250px|thumb|Edvard Munch: Krik, 1893.
Ekspresionizam je umjetnički pravac s početka XX. stoljeća razvijen u Njemačkoj, primarno u književnosti (poeziji) i slikarstvu, ali natruhe istog mogle su se pronaći i u glazbenoj umjetnosti. Danas se izraz može koristiti za svaki umjetnički rad u kojem je objektivna stvarnost pomaknuta ili simbolički predstavljena da bi opisala unutrašnje stanje umjetnika. U francuskom jeziku riječ expression,expresio znači izražaj, izraz.

Za razliku od impresionizma, koji je za cilj imao poticanje unutarnje emocije (impresija) preko vanjskog podražaja (cilj je prikazati doživljaj trenutka), ekspresionizam za osnovni cilj ima iznijeti unutarnje stanje autora, odnosno one emocije koje prožimaju samo njega i tako oblikuju njegovo viđenje svijeta. Te su misli i emocije uglavnom bile pesimistične i katastrofične, nastale pod utjecajem Prvog svjetskog rata, nemilosrdnog i besmislenog klanja i otuđenja ljudi u predratnom, ratnom i poratnom periodu. Ekspresionizam je prvi jasan krik modernoga čovjeka koji će, u periodu kasnog modernizma dobiti svoje filozofsko uobličenje.

Današnja povijest umjetnosti i književnosti uglavnom razlikuje tri faze ekspresionizma. Prva faza je predratni ili kozmički ekspresionizam u kojem se unutarnja ekspresija projicira prema nečemu vanzemaljskom i/ili nebeskom te se čovjek pokušava izjednačiti s prirodnim kozmosom, a rješenje problema vidi se i traži upravo u toj domeni. Ratni ekspresionizam obilježen je živim i pretjerano grotesknim slikama unutarnjeg užasa proizašlog iz žrtava Prvog svjetskog rata. Slike kakve se javljaju najčešće su grozne, ponekad i morbidne ili bolesne, a njihova temeljna svrha je ilustriranje unutarnje emocije koja se protivi besmislenosti rata. Treća i posljednja faza naziva se i poslijeratni ili socijalni ekspresionizam u kojem se tematika usmjerana prema čovjeku, socijalnom aspektu i kritici otuđenog suvremenog društva, a glavni "likovi" najčešće su mali ljudi čijim se sudbinama autori i bave.

Likovna umjetnost

Ekspresionizam se u slikarstvu primarno javlja u germanskim zemljama (Njemačka i Austrija), kao specifičan pravac, da bi se kasnije, u nekakvim blažim varijacijama, javio i u Francuskoj. Kao poseban umjetnički pokret, njemačko ekspresionističko slikarstvo ranih 1900-ih razvija reakciju na inertne akademske standarde prethodnog stoljeća. Odbija slikoviti naturalizam da bi pokazao izravnost emocionalne ekspresije karakterizirane debelim iskrivljenim formama i napadnim bojama. Iako nastaje tek oko 1905., izvori ekspresionizma mogu se pronaći u slikarstvu Vincenta van Gogha (koji je utjecao na francuske ekspresioniste), Paula Gauguina i Henrija de Toulouse-Lautreca.

