilicom. Odredba o ćiriličnoj grafiji je političke naravi, jer su time promicatelji bošnjačkoga jezika željeli potvrditi kontinuitet sa "srpskohrvatskim odnosno hrvatskosrpskim jezikom ijekavskog izgovora", republičkim jezikom Socijalističke Republike Bosne i Hercegovine u doba Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije. U praksi, nijedna knjiga ni časopis na bošnjačkom jeziku ne tiskaju se srpskom reformiranom ćirilicom (vukovicom).

Bošnjački je jezik, pod nazivom bosanski jezik, uz hrvatski jezik i srpski jezik, jedan od triju službenih jezika u Bosni i Hercegovini. Njime govori oko 2 do 2,2 milijuna ljudi u Bosni i Hercegovini, Crnoj Gori, Srbiji, na Kosovu, u Hrvatskoj, te neutvrđen broj iseljenika u Turskoj i zapadnoeuropskim zemljama i sjevernoj Americi. U hrvatskom i srpskom je službeni naziv za jezik Bošnjaka – bošnjački, dok je u samoj bošnjačkoj zajednici nacionalni jezik imenovan "bosanskim", a taj je naziv prihvaćen na primjer u engleskom ("bosnian language", ne "bosniac language") i u njemačkom ("bosnische Sprache", ne "bosniakische Sprache") jeziku. U hrvatskom jeziku, "bosanski jezik" je višeznačni naziv za južnoslavenski jezik, u prošlosti i sadašnjosti na različite načine povezivan s povijesnom zemljom Bosnom.

Naziv jezika nije "pravopisno" pitanje, već pitanje terminologije koja se razlikuje među različitim jezicima, a nije ni do kraja ustaljena u svakodnevnoj upotrebi ovog jezika.

 Temelji i odlike jezika

 Narječna razina
mini|200px|Dijalekti kojima se služe Bošnjaci u BiH
mini|200px|Bošnjački pogled na dijalekte u BiH, RH i Boki
mini|200px|Bošnjački pogled na poddijalekte u BiH
mini|200px|Poddijalekti u BiH

Bošnjački se jezik temelji na štokavskim govorima koji se mogu podijeliti u četiri glavne skupine:
 novoštokavski (i)jekavski ("južno narječje", hercegovačko-krajiški, jekavski i (i)jekavski poddijalekt)
 novoštokavski ikavski ("zapadno narječje")
 staroštokavski (i)jekavski ("istočnobosansko narječje", šćakavsko jekavski)
 staroštokavsko ijekavski ("zetsko-južnosandžački", štakavsko jekavski)
Također, Bošnjaci koji žive u Orašju i Bosanskom Šamcu (iza Šamca su izgnani većinom tijeku rata) koriste staroštokavski ikavski ("slavonsko narječje, šćakavski ikavski), no njihov broj je toliko malen da je realno zanemariv (par tisuća).

Prvo od tih narječja Bošnjaci dijele sa Srbima, Hrvatima i Crnogorcima, druga dva s Hrvatima, a četvrto s Crnogorcima i Srbima. Novoštokavski ikavski je bitno smanjen po broju govornika tijekom nekoliko zadnjih desetljeća, a istočnobosansko narječje je često izgubilo šćakavski izgovor.

 Odlike bošnjačkoga standardnoga jezika
thumb|200px|Gramatika bosanskoga jezika iz 1890. godine

Bošnjački standardni jezik ima sljedeće odlike:

Jezik se u nemaloj mjeri oslanja na srpski jezik ijekavskoga izgovora, poglavito u morfologiji, sintaksi i terminologiji uz obilatu upotrebu turcizama. Jezični spomenici specifično bošnjačkoga jezika (tj. oni koji nisu pisani na mješavini crkvenoslavenskoga i vernakulara, kakvoga nalazimo na bilizima ili natpisima na stećcima u 14. i 15. st.) sežu u 16. (možda i 15.) i 17. stoljeće (nakon turske okupacije), u alhamijado književnost štokavsko-ikavskoga i jekavskoga vernakulara, pisanoga na modificiranom arapskoj abecedi (arabica), te u prvi bošnjački rječnik, rimovani bošnjačko-turski glosar "Potur šahidi" Mehmeda Uskufija iz 1631. godine.

Tijekom 19. stoljeća, prvenstveno njegovim koncem, pojavljuje se opsežnije kulturna djelatnost Bošnjaka na jeziku koji je različito imenovan: srpsko-hrvatski, hrvatski, srpski, bosanski. Vladavina Austro-Ugarske monarhije dovela je do konačne prevlasti latiničnoga pisma, te do procvata književnosti na bošnjačkom jeziku koji je u to vrijeme bio znatno bliži hrvatskom nego srpskom jeziku.

U doba obje Jugoslavije službeni je općeporabni jezik u BiH sustavno posrbljivan, što je ostavilo snažnih tragova u jezičnome obliku bošnjačkoga jezika. Prevlast latinice nije bila uzdrmana, ali promjene su u jeziku današnje bošnjačke zajednice bile znatne u svim jezikoslovnim područjima. Najuočljivije je pak bilo srbiziranje leksika i znanstveno-strukovnoga nazivlja. U doba Kraljevine Jugoslavije, službenim jezikom je bio srpski i posrbljivanje je išlo svom snagom. Moguća zaustavljanja tog procesa za vrijeme Banovine Hrvatske i za vrijeme NDH, koja su prekratko trajala za ostaviti traga u svakodnevnom govoru. U doba socijalističke Jugoslavije, službeno, "republički jezik" u socijalističkoj BiH je isprva bio srpski ili hrvatski,Samardžija, Marko. Nekoć i nedavno : odabrane teme iz leksikologije i novije povijesti hrvatskoga standardnoga jezika, Biblioteka "Dometi", Izdavački centar Rijeka, Rijeka, 2002., str. 117.,   te poslije srpskohrvatski odnosno hrvatskosrpski jezik ijekavskog izgovora,Ustav Republike Bosne i Hercegovine (Pročišćeni tekst), Službeni list Republike Bosne i Hercegovine, 5/93. od 14. ožujka 1993., URL: http://republikabih.net/content/Ustav_Republike_BiH.pdf i bio je samo inačicom službenog jezika koji je bio u Srbiji, uz razliku što je latinično pisanje bilo imalo službeni status kao i ćirilica, pa su tako dnevne tiskovine primjerice, izlazile jednom stranicom na latinici, a drugom na ćirilici, odnosno slučaj je bio da su naizmjenice bili latinični i ćirilićni članci u novinama i časopisima.

Srbiziranje i "poslužbenjivanje" jezika je dovelo do toga da su već do Titove smrti ikavski izgovor i šćakavština sasvim nestali u govoru među Muslimanima (odnosno Bošnjacima), kako među starijim, tako i među mlađim stanovništvom, i zamijenjeni su ijekavskim izgovorom jata. Otuđenje od ikavskog izgovora je doseglo takva mjerila da se je ikavski izgovor i šćakavštinu osjećalo previše "hrvatskim", a o tome da je taj govor postojao među Muslimanima–Bošnjacima se znalo tek kao o događajima iz nekih predaja iz pretprošlog stoljeća, i to među obrazovanijima. Takva kretanja su se nastavila i u današnjici, u 21. stoljeću.

Raspadom SFRJ i ratom u Bosni i Hercegovini otpočela je konačna standardizacija bošnjačkoga jezika, i to u rječnicima Alije Isakovića, pravopisu Senahida Halilovića i Gramatici bosanskoga jezika Dževada Jahića, Ismaila Palića i Halilovića. Odlike su bošnjačkoga standardnoga jezika, po propisima tih djela, češća poraba islamskih orijentalizama ("turcizmi") i uvedba fonema "h" u stanovitom broju riječi (lahko, mehko prema lako, meko) kao odraz posebnosti govora Bošnjaka-Muslimana prema današnjem standardnom hrvatskom i srpskom jeziku. Po svojoj fizionomiji bošnjački je standard zasnovan na zapadnoj novoštokavštini (što se, katkad, zbog političkih razloga i povezanosti s bošnjačkom nacionalnom zajednicom u Sandžaku marginalizira ili prešućuje); u stilizaciji je nekih rješidaba, prvenstveno, preslovljavanja stranih izraza bliži srpskom nego hrvatskomu jeziku (Kipar, hemija,..), no, generalno izbjegava crkvenoslavizme (opština, sveštenik, ...). Uočljiva je, također, slabija normiranost (računar,Halilović, Senahid. Pravopis bosanskoga jezika, Kulturno društvo Bošnjaka „Preporod“, Sarajevo, 1996., str. 471.  kompjuter,Halilović, Senahid. Pravopis bosanskoga jezika, Kulturno društvo Bošnjaka „Preporod“, Sarajevo, 1996., str. 296.  računaloHalilović, Senahid. Pravopis bosanskoga jezika, Kulturno društvo Bošnjaka „Preporod“, Sarajevo, 1996., str. 471. ) koja se iskazuje u leksičkoj i pravopisnoj zbrci u bošnjačkim medijima i tisku.

 Raširenost bošnjačkoga jezika

Gradovi s najvećim brojem govornika bošnjačkoga su: Sarajevo, Tuzla, Zenica, Bihać, Novi Pazar, Tutin, Carigrad.

Izvan Bosne i Hercegovine brojne su enklave u kojima se govori bošnjački jezik:
 Dolneni u Makedoniji
 Istočni Sandžak (Crna Gora; Srbija)

 Prijepori oko imena

Ime bošnjačkoga jezika je predmet spora bošnjačkih jezikoslovaca (i političara) s hrvatskim i srpskim. Naime, bošnjački jezikoslovci i političari inzistiraju na nazivu "bosanski jezik" i kako ga pod tim imenom trebaju rabiti i Srbi i Hrvati.

Dio hrvatskih jezikoslovaca (Zvonko Kovač, Ivo Pranjković, Josip Silić) ih podržava. Većina pak hrvatskih jezikoslovaca (Radoslav Katičić, Dalibor Brozović i Tomislav Ladan) drži da je naziv "bošnjački jezik" jedini prikladan te da su shodno tomu bosanski jezik i bošnjački jezik dvije različite stvari. Državne ustanove Republike Hrvatske, poput Državnoga zavoda za statistiku, koji rabi izraz "bošnjački jezik" pri popisu stanovništva 2001. godine, dok pri popisu stanovništva 2011. godine rabi izraz "bosanski".http://www.dzs.hr/Hrv/censuses/census2011/results/htm/H01_01_09/H01_01_09.html Pristupljeno 17. rujna 2013. godine.

Mišljenje većine srbijanskih jezikoslovaca jest da je "bošnjački jezik" jedini odgovarajući naziv,Odluka Odbora za standardizaciju srpskog jezika iz 1998. a o tom pitanju postoji još od 1990. godine isti stav.Svein Mønnesland, »Language Policy in Bosnia-Herzegovina«, (str. 135. – 155.). U knjizi koju su uredili: Annikki Koskensalo, John Smeds, Rudolf de Cillia, Ángel Huguet, Language : Competence–Change–Contact = Sprache : Kompetenz – Kontakt – Wandel, Berlin ; Münster : Lit Verlag, 2012., , str. 143.

Izvorni tekst Ustava Federacije Bosne i Hercegovine navodi na engleskom jeziku naziv Bosniac language,Bosnia and Herzegovina : essential texts, 3rd revised and updated ed., Office of the High Representative, Sarajevo, 2000., , str. 67.  te se naziv Bosniac language navodio do 2002. godine kada ga je Amandmanom XXIX. na Ustav Federacije izmijenio Wolfgang Petritsch. http://www.ohr.int/decisions/statemattersdec/default.asp?content_id=7475  Pristupljeno: 17. rujna 2013. Izvorni tekst Ustava Fedracije Bosne i Hercegovine dogovoren je u Beču. Krešimir Zubak i Haris Silajdžić, potpisali su isti 18. ožujka 1994. "Constitution of the Federation of Bosnia and Herzegovina", Vienna, 18 March 1994, 33 ILM  740 (1994.). oko kojega je postignut dogovor na sastancima u Beču od 4. ožujka do 14. ožujka 1994. godine.

 Vidi još

 povijest jezika u Bosni i Hercegovini

 Bilješke
Marko Curać, Neretvanska deklaracija o bosanskome jeziku nastavak prijepora na kulturno-jezičnom planu, Hrvatski tjednik, 19. svibnja 2016., broj 608., str. 50.

 Izvori

 Vanjske poveznice
  Ethnologue (16th)
  Besplatni internetski rječnik: Bošnjačko-Engleski, Bošnjačko-Njemački, Bošnjačko-Latinski
  Muhsin Rizvić: Bosna i Bošnjaci: Jezik i pismo

Kategorija:Bošnjaci
Kategorija:Južnoslavenski jezici
Kategorija:Jezici Bosne i Hercegovine
Kategorija:Jezici Hrvatske
Kategorija:Jezici Srbije
Kategorija:Jezici Crne Gore
Kategorija:Jezici po abecedi:B
Kategorija:Zaštićene stranice za neprijavljene suradnike

Primary tabs
A language of Bosnia and Herzegovina
Language code
bos
Classification
Autonym
Bosanski jezik
Language Resources OLAC resources in and about Bosnian
Alternate Names
Serbo-Croatian
User Population
Language Maps
Language Status
Dialects
Typology
Language Development
Writing
Other Comments
This profile is available
with an Essentials plan.
- See population estimates, location, and other details for Bosnian, plus:
- 7,458 profiles on every other language in the world
- Language counts and details for every country
- And more!