Začetnikom ekspresionističkog slikarstva smatra se Edvard Munch, norveški slikar koji je u svojim djelima prvi počeo primijenjivati elemente ekspresionizma. Njegove slike Strah i Krik prvi su relevantni primjeri pesimistične ekspresije unutrašnjeg stanja koja će obilježiti ekspresionizam. Krik u svojoj izvornoj, koloriranoj verziji, nastaje već 1893. (dakle, 12 godina prije utemeljenja prve ekspresionističke skupine!), a Strah 1894. Kasnije, točnije 1895., izradio je crno-bijelu verziju Krika uz obrazloženje da jedino bezbojnost doista može iznijeti pravo značenje krika.
200px|thumb|left|Ernst Ludwig Kirchner: Plavi akt
Prva prava ekspresionistička skupina, "Die Brücke" (Most), nastaje u Dresdenu 1905. god. Njihov manifest ističe važnost emocionalnog doživljaja kao testa moralnih i umjetničkih vrijednosti, a vrlo važan oslonac njihovom slikarstvo bio je pejsaž. Najprominentniji članovi skupine bili su Ernst Ludwig Kirchner, Emil Nolde, Max Pechstein i Karl Schmidt-Rotluff. Skupina je poticaj crpila od francuskih fovista, kao i Paula Gauguina, Vincenta van Gogha, Henrija de Toulouse-Lautreca i Edvarda Muncha.
thumb|250px|Franz Marc: Sudbina životinja
Druga ekspresionistička grupa, "Der Blaue Reiter" (Plavi jahač) osnovana je u Münchenu 1911. godine. Ime su dobili po istoimenoj slici Vasilija Kandinskog, ruskog slikara koji je emigrirao u Njemačku, koji s Franzom Marcom formulira estetske vrijednosti grupe.  Iste godine kad i osniva skupinu, Kandinski, koji je bio vrsni teoretičar, kasnij profesor na Bauhausu, a ekspresionist je bio samo u ranoj fazi, izdaje svoj rad naslovljen O duhovnome u umjetnosti u kojem iznosti načela skupine, čija se estetika bazirala na traženju duhovnoga u umjetnosti, čime se razlikuju od skupine Die Brücke. Izuzev Kandinskog i Marca, u skupini djeluju i August Macke, Alexej von Jawlensky te Paul Klee, u ranijoj fazi stvaralaštva.

Iako manje poznata, nimalo manje značajna je i skupina "Neue Sachlichkeit" (Nova objektivnost) koja se razvila tijekom 1920-ih. Bila je to skupina koja je možda najbolje oslikala ratni i socijalni ekspresionizam, a ključne osobe koje se vežu uz rad skupine su George Grosz, njemački slikar značajan po svojim slikama koje oštro kritiziraju društvo i bezličnost, kao i otuđenost suvremenog čovjeka, i Otto Dix, čiji su slikoviti prikazi vješti prikazi ogorčenja prouzrokovanog ratnim terorom. Zanimljivo je kako su sve tri skupine s djelovanjem prestale 1933., kada ih Hitlerov NSDAP proglašava izopačenom umjetnošću.
thumb|left|200px|Egon Schiele: Djevojčica s kapom
Germanskom ekspresionističkom krugu pripadaju još i njemački slikari Max Beckmann i Paula Modersohn-Becker, kao i austrijski slikari Oskar Kokoschka i Egon Schiele, specifični po svom slikarskom izrazu. Kokoschkin stil vjerno je prikazao gusto namazane boje i debele slojeve istih, što je bila znakovita odlika ekspresionističkog slikarstva, uz određenu dozu mašte, dok je Schieleov stil prepun nakaradnih i deformiranih prikaza (načelno su to bili ekspresionistički portreti) preko kojih autor izražava svoje ogorčenje.
thumb|200px|Amedeo Modigliani: Portret Marija Varfoglija
Francuski su ekspresionisti u svom izrazu bili znatno umjereniji i nisu imali nekakvu specifičnu grupnu homogenost već su djelovali neovisno, a elemente njihovog slikarstva slijedili su i brojni strani slikari koji su se okupljali u Parizu, tadašnjem kulturnom središtu. Georges Rouault značajan je po svojim deformiranim i unakaženim prikazima punih bunta koje je prenosio i na religijske (Izbičevani Krist), ali i na svjetovne teme u kojima je prikazivao likove s dna društvene ljestvice (prostitutke, ulične artiste, ...). Pod okriljem francuske, djeluje i belgijsko-britanski slikar James Ensor. Njegov ekspresionizam bazirao se na prikazivanju nakaradnoga i gortesknoga, lica koja izazivaju jezu pri samom pogledu. Isprva je bio jedan od sljedbenika Paula Gauguina, a kasnije se afirmirao kao ekspresionist. Bjeloruski Židov s radom u Parizu bio je Chaïm Soutine, značajan po svojim portretima i slikama koje se bave egzistencijalnom tematikom i stilom koji je bio iznimno sličan onome Amedea Modiglianija. Modigliani je bio Talijan na radu u Parizu, specifičnog slikarskog izraza bliskog ekspresionizmu, ali još bližeg primitivizmu. Proslavio se svojim portretima koji prikazuju izdužene likove pune emocija i melankonije, najčešće odsutnih pogleda i atipične, ali očaravajuće ljepote (sličnost sa Soutineom). Posebna figura francuskog ekspresionizma, također bjeloruski Židov, bio je i Marc Chagall. Iako je u prvoj fazi bio prokubist, a u posljednoj nadrealist, važna okosnica njegovog slikarstva njegove su ekspresionističke slike koje obiluju korištenjem boja (snažne simbolike), ali i specifičnim prikazima sela, koje je bilo njegov vječni motiv.