Question: when was the article on bosnian language accessed

when was the article on bosnian language accessed

Question: where are the official languages of croatian and serbian located

where are the official languages of croatian and serbian located

Question: what is the official language of bosnia

Question: what are the three standard languages of bosnia

what are the three standard languages of bosnia

Question: where can i find the bosnian language

Question: what is the name of the encyclopedia that contains the bosnian language

Bosnian languageI read the " Bosan language " in the " language " chapter of the article " Bosna i Hercegovina " in the Croatian Encyclopedia , accessed on April 30 , 2014 .

“ Today , the official standard languages of Bosnia , Croatian and Serbian are in Bosnia .

Bosnian languageI read the "Bosan language" in the "language" chapter of the article "Bosna i Hercegovina" in the Croatian Encyclopedia, accessed on April 30, 2014. “Today, the official standard languages of Bosnia, Croatian and Serbian are in Bosnia.

The Ethnologue (16th)

Question: how many people in bosnia and herzegovina speak bošnja

The Ethnologue (16th)

how many people in bosnia and herzegovina speak bošnja

Question: where is bošnjački jezik spoken in the world

The Ethnologue (16th)

where is bošnjački jezik spoken in the world

Question: how many people in croatia speak bošnjački jezik

The Ethnologue (16th)

how many people in croatia speak bošnjački jezik

Question: what is the name of the language spoken in bosnia and herzegovina

The Ethnologue (16th)

what is the name of the language spoken in bosnia and herzegovina

Question: how many people in montenegro speak boznik jezik

The Ethnologue (16th)

how many people in montenegro speak boznik jezik

Question: how many people in serbia speak bošnjački jezik

The Ethnologue (16th)

how many people in serbia speak bošnjački jezik

Question: where does the ethnologue rank on the list of most popular languages

The Ethnologue (16th)

In Bosnia and Herzegovina it is spoken by 2,000,000 people , in Croatia 20,800 ( 2001 list ) , in Montenegro 48,000 ( 2006 ) and in Serbia 135,000 ( 2006 ) .

U BiH ga govori 2.000.000 ljudi, u Hrvatskoj 20.800 (popis 2001.), u Crnoj Gori 48.000 (2006.) i u Srbiji 135.000 (2006.). Ethnologue (16th)

In Bosnia and Herzegovina it is spoken by 2,000,000 people, in Croatia 20,800 (2001 list), in Montenegro 48,000 (2006) and in Serbia 135,000 (2006). The Ethnologue (16th)

Some of the Croatian linguists (Zvonko Kovač, Ivo Pranjković, Josip Silić) support them.

U kolovozu 7,7% više dolazaka i 5,1% više noćenja turista nego u kolovozu 2021.Turisti iz Njemačke su najbrojniji 10.10.2022.
Započeo treći val istraživanja Turistička aktivnost stanovništva Republike HrvatskePrikupljaju se podaci o putovanjima s kojih su se stanovnici vratili u srpnju, kolovozu i rujnu 2022. 10.10.2022.
U fokusu
Vizualizacije podatakaPodaci prikazani kroz infografike, kratke tekstove i interaktivne vizualizacijske alate kako bi se statistika približila korisnicima. 06.07.2021.
Statističko natjecanjeESC je jedinstveno natjecanje koje promiče statističku pismenost, a organizira ga Eurostat u suradnji s brojnim nacionalnim statističkim uredima. 06.03.2020.
StedyStatistički edukacijski portal koji će vam u nekoliko koraka pojasniti statističke pojmove koji se katkad čine tako komplicirani. S druge strane, ako ste oduvijek bili simpatizeri statistike, ovo je pravo mjesto da proširite, obnovite ili testirate svoje znanje! 06.03.2020.
Izdvojeno
Aktualno
- Indeksi cijena stambenih objekata za drugo tromjesečje 2022.
-
- Robna razmjena Republike Hrvatske s inozemstvom – privremeni podaci od siječnja do srpnja 2022. i od siječnja do kolovoza 2022.
-
- Indeks cijena građevnog materijala pri proizvođačima u 2022.
-
- Kružna putovanja stranih brodova u Republici Hrvatskoj u 2022.
-
- Indeks proizvođačkih cijena industrije u 2022.
-
- Ekonomski računi za poljoprivredu u 2021.
-
- Prva procjena važnijih kasnih usjeva u 2022.
-
- Proizvodnja i prodaja industrijskih proizvoda (PRODCOM) u 2021. – privremeni podaci, rujan 2022.
-
- Pogledaj više
Kontakt
Državni zavod za statistiku
Ilica 3, 10 000 Zagreb
Tel: (+385 1) 48 06 111
Informacije i korisnički zahtjevi
Tel: (+385 1) 48 06 138, 48 06 154,
48 06 115
Elektronička pošta: stat.info@dzs.hr
Obrazac za korisničke zahtjeve
Novinarski upiti
Elektronička pošta: press@dzs.hr
Registar poslovnih subjekata
Branimirova 19, 10 000 Zagreb
Telefon: (+385 1) 48 93 501
Elektronička pošta: registar@dzs.hr
Ilica 3, 10 000 Zagreb
Tel: (+385 1) 48 06 111
Informacije i korisnički zahtjevi
Tel: (+385 1) 48 06 138, 48 06 154,
48 06 115
Elektronička pošta: stat.info@dzs.hr
Obrazac za korisničke zahtjeve
Novinarski upiti
Elektronička pošta: press@dzs.hr
Registar poslovnih subjekata
Branimirova 19, 10 000 Zagreb
Telefon: (+385 1) 48 93 501
Elektronička pošta: registar@dzs.hr

Question: zvonko kovač, vo pranjković and j

Question: who are some of the croatian linguists

Zvonko Kovač, Ivo Pranjković, Josip Silić

Zvonko Kovač , Ivo Pranjković , Josip Silić

Zvonko Kovač , Ivo Pranjković , Josip Silić

Question: who are the croatian linguists who support the bošnjački

who are the croatian linguists who support the bošnjački

Question: who are the croatian linguists who support bošnjački j

who are the croatian linguists who support bošnjački j

Question: who are the supporters of bošnjački jezik

who are the supporters of bošnjački jezik

Some of the Croatian linguists ( Zvonko Kovač , Ivo Pranjković , Josip Silić ) support them .

Münster : Lit Verlag, 2012, pp. 143

The .

Три питања и три одговора
Одбору за стандардизацију српског језика обратило се четворо заинтересованих људи с молбом да им се одговори на три следећа питања, да се реше три "ситнице језикословне":
1. Дејтонским споразумом, на бившем српскохрватском говорном простору, "озваничен је", уз српски и хрватски језик, и трећи идиом, такође назван језиком. Тај идиом добио је претпрошле године и свој правопис (1996), Правопис босанскога језика, чији је аутор Сенахид Халиловић. По нашем мишљењу, назив босански језик неодржив је у српском језику. Молимо Одбор за стандардизацију српскога језика да се изјасни о (не)постојању тог идиома, а нарочито о његовом имену.
2. Пре петнаестак година већи број српских лингвиста, са академиком Павлом Ивићем на челу, препоручио је Радио Београду да тачно време саопштава "сатима", а не "часовима". Та препорука, у своје време, примљена је и са одобравањем и са негодовањем, мада су гласови негодовања, колико се сећамо, били чујнији. Ту препоруку једно време је Радио Београд поштовао, а сада то углавном не чини. Сада је много радијских и телевизијских станица, које према тој језикословној ситници имају неједнак став. Може ли се Одбор за стандардизацију српског језика или нека од његових комисија изјаснити о тој ситници, узимајући у обзир својевремене аргументе, с евентуалним и друкчијим приступом, како бисмо се почели навикавати на реаговање Одбора и на хроничне и на акутне језичке теме?
3. Познато је да је стари хебрејски језик био мртав, али и то да га савремена јеврејска држава, звана Израел, већ пола века успешно оживљава, називајући га изворно иврит. Како тај језик треба именовати у српском: иврит, јеврејски или хебрејски, или како друкчије?
Молбу су потписали просветни надзорници Анђелка Петрићевић, Милена Дорић и мр Јово Вуксановић, као и Радојко Гачевић, саветник министра просвете, који напомињу да "решавање језикословних ситница, по нашем мишљењу, не треба одгађати".
Дајемо сва три одговора, с нормативним препорукама:
1. Најпре следи одговор на питање о називу трећег језика (трећег језичког стандарда, још у настајању) на подручју Босне и Херцеговине. Тај одговор, једини у овом случају, биће сасвим једнозначан.
1.0. Кад је реч о називу трећег језика у Босни и Херцеговини, признатог и Дејтонским споразумом (признатог имплицитно, онде где је реч о доношењу тог споразума на четири језика, на босанском [Bosnian], хрватском [Croatian], енглеском [English] и српском [Serbian]), у српскоме језичком стандарду, за именовање тог идиома, може се препоручити само атрибут бошњачки (Bosniac).
Очигледно, назив језика неопходно је ускладити с именом новопризнатог народа (Бошњаци/Bosniacs), јер нема разлога да у српском језику име тог народа и назив његовог језика буду у раскораку, који уноси забуну и изазива оправдану забринутост.
Образложење
1.1. Оба придева (атрибута, ктетика), босански и бошњачки, у складу су с творбом речи у српскоме језичком стандарду. Оба стоје у вези с топонимом (називом места, области, територије) Босна, којем претходи истоветан хидроним (назив водотока) – (река) Босна, односно с етницима (називима становника села, градова, области) – Босанац (досад јако чест, искључиво са завичајним, "земљачким", значењем) и Бошњак. Реч Босанац изведена је од морфеме Бос(а)н + суфикс -ац, а Бошњак од Босн + суфикс -јак. И Босанац и Бошњак често се јављају као презимена миграната из Босне у друге пределе.
1.2. Оба придева могу стајати уз именице, бошњачки ређе (нпр. босанске планине, босански градови, итд., али, однедавно, бошњачки народ а, у складу с овом препоруком, и бошњачки језик). Током рата који је вођен у Босни и Херцеговини у раздобљу 1992–1995. политичке снаге и интелектуалне елите у делу становништва БиХ одлучиле су да се муслимани/Муслимани – које је бивши атеистички режим завршних 60-их година овог века прогласио народом, што је за последицу имало и правописну интервенцију у тадашњем српскохрватском језику (Муслимани) – прозову Бошњацима. С обзиром на социолингвистички распад српскохрватске (стандардно)језичке заједнице, те исте снаге сматрале су да муслимани/Муслимани/Бошњаци не могу задржати назив српскохрватски језик, који су, и пре распада бивше СФРЈ и пре рата, одлучно одбацили Хрвати, а за њима, мање одлучно, и – Срби (Законом о службеној употреби језика и писама, "Службени гласник РС", број 45/1991), мада је сложени назив остао у Уставу Републике Србије ("Службени гласник РС", број 1/1990). Још мање су се, у насталим приликама, могли опредељивати за оделите називе – српски и хрватски (језик), без обзира на генезу тог језика.
1.3. Зашто су муслимани/Муслимани/Бошњаци изабрали баш име Бошњаци, – није тешко погодити, а није тешко ни у називу језика који су одабрали (босански) препознати њихову тежњу ка унитарној БиХ, у којој би владали и они и њихов језик. Аустроугарска је после Берлинског конгреса (1878) покушавала да називом Бошњаци и атрибутом бошњачки "покрије" све три вере, историје и културе, и све три етно-конфесионалне групације, али то није ишло. Сада је, с Дејтонским споразумом (1995), та ствар прошла, али с разумљивом редукцијом, тј. са свођењем Бошњака на муслимане, потомке исламизираних Словена "на овим просторима". Муслимани су, као и њихови хришћански суседи, својевремено, за домаће исламизиране судржављане, заправо суседе, сусељане и суграђане, (о)лако употребљавали одредницу Турци, мада ти "Турци" нису владали турским језиком, којим су говорили само спољни представници режима и њихови повлашћени домаћи миљеници. Турци су одавно отишли, али су остали засади њихове вере, историје и културе, мада не и њихов језик, осим, наравно, у виду лексичких позајмљеница.
1.4. Муслиманима/Бошњацима не може се, и кад би се хтело, забранити да свој језик, у своме језику, зову како хоће, дакле (и) босански, као што Словенцима и Словацима нико не брани да свој језик зову, изговарају и пишу изворно, готово једнако (slovenski, односно slovensky), дакле такорећи свесловенски, што су за Словенце прихватили нпр. и Хрвати, па и Руси (хрв. slovenski, рус. словенский), али то не важи за Словаке (хрв. slovački, рус. словацкий). У српском језику, као што је познато, језик Словенаца назива се словеначки(м), а језик Словака – словачки(м), док код нас свесловенски атрибут гласи – словенски. Нема, дакле, ниједнога (социо)лингвистичког разлога да се стандардни језик данашњих муслимана/Муслимана/Бошњака – који је изворно варијанта српскога стандардног језика (данас с нешто уочљивих хрватских украса, махом у лексици и стилистици, и с новом бујицом турцизама, која, с пуном обновом фонеме х и где јој јесте и где јој није по етимологији место [нпр. аждаха, худовица], продире у трећи, бошњачки, језички стандард) – назива босанским језиком, не барем у оном језику што, након распада српскохрватске стандарднојезичке заједнице, (п)остаје српски. Назив српски језик и његова службена употреба уставне су категорије (Устав Срј, Устав Рцг, Устав Републике Српске), поближе одређене у двама републичким законима (Закон о службеној употреби језика и писама, у Србији, и Закон о службеној употреби језика и писма, у Српској).