 Apstraktni ekspresionizam

Apstraktni ekspresionizam je kolektivno ime za grupu umjetnika u New Yorku koji su radili strasno emocionalne slike karakterizirane vrlo debelim nanosima boje i mase. Ovaj naziv je upotrijebio 1929. godine Alfred H. Barr Jr., osnivač muzeja moderne umjetnosti. Predstavlja kombinaciju apstraktne umjetnosti Vasilija Kandinskog i ekspresionističkih načela, a poznatim ga je učinio Jackson Pollock, a uz njega i Franz Kline, Mark Rhotko i Willem de Kooning. Bilo je to slikarstvo izrazite dinamike čija je posebnost bila korištenje cjelokupnih tjelesnih pokreta za prikazivanje slikarske teme.

 Ekspresionizam u književnosti

Ključni pojam ekspresionista u književnosti bila je riječ "krik" (po Munchovoj slici) kako bi dočarali užase Prvoga svjetskog rata. Zahvatio je većim dijelom područja Njemačke i Austrije koji su smatrali da autor mora izraziti svoj stav te tako objavljuju subjektivna djela (što je jedna od karakteristika romantizma). Osim individualizma i iznošenja unutarnje ekspresije, važne odlike ekspresionizma bile su izražena simbolika, dominantno korištenje boja i njihovo specifično značenje, racionalizacija i "sužavanje" izraza, ali i uvođenje određenih jezičnih promjena koje su bile, u većem segmentu, karakteristične i za ostale avangardne pravce (futurizam, nadrealizam, dadaizam - izuzetak su imažinizam i konkretna poezija).

Ključni predstavnici književnog ekspresionizma bili su Rainer Maria Rilke, Hermann Bahr, Georg Trakl, August Stramm Gottfried Benn i ostali, ali su se naznake ekspresionizma vidljive i u djelima drugih autora. Specifičan krug ekspresionista okupio se u Njemačkoj, a obilježili su ga, posebno, Trakl, Stramm, Bahr i Benn, koji je radio kao liječnik i tako dobio direktan uvid u strahote rata. Njegova pjesma Mrtvačnica direktan je prikaz slika ratnog terora, deformiranih i unakaženih likova s kojima se Benn susretao kao liječnik, zbog čega i jest specifična unutar opusa njemačkog ekspresionizma. Od književnih vrsta najviše se pisalo drama i poezije. Poezija je uglavnom koristila grad kao osnovnu temu te su to bile kratke pjesme pisane slobodnim stihom i bez interpukcije. Koristile su se i apstraktne slike i estetika ružnoće u pjesmama. Ekspresionističku dramu su okarakterizirali monolozi, pantomime, masovne scene s puno glumaca, puno boje i puno pokreta i glazbe. Iz ekspresionizma izašlo je najviše kvalitetnih djela od ostalih pravaca avangarde i oni su najviše utjecali na kasnije pisce.
thumb|150px|Antun Branko Šimić
Ekspresionističke proze u načelu nije bilo puno, ali su se elementi pravca mogli uočiti u stvaralaštvu nekolicine autora. Franz Kafka, prvak magičnog realizma (literarne fikcije), u svojim je djelima prikazivao likove čija sama egzistencija predstavlja krik i Kafkin bunt prema suvremenom društvu, birokraciji i otuđenosti ljudske egizstencije. Takvi su i njegovi likovi Gregora Samse iz Preobražaja i Josef K. iz Procesa. Švicarski nobelovac Hermann Hesse u romanu Stepski vuk iznosi velik broj ekspresionističkih elemenata prikazanih iz očiju Harryja Hallera. Natruhe se, iako se radi o romanu bliskom egzistencijalizmu, vide i u remek-djelu Krik i bijes, američkog nobelovca Williama Faulknera, ali i u kasnijoj fazi ("faza pobune") opusa Alberta Camusja.