* * *
Кад је посреди нормативна употреба речи сат и час, ствар није, ни изблиза, тако једноставна.
2.0. Обе те речи, и сат и час, могу се и морају употребљавати у српскоме језичком стандарду, али је могуће и њихово редовно значењско разликовање, тачније – значењско уразличавање (семантичко диференцирање).
Тако је лексему сат пожељно употребљавати у два терминолошка значења (а. справа за мерење времена и б. 60-минутни временски одсечак), а лексему час у свима осталим, иначе веома бројним, значењима. Међу њима су и два терминолошка, у синтагмама школски час и полицијски час, при чему се атрибут школски у првој синтагми може, без неспоразума, изоставити. Лексема час у значењу 60 минута може се допустити у административном стилу, којем и припада саопштавање тачног времена после 12 сати, дакле оних између 13 и 24, где су часови, макар били мање економично решење, у чешћој употреби него сати.
Образложење
2.1. Обе речи, и час и сат, потпуно легитимно живе у српском језичком стандарду, при чему је значењско поље речи час много шире, искључиво временско, са значењима која обично нису прецизно одређена. Напротив, она су неодређена и разуђена, али у апстрактном, (искључиво) временском смеру.
2.2. Реч сат стара је позајмљеница, потпуно уклопљена у српски језички систем, и стандардни и супстандардни, док реч час припада свесловенском лексичком корпусу, али је њено значењско поље сувише расуто, те стога она није подесна за потпуно разговетно, (готово) једнозначно терминолошко одређење. Реч сат сасвим је подесна за два терминолошка значења: а. справа за мерење времена, често с атрибутима ручни/џепни/зидни (у множини сатови), где јој је мање подесан конкурент часовник, иначе књишка творевина, и б. најважнија свакодневна временска јединица, потпуно одређеног значења, јединица која траје 60 минута и завршава се у тренутку када истекне 60. минут (у множини сати).
2.3. Реч час такође се јавља у терминолошким значењима, нарочито у синтагмама школски час (обично 45 минута) и полицијски час (више сати, обично ноћних, где је незамењива), док као замена за сат (у значењу 60-минутне временске јединице) – припада административном стилу, нарочито у свечаном саопштавању времена после 12 сати (нпр. 13 часова, 24 часа), дакле у књишком начину изражавања. Ни ту није нарочито подесна, али јесте подношљива, док је у колоквијалном стилу заправо искључена (Колико је сати? – Пет [је сати] и десет [минута], а не Колико је часова? – Пет [је часова] и десет [минута]!).
2.4. Значењско поље лексеме час – која у различитим словенским језицима има различита значења – преоптерећено је разноликим (истосмерним, апстрактним) временским (не)одређењима:
а) временска јединица неодређеног трајања = трен(утак), момен(а)т (нпр. У први нас час не препознаше);
б) време, доба уопште (нпр. касни часови, вечерњи часови);
в) време одређено за какав рад или провод (нпр. Часове одмора обично проводим код куће; Часови музике много јој пријају);
г) у бројним фраземама (изразима) лексема час нема значење 60 минута: час одлуке, прави час, самртни час, сваки час, (у) зао час, итд.;
д) временска јединица школске наставе, која обично траје 45 минута, често нешто мање, ређе нешто више (Данас смо губили два часа);
ђ) у синтагми полицијски час "садржи се", као што смо рекли, више сати, обично ноћних, од пада мрака до зоре.
2.5. Час је, као што је речено, свесловенска реч: у словеначком, чешком и словачком језику основно значење ове речи јесте време. У руском је основно значење 60 минута, и ми смо ово значење преузели од Руса, али се оно у стварном говору јавног живота никада није потврдило. Штавише, оно је остало искључиво у административном стилу, у његовом најкњишкијем слоју, као што и саопштавање (тачног) времена после поднева, после 12 сати, припада најкњишкијем слоју административног стила, па и мишљења. У колоквијалном стилу време се "природно" броји до 12 сати, дакле само до поднева, после чега се поново креће од броја 1 па надаље – до 12 сати ноћу. Осим тога, и бројчаници справа за мерење времена обично имају 12 подељака.
2.6. Вук Караџић у своме Српском рјечнику (1818. и 1852. године) у значењу 60 минута има само сат, док му час значи искључиво тренутак, тачка у времену, с примерима: за час, за један час, часом, час прије и малочас. И тиме се потврђује сазнање да је сат старија позајмљеница, и то народна, а час у 60-минутном значењу – новија, и то књишка. У вези с тим Вук Караџић полемисао је с Василијем Лазићем, који је у листу "Подунавка", године 1845, објавио чланак О чистоти и правилности језика србскога, где на страници 113б пише: "Саат или сахат је турски, а србски час." Вук је у раду Писма о српском правопису, у Бечу, 1845, на страници 46, на то јасно и категорично реаговао: "Час није сахат него само њеко врло мало вријеме. [...] Само за оне ријечи може г. Лазић, и сваки други, по правди казати да су српске или српски то и то да значе, које народ наш у језику своме заиста има и у ономе истоме значењу говори, а ко год то каже за ријечи, којијех у српскоме народном језику или нема никако или друго што значе, онај на срамоту своју читатеље вара и језик наш замршује и квари."
2.7. Семантичко поље речи сат знатно је уже и своди се обично на ова два значења:
а) справа за мерење времена (Купио сам ручни сат јапанске марке "Сеико");
б) двадесетчетврти део дана, тј. 60 минута (Колико је сати? – Два и петнаест; Колико је трајала представа? – Више од три сата. Итд.).