U hrvatskoj književnosti ekspresionizam se odlikuje primarno preko pjesničkog, a kasnije i dramskog opusa autora između 1914. i 1952. Dominantna ličnost rane faze svakako je Antun Branko Šimić, pjesnik i novinar rodom iz Drinovaca, koji je u svojoj jedinoj, za života, objavljenoj zbirci, Preobraženja prikazao unutarnju ekspresiju i vlastite emocije preko niza tema i simbola. Zbirka započinje pjesmom Moja preobraženja, koja služi kao svojevrsni manifest, a završava antologijskim pjesmama Opomena i Budući. Njegov novinarski rad obilježen je časopisima Juriš i Vijavica, a izuzev njega istaknuli su se i časopisi Kokot, kojeg je uređivao Ulderiko Donadini te Plamen Miroslava Krleže. Pjesnički opus obogatili su i Ivo Andrić i Tin Ujević, u svojoj ranoj fazi, ali i Miroslav Krleža. Krleža, koji će se profilirati u najvećeg hrvatskog pisca XX. stoljeća, znakovit je i izbog svog dramskog opusa koji također sačinjava dio ekspresionističke baštine hrvatske književnosti. Naime, njegova groteskna krabuljna igra Kraljevo smatra se za prvom ekspresionističkom dramom u svijetu, a elemente pravca prikazivao je i u kasnijim, ratnim dramama kao što su Golgota i Vučjak (primjer je Horvatov san).

 Ostali ekspresionisti u književnosti
 Jakob van Hoddis, pjesnik

Ekspresionizam u glazbenoj umjetnosti

Iako se impresionizam formirao jasno oko Mauricea Ravela i Claudea Debussyja, glazbeni ekspresionizam teško je odrediti. Uglavnom se pojam veže uz Drugu bečku školu i Arnolda Schönberga, te njegova dva učenika, Antona Weberna i Albana Berga. Schönberg je u svojoj ranoj fazi kombinirao glazbu romantizma s elementima avangarde koja će, posebice u njegovom remek-djelu Pierrot Lunaire, ciklusu pjesama o Pierrotu i njegovom povratku kući, doseći razmjere ekspresionizma. U posljednoj će fazi njegov ekspresionizam biti obilježen kombiniranjem s dodekafonijom, tehnikom o dvanaesttonskom nizu koju je formirao i razložio on sam. Kod Weberna se, zbog relativno malenog opusa, ne može jasno uočiti glazbeni ekspresionizam (te je tako njegov stil bliži punktualizmu), dok se kod Berga on uočava najjasnije. Iako prisutan i u njegovim instrumentalnim djelima, vrhunac ekspresionizma vidi se u njegovim opernim remek-djelima - operama Wozzeck i Lulu. Obje opere smatraju se ključnim djelima XX. stoljeća, a uspješno kombiniraju dodekafoniju s elementima ekspresionizma koji se vidi i u glazbi i u radnji, ali i u dizajnu i scenografiji propisanoj od strane autora.

Ekspresionistička arhitektura

Ekspresionistička arhitektura je avangardna arhitektura u Njemačkoj, Nizozemskoj, Austriji, Češkoj i Danskoj koja je nastala u godinama poslije Prvog svjetskog rata, s vrhuncem do 1930-ih. God. 1913. Adolf Behne je arhitekturu Brune Tauta u časopisu „Pan“ prvi put nazvao ekspresionističkom upoređujući je sa slikarskim pravcem ekspresionizma. Danas ovaj pojam podrazumjeva svaku arhitekturu koja posjeduje osobitosti ovog pokreta, kao što su izobličenja, fragmentaciju ili silovitu komunikaciju prenaglašenih emocija.Oliver Stallybrass i Alan Bullock (i dr.), The Fontana Dictionary of Modern Thought (Paperback), 1988., Fontana press. str. 301.-392.