Истина, понекад се, али ретко, за значење а) употребљава синоним часовник, из којега се изводи мајстор за поправке, тј. часовничар (у колоквијалном стилу сајџија уместо изворног облика сахатџија, у којем је фонема х замењена фонемом ј, а испала је секвенца ат). Ни часовничар ни сајџија нису нарочито срећна решења, али нам једино она стоје на располагању. Међутим, мада часовничар поправља само сатни механизам, никад се није ни помишљало на то да се томе механизму придружи атрибут часовнички. (Најзад, о могућим, бољим, решењима, усклађеним с "привилегованим" сатом [као "времемером"], као што би нпр. могли бити сатар или сат[ов]ничар, никад се није размишљало.)
2.8. Реч сат примили смо посредством Турака, али је она арапског порекла, попут неких других речи, као што су нпр. кафа, алат, џеп, алкохол, кусур, неизоставних у српскоме језичком стандарду.
2.9. "Лепоти" и "чистоти", тј. делотворности, српскога језичког стандарда нимало не смета реч сат, која је у наш језик савршено уклопљена – и фонолошки, и морфолошки, и синтаксички. Реч сат није ни боља ни гора од толиких других, домаћих или позајмљених, макар јој очит квалитет био у томе што је кратка попут низа других: час, рат, пад, рад, пак, лак, мак, итд. Она припада живом народном и стандардном говору широм Србије, Црне Горе и (Републике) Српске, као и у другим крајевима у бившој СФРЈ и свету где живе говориоци српскога језика.
2.10. Реч час, наравно, крепко живи у већини других значења, а прибегавање лексеми сат у два важна значења не подразумева да се сложенице једночасовни, петочасовни, осмочасовни итд. морају аутоматски замењивати сложеницама једносатни, петосатни, осмосатни итд., нити пак да се други део полусложенице киловат-час мора заменити. А кад су посреди фраземске синтагме у добар час, у зао час, у прави час, лексема час у њима јесте незамењива. (Не може се нпр. рећи: Стигао је у [добар, зао или прави] сат.)
* * *
3. Ни на треће питање, у вези с називима језика јеврејског народа, јеврејски/хебрејски/иврит, није могуће говорити у сасвим једнозначним категоријама, нити је могуће на то питање одговорити кратко и одсечно.
3.0. Оба придева, јеврејски и хебрејски, легитимно коегзистирају у српскоме језичком стандарду, али се само хебрејски досад везивао за језик. Везивао се првенствено у значењу – језик старих Јевреја, којим су писани Стари зав(ј)ет, Талмуд и други јеврејски верски списи, а ређе се јављао у значењу везаном за религију (јудаизам) и културу јеврејског народа. Ти списи и њихова богослужбена употреба кроз векове омогућили су да се још у прошлом столећу јави покрет за оживљавање мртвог језика. Тај покрет имао је успеха: оживели језик успостављен је као службени језик јеврејског народа у његовој новој (обновљеној) држави, названој Израел, основаној после Другога светског рата.
Мада је посреди језик који није имао природног развоја, древни хебрејски и савремени хебрејски језик један су ентитет (једно биће), један језички систем, и у лингвистичком и у социолингвистичком смислу. Истина, потоњи је обогаћен низом иновација примерених савременом животу и потребама нације, народа и државе Израел. Међутим, није било нити има разлога да евентуалном употребом синтагме јеврејски језик успостављамо двојезичност које нема, јер се и у Израелу под изразом иврит разуме и одумрло и оживело језичко биће, разуме се, дакле, један језик. Томе бићу и у српскоме језичком стандарду припада један назив – хебрејски језик.
Придев јеврејски остаје на своме месту (на својим местима) – у споју са свиме другим што се односи на јеврејски народ, његову историју и културу, моћ и утицај у савременој светској привреди и трговини, науци и политици, укључујући понекад и веру и државу, па и језик (нпр. јудаизам је уобичајени назив за јеврејску религију; Јапан и Израел званични су називи двеју савремених држава, али се прва понекад назива Земљом излазећег сунца, а друга Јеврејском државом; хебрејски је не само древни јеврејски језик него и савремени службени језик у Израелу).
Што се тиче изворног облика иврит, он нам као термин није потребан, јер не означава ништа што не би било исказано изразом хебрејски (језик). То не значи да писци и путописци немају право да га употребе као стилски обележен синоним, за постизање локалног колорита, онако као што понекад кажемо кастиљански (за шпански језик) или фарси (за персијски).
Образложење
3.1. Придеви хебрејски и јеврејски истога су порекла (од грчког Χεβραιος, али су у наш језик стигли различитим путевима и с различитим значењем. Њихов међусобни однос сличан је односу између придева бетлехемски и витлејемски, од којих првонаведени нема потврде у српскоме књижевном језику, а камоли у језичком стандарду. Међутим, придев хебрејски одавно је примљен ученим путем, преко немачког hebrдisch, да означава првенствено језик којим су писани Стари зав(ј)ет, Талмуд и други верски списи старих Јевреја, а ређе се употребљава за њихову религију и културу. Облик јеврејски дошао је усменим путем са средњогрчким изговором (без х и са в уместо б); употребљава се као етнички придев према именицама Јевреј(ин), Јеврејка. Као назив језика није употребљаван, будући да су Јевреји донедавно говорили или језицима земаља у којима су живели или јидишом (јеврејсконемачким), односно ладином (јеврејскошпанским). Ипак, у наше време ситуација се изменила. Јидиш и ладино практично су изумрли, а међу Јеврејима јавио се покрет за оживљавање мртвог хебрејског (још од почетка XIX века, а поготову по досељавању циониста у Палестину), и он је данас државни и говорни језик у Израелу.
3.2. О устаљености термина хебрејски у нашој лингвистичкој литератури сведоче, између осталог, Мала енциклопедија Просвете (под одредницом Јевреји), Кембричка енциклопедија језика Дејвида Кристала (Нолит, Београд 1997: "Индекс језика" на стр. 455 показује да се термин хебрејски јавља на тридесетак места у књизи, док нема термина јеврејски нити иврит) или студија Ранка Бугарског Језици (III издање Београд 1997: види посебно на стр. 18 и 72–73). У прилог облику хебрејски говоре и изведени термини хебраизам (позајмљеница из хебрејског језика, а у другом значењу верско, морално или филозофско учење старих Јевреја), хебраиста (стручњак за хебрејски језик или културу), хебраистика, хебраистички. Речници нам у овом погледу, нажалост, нису од велике помоћи јер речник Матице српске, довршен пре више од двадесет година, дефинише хебрејски као придев "који се односи на Хебреје, јеврејски, жидовски" а лик Хебреји даје као синоним за облике Јевреји или Жидови, што може делимично важити за употребу у Хрватској, али никако у Србији, Црној Гори и Српској. Вујаклијин Лексикон страних речи и израза (Београд 1991. године) нема одредница хебрејски и јеврејски, а има иврит, с дефиницијом "модернизовани хебрејски језик, службени језик у Израелу".