Izvori

Vanjske poveznice
 Tiha Pobuna  povodom izložbe ekspresionista u Klovićevim dvorima (Studeni 2008)
 Ekspresionizam na Znanje.org
 Avangarda i modernistički pokreti
 Alfirević, Đorđe. Expressionism as The Radical Creative Tendency in Architecture. Arhitektura i urbanizam (Beograd), br.34 (2012), str. 14–27.
 Alfirević, Đorđe. Ekspresionizam u arhitekturi XX veka u Srbiji, doktorska disertacija. Beograd: Arhitektonski fakultet Univerziteta u Beogradu, 2015.

Kategorija:Slikarstvo
Kategorija:Umjetnički pravci

of Belgrade:

najveći majstori njemačkog ekspresionizma
Izložbom „Tiha pobuna – najveći majstori njemačkog ekspresionizma“ Galerija Klovićevi dvori hrvatskoj javnosti cjelovito predstavlja jedan od najznačajnijih pokreta u povijesti moderne europske umjetnosti.
Početkom 20. stoljeća Berlin, München i Rajnska oblast postaju likovnim središtima u kojima se oformljuju likovne grupe od presudnog značaja za daljnji razvoj moderne umjetnosti. Osnivanjem grupe „Die Brücke“ („Most“) u Dresdenu sredinom lipnja 1905. godine započelo je novo poglavlje u njemačkoj i europskoj umjetnosti. Umjetnička grupa „Die Brücke“, koju su osnovali tadašnji studenti arhitekture Fritz Bleyl, Ernst Ludwig Kirchner, Karl Schmidt-Rottluff i Erich Heckel, jezgro je njemačkog ekspresionizma. Unutar grupe djelovat će još Max Pechstein i Otto Müller te kraće vrijeme Emil Nolde koji je, kao i Paula Modersohn-Becker i Christian Rohlfs, na svojstven način samotnjak njemačkog ekspresionizma. Program grupe „Die Brücke“ nije sadržavao nikakvu stilsku predodžbu, nego je odražavao novu životnu formu nastalu pod utjecajem novih nemirnih vremena. Njemački ekspresionizam je na početku stoljeća bio angažirana umjetnost. Bio je politički orijentiran na samom izvorištu. Želeći narušiti ravnotežu i srušiti stari poredak, ekspresionisti suosjećaju s „nečistima“, potlačenima i povrijeđenima te traže nov, neposredan odnos prema stvarnosti. Njihova umjetnost teži za istinom, a ne za prividom lijepog.
Nešto kasnije, 1912. u Münchenu se formira grupa „Der Blaue Reiter“ („Plavi jahač“) kojoj pripadaju Wassily Kandinski, Gabriele Münter, Franc Marc, August Macke, Paul Klee, Aleksej Jawlenski, Marianne Werefkin i muzičar Arnold Schönberg koji grupi pristupa kasnije. U određenom trenutku na kratko će im se pridružiti i Lyonel Feininger koji će s Kandinskim, Kleeom i Jawlenskim 1926. organizirati izložbu pod nazivom „Die blauen vier“. Dominantna osobnost neospornog autoriteta u toj grupi bio je Wassily Kandinski. Upravo stoga s grupom „Der Blaue Reiter“ počinje druga, u određenom smislu aristokratska, faza njemačkoga ekspresionizma. Pripadnicima te grupe nije bio cilj poboljšati svijet i promijeniti društvenu stvarnost. Oni su razmišljali o duhovnom u umjetnosti. Glavni nositelj te duhovnosti bio je Kandinski, a potom Marc. Zato stvaralaštvo slikara te grupe prelazi granice iskustvenog i odmiče u područja čiste duhovnosti. U njemu je sadržana i određena filozofska dimenzija. To je umjetnost intelektualnih slikara namijenjena čovjeku 20. stoljeća. No unatoč tome, onodobna službena umjetnička kritika proglašavala je umjetnike grupe „Der Blaue Reiter“ „neizlječivim maloumnicima“, „besramnim opsjenarima“ i „izrabljivačima željnima zarade“.
Prvi svjetski rat 1914. uvjetovao je raspad grupe, jer Marc i Macke pogibaju na frontu, a Kandinsky, Jawlensky i Werefkinova napuštaju Njemačku. Posljednju fazu njemačkog ekspresionizma označavaju umjetnici koji su djelovali u Berlinu: Max Beckmann, Georg Grosz i Otto Dix koji, svaki na svoj način, traže vlastite putove i izlaze iz ekspresionizma, povezujući se s novim umjetničkim pokretima.
Izložba „Tiha pobuna – najveći majstori njemačkog ekspresionizma“, na kojoj će se moći vidjeti 120 slika, grafika, crteža i skulptura, obuhvaća djela gotovo svih spomenutih umjetnika kojima treba još pridodati i skulptorska djela Wilhelma Lehmbrucka, Ernsta Barlacha i nekih drugih.
Izložba „Tiha pobuna – najveći majstori njemačkog ekspresionizma“ ostvarit će se u suradnji s njemačkom agencijom Arts koja djeluje pri galeriji Wolfgang Gmyrek u Düsseldorfu i koncipirana je upravo za prostor Galerije Klovićevi dvori. Predstavit će hrvatskoj publici djela poznatih ekspresionista posuđena za ovu prigodu iz brojnih muzejskih i galerijskih institucija – Berlina, Bonna, Dortmunda, Duisburga, Düsseldorfa, Heidelberga, Kassela, Krefelda, Mülheima, Münchena, Regensburga, Stuttgarta i drugih.
Likovni postav izložbe bit će koncipiran na način da se prikažu sve specifičnosti ovoga likovnoga pravca od njegovih ishodišta i začetaka do postupnog gašenja i razilaženja i to po temama koje su umjetnike s početka stoljeća u Njemačkoj najviše zaokupljale – ulične scene, rat i njegove posljedice, krajolici, mrtve prirode, interijeri ateljea, kavana i slično.
Grupe i umjetnici koji će biti zastupljeni na izložbi
Erich Heckel (1883. – 1970.)
Ernst-Ludwig Kirchner (1880. – 1938.)
Otto Müller (1874. – 1930.)
Emil Nolde (1867. – 1956.)
Max Pechstein (1881. – 1955.)
Karl Schmidt-Rottluff (1884. – 1976.)
Heinrich Campendonk (1889. – 1957.)
Lyonel Feininger (1871. – 1956.)
Alexej von Jawlensky (1864. – 1941.)
Wassily Kandinsky (1866. -1944.)
Paul Klee (1879. – 1940.)
August Macke (1887. – 1914.)
Franz Marc (1880. – 1916.)
Gabriele Münter (1877. – 1962.)
Mariane von Werefkin (1860. – 1938.)
Max Beckmann (1884. – 1950.)
Otto Dix (1891. – 1969.)
Ludwig Meidner (1884. – 1966.)
Ernst Barlach (1870. – 1938.)
Rudolf Belling (1866. – 1972.)
Otto Freundlich (1878. – 1943.)
Herbert Garbe (1888. – 1945.)
Oswald Herzog (1881. – 1939.)
Bernhard Hoetger (1874. – 1949.)
Wilhelm Lehmbruck (1881. – 1919.)
August Macke (1887. – 1914.)
Franz Marc (1880. – 1916.)
Emy Roeder (1890. – 1971.)
William Wauer (1866. – 1962.)
Paula Modersohn – Becker (1876. – 1907.)
Gottfried Brockmann (1903. – 1983.)
Ury Lesser (1861.–1931.)
Max Liebermann (1847. – 1935.)
Franz Radziwill (1895. – 1983.)
Christian Rohlfs (1845. – 1938.)
Gustav Wunderwald (1882. – 1945.)
PARTNERSTVO GALERIJE KLOVIĆEVI DVORI I ZAGREBAČKE BANKE
Nastavno na dosadašnju iznimno uspješno ostvarenu suradnju na izložbama „Van Gogh, Mondrian i haaška slikarska škola“ te „Marc Chagall – priča nad pričama“ kao i na izložbi „Dalmatinska zagora – nepoznata zemlja“, koje je vidjelo preko 230.000 posjetitelja, dosad najveći međunarodni izložbeni pothvat Galerije Klovićevi dvori „Tiha pobuna – najveći majstori njemačkog ekspresionizma
“ predstavio je novi oblik suradnje i povezivanja Galerije Klovićevi dvori i Zagrebačke banke.
Naime, osim partnerske potpore najavljenoj izložbi djela njemačkog ekspresionizma (1905. – 1920.), Zagrebačka banka osigurala je i predstavljanje deset djela značajnih njemačkih ekspresionista iz fundusa HVB banke, članice Grupe UniCredit, kojoj pripada i Zagrebačka banka.
Grupa UniCredit jedna je od vodećih europskih bankarskih grupa i rukovodi najvećom mrežom u Srednjoj i Istočnoj Europi. Grupa je prisutna u 22 zemlje, s više od 9.000 podružnica i 40 milijuna klijenata.
Sveobuhvatni angažman u području kulture ključni je element strategije korporativne društvene odgovornosti Grupe te podupire značajne vrijednosti poput inovativnosti i kontinuiranog prihvaćanja novih izazova.
Aktivnosti Grupe danas obuhvaćaju područja glazbe, književnosti ili kazališta, s posebnim fokusom na lijepe umjetnosti. Zbirka Grupe UniCredit obuhvaća 60.000 umjetničkih djela, od renesanse do suvremene umjetnosti. Ona sadrži djela starih majstora poput Canaletta, Tintoretta; moderne Klasike kao što su Yves Klein, Fernand Léger, Giorgio Morandi, Kurt Schwitters, Oskar Kokoschka i vodeće suvremene umjetnike kao što su Andreas Gursky, Christo, Georg Baselitz i Gerhard Richter. Fotografija se ističe s 4.000 povijesnih i suvremenih djela. Zbirka dopire do široke publike kroz lokalne i međunarodne kulturološke inicijative i programe.
Zagrebačka banka, kao članica Grupe UniCredit, vjeruje da je kultura pokretač lokalnog gospodarskog razvitka u svojstvu pokretanja inovativnosti i stimuliranja ekonomije znanja. Stoga je ovaj, novi pristup i oblik suradnje Banke i kulturne institucije dio dugoročnog pristupa temeljenog na društvenoj odgovornosti i održivosti.
Podržavajući trajne vrijednosti i razvoj društva u kojem posluje i čiji je dio, Zagrebačka banka stvara bolje i naprednije okruženje za sve nas. Vjerujemo da je uspjeh vodeće banke u Hrvatskoj velikim dijelom rezultat upravo takvog razmišljanja i djelovanja.