3.3. Непостојање облика Хебреј(и/н) у Србији, Црној Гори и Српској није сметња за употребу придева хебрејски. Наиме, без обзира на своје накнадно "васкрсавање" после вишевековне паузе, хебрејски се и данас, због недовољно живих комуникација с Израелом, схвата претежно као мртав или бар као класични језик (нпр. на богословским факултетима, где се изучава напоредо с грчким, латинским и старословенским). За мртве језике, подударност између њиховог назива (лингвонима) и имена народа (етнонима) није неопходан канон. Примера ради, језик којим су говорили стари Римљани називамо латински; старе Грке често називамо Хеленима (Јелинима), али се придев хеленски (јелински) готово никада не примењује на језик; најзад, лингвониму санскрит не одговара име народа.
3.4. За израз иврит треба уочити да је по врсти речи именица. Именички називи обично постоје само за мали број егзотичних језика, нпр. урду, африканс, свахили, док иначе велику већину језика означавамо придевским називима на -ски. Ти називи се редовно употребљавају и као именица (нпр. Руски је леп језик; То је превод с француског на српски), док обрнуто није могуће. Ако би се иврит редовно употребљавао, било би неопходно сковати и назив ивритски (уп. санскрит – санскритски). Али, како је горе речено, не би требало да иврит има терминолошки статус у српском језику, јер, поред назива хебрејски, употреба и другог назива истог језика могла би изазивати само забуну.
3.5. У језику српске књижевности, као и у супстандардном језичком изразу, понекад се срећу и турцизми Чифутин/Чивутин, чифутски/чивутски. Они данас имају пејоративну конотацију, врло ретко се јављају у савременом језику, и као изразито супстандардне лексеме не долазе у обзир за лингвистичку терминологију.
Изрази Жидов и жидовски постоје, напоредо с другима, и у другим словенским језицима (руском, пољском, бугарском и др.). Мада су етимолошки везани за јеврејску религију (јудаизам), или баш зато, они се у речницима појединих словенских језика означавају као застарели или погрдни (пејоративни). У хрватском језичком стандарду ти су називи нормативни, док се називи Јевреји и јеврејски жигошу као србизми. Називи Жидов и жидовски у српском језику, књижевном и супстандардном, ретка су појава, везана за публикације из раздобља српско-хрватске стандарднојезичке симбиозе, коју је обележавала употреба назива српскохрватски језик. Наводимо их као сведочанство о слојевитости језичког феномена, који нуди доста посла за стандардизацију.
3.6. Кад су посреди Јевреји, ни у нашим ни у другим словенским и несловенским језицима нема склада међу називима припадника народа, њихове државе и језика (срп. Јевреј([и/н]; Израел, хебрејски; рус. еврей[и]; Израиль, иврит; пољ. Zyd[zi] и Hebrajczy[k/ci], посебно за данашње и за старе Јевреје, Izrael, hebrajski; енгл. Jenj[s], Israel, Hebrenj; нем. Jude[n], Israel, hebrдisch; фр. Juif[s], Israel, hйbreu. Склад међу таквим одредницама привилегија је срећнијих народа, првенствено у Европи (Француз[и], Француска, француски; Мађар[и], Мађарска, мађарски; Поља[к/ци], Пољска, пољски; Рус[и], Русија, руски).
У српском књижевном језику, до обнове државе Израел, употребљавао се облик Израиљ (са и и љ), оверен и у књизи каква је Нови завјет, објављен први пут, у преводу Вука Караџића, 1847. године. Међутим, у савременом језичком стандарду учврстио се западноевропски облик Израел, док облик Израиљ остаје у Светом писму као сведочанство о томе да књижевни језик и стандардни језик не морају бити подударни ни кад је реч о позајмљеницама из класичних језика (Јелини/Хелени, Омир/Хомер, клир/клер, символ/симбол и многи други слични парови). Неке од тих дублета могле су се избећи да је било правовремене бриге о стандардизацији књижевног језика. Накнадно исправљање тежи је посао, који не мора увек дати најбоље резултате, јер није лако ломити језичке навике ни онда кад је то пожељно и оправдано.
Плурализам назива везаних за Јевреје сличан је мноштву назива везаних за Србе, њихове државе и њихов језик. Није тешко доказати да су српски језик преузели и други, мењајући му назив или му додајући свој, уз настојање да се властитим моделом стандардизације постигну и радикални изванјезички циљеви. Није тешко доказати ни то да су се многи Срби, и силом и милом, претопили у друге народе, или су се деноминирали, што је повезано с преверавањем, идеолошким омамљивањем, губљењем језика или државе. Претопили су се и деноминирали и многи Јевреји, али је верска самозаштита многих од њих допринела очувању свести о народној припадности и омогућила обнову и језика и државе кад се за то указала прилика. Називи држава на данашњем говорном простору српског језика (СР Југославија, Република Србија, Република Црна Гора, Република Српска, па и Босна и Херцеговина, чији је други ентитет добио назив Федерација Босна и Херцеговина, с носећим својим делом који је истоветан с називом међународно признате целине) – нуде разлоге за социолингвистичку забринутост, коју ни накнадна стандардизација (тј. рестандардизација) неће моћи лако отклонити.
* * *
Супротно неким очекивањима која полазе од друкчијих претпоставки, стандардизацијом се ништа не забрањује нити укида, а још се мање "спаљује" оно што постоји у људским главама и њиховим језичким творевинама, запамћеним у књигама, часописима и новинама, на целулоидним тракама, дискетама и компактним дисковима. Њоме се само утврђује одговарајући распоред језичких јединица у јавној употреби, особито оној којој се придружују придеви званична, службена (употреба језика). Забранама би се могли постизати слабији учинци него аргументованим препорукама, јер огрешење о језичке норме, за разлику од кршења законских, не повлачи санкције. Међутим, особе које се одликују познавањем и поштовањем језичких норми могле би, у бољим друштвеним приликама, стицати више јавног угледа и других погодности, као, уосталом, и другде, нарочито у развијенијем свету.
* * *
Одговоре су припремили Бранислав Брборић и Иван Клајн, чланови Одбора за стандардизацију српског језика, и Предраг Пипер, члан Комисије за синтаксу.
* * *
Предлог одлуке прихваћен је на седници Комисије за односе с јавношћу и решавање неодложних питања 13. фебруара 1998. године. Одлука ће бити упућена члановима Одбора за стандардизацију српског језика и оснивачима Одбора. Објавиће је часопис Језик данас, у складу с Пословником Одбора.
// Пројекат Растко
/ Лингвистика и филологија //