Question: when did the university of belgrade start using ekspresionizam

of Belgrade:

Question: ekspresionizam in serbia is an example of

of Belgrade:

Question: where is the ekspresionizam located

"Arhitektonski fakultet Univerziteta u Beogradu

of Belgrade:

Question: where did the ekspresionizam originate

of Belgrade:

Question: where is the university of serbia located

of Belgrade:

Question: in what century did ekspresionizam originate

of Belgrade:

Question: where is the architectural faculty located

of Belgrade:

Question: what century did ekspresionizam take place

of Belgrade:

Expressionism in the architecture of the 20th century in Serbia , doctoral thesis .

Architectural Faculty of the University of Belgrade , 2015 .

Expressionism in the architecture of the 20th century in Serbia, doctoral thesis. of Belgrade: Architectural Faculty of the University of Belgrade, 2015.


Gramatika (slovnica)Institut za hrvatski jezik i jezikoslovlje  Gramatike (slovnice) hrvatskoga jezikaZagrebačka slavistička škola je proučavanje pravila koja upravljaju uporabom jezika. Skup pravila koji upravljaju pojedinim jezikom jest gramatika tog jezika, i stoga se za svaki jezik kaže da posjeduje vlastitu gramatiku. Gramatika je dio općenite discipline koja proučava jezik zvana lingvistika ili jezikoslovlje. Gramatika predstavlja način razmišljanja o jeziku.

Većina suvremenih jezikoslovaca gramatiku shvaća kao pojam koji kao potpolja obuhvaća fonetiku, fonologiju, morfologiju, sintaksu, semantiku i pragmatiku. Tradicionalno, međutim, gramatika uključuje samo morfologiju