Question: when was the book bošnjački jezik published

Münster : Lit Verlag, 2012, pp. 143

The .

when was the book bošnjački jezik published

Question: what is the main subject of the book bošnjački jezik

Münster : Lit Verlag, 2012, pp. 143

The .

what is the main subject of the book bošnjački jezik

Question: where is the book bošnjački jezik published

Münster : Lit Verlag, 2012, pp. 143

The .

where is the book bošnjački jezik published

Question: where was the book bošnjački jezik written

Münster : Lit Verlag, 2012, pp. 143

The .

where was the book bošnjački jezik written

Question: who edited the book bošnjački jezik

Münster : Lit Verlag, 2012, pp. 143

The .

Question: who wrote the book language competence change contact

Münster : Lit Verlag, 2012, pp. 143

The .

who wrote the book language competence change contact

Question: where was the book published

Münster : Lit Verlag, 2012, pp. 143

The .

In the book edited by : Annikki Koskensalo , John Smeds , Rudolf de Cillia , Ángel Huguet , Language : Competence – Change – Contact = Sprache : Competence – Contact – Wandel , Berlin ;

In the book edited by: Annikki Koskensalo, John Smeds, Rudolf de Cillia, Ángel Huguet, Language : Competence–Change–Contact = Sprache : Competence – Contact – Wandel, Berlin ; Münster : Lit Verlag, 2012, pp. 143 The .

The name was referred to until 2002 when it was amended by Wolfgang Petritsch by Amendment XXIX to the Constitution of the Federation.

Question: when did bošnjački jezik change its name

when did bošnjački jezik change its name

Question: who amended the name of bošnjački jezik

Question: what amendment to the constitution of the federation amended bošnjački jez

Question: where does the name bošnjački jezik come from

Ustav Federacije izmijenio Wolfgang Petritsch .

where does the name bošnjački jezik come from

Question: how long was the name bošnjački jezik used

how long was the name bošnjački jezik used

Question: what amendment amended the name of bošnjački jezik

Amendment XXIX to the Constitution of the Federation

Amandmanom XXIX . na Ustav Federacije izmijenio Wolfgang Petritsch .

Amendment XXIX to the Constitution of the Federation

what amendment amended the name of bošnjački jezik

The name was referred to until 2002 when it was amended by Wolfgang Petritsch by Amendment XXIX to the Constitution of the Federation .

Accessed: 17 September 2013.

|"The raw material of international law is widely generated and often hard to find. International Legal Materials is unique in ferreting out and quickly
|
reproducing the most important of current documentation."
--Stephen M. Schwebel, former President of the International Court of Justice
• Current ILM Table of Contents (pdf)
Published bimonthly since 1962, International Legal Materials provides the basic, primary documents of research and analysis. Materials are selected for their usefulness to scholars, practitioners and business and government officials, both in the United States and abroad. Each 250-page issue contains the full texts of important treaties and agreements, judicial and arbitral decisions, national legislation, international organizations resolutions and other documents.
A subscription to International Legal Materials (ILM) includes six issues from time of payment. ASIL members receive online access to the two most recent years’ issues of ILM as part of membership benefits. Members may add on the print version of ILM for an extra $150, plus $30 for shipping beyond the U.S. Membership rates range from $55 to $210, depending on member type
Freestanding (non-member) subscription price: $280 per year ($260 for electronic delivery only) plus $40 for shipping the print version beyond the U.S.
The American Society of International Law is partnering with JSTOR’s Current Scholarship Program for electronic (e-only) and electronic + print (e + p) access to the American Journal of International Law, International Legal Materials, and the Proceedings of the ASIL Annual Meeting. Subscribers interested in print subscriptions should select the P + E option. For more information on JSTOR and its new Current Scholarship Program (CSP), please visit: http://about.jstor.org/. Please contact JSTOR Fulfillment Services for new and renewing agency and institutional subscription inquiries at:
JSTOR Fulfillment Department
149 Fifth Avenue
8th Floor
New York, NY 10010
participation@jstor.org
(877) 786-7575
To join or subscribe, please contact the ASIL Service Center at services@asil.org or +1-202-939-6000.
Order back issues/Purchase books (Vol. 1 through Vol. 43 No. 4) and Decennial Indexes
ILM Editorial Advisory Committee
ILM is listed in: ABC POL SCI: A Bibliography of Contents: Political Science and Government;IBZ-International Bibliography of Periodical Literature; PAIS International in Print.
Table of Contents from past ILM Volumes
Copyright Permissions Requests
Requests for permissions with regard to republications, photocopies, or other copyright questions should be directed to the Copyright Clearance Center. For more information you can go directly to the CCC website by clicking on the link below.
Copyright Clearance Centers, Inc.
222 Rosewood Drive
Danvers, MA 01923
Phone: 978-750-8400
Fax: 978-750-4470

Question: where was the original text of the constitution of bosnia and herzegovina

Accessed: 17 September 2013.

Question: when was the constitution of bosnia and herzegovina published

Accessed: 17 September 2013.

when was the constitution of bosnia and herzegovina published

Question: what was the original text of in vienna

the Constitution of the Federation of Bosnia and Herzegovina

Ustava Fedracije Bosne i Hercegovine dogovoren je u

Accessed: 17 September 2013.

the Constitution of the Federation of Bosnia and Herzegovina

Question: the constitution of which country was agreed in vienna in 2013

Accessed: 17 September 2013.

the constitution of which country was agreed in vienna in 2013

Question: what was agreed in vienna

Izvorni tekst Ustava Fedracije Bosne i Hercegovine dogovoren je u

Accessed: 17 September 2013.

Question: the original text of the constitution of which country was agreed in vienna in 2013

Fedracije Bosne i Hercegovine dogovoren je u

Accessed: 17 September 2013.

Question: the original text of what document was agreed in vienna

Constitution of the Federation of Bosnia and Herzegovina

Ustava Fedracije Bosne i Hercegovine dogovoren je u

Accessed: 17 September 2013.

Constitution of the Federation of Bosnia and Herzegovina

the original text of what document was agreed in vienna

The original text of the Constitution of the Federation of Bosnia and Herzegovina was agreed in Vienna .

Accessed: 17 September 2013. The original text of the Constitution of the Federation of Bosnia and Herzegovina was agreed in Vienna.

Accessed: 17 September 2013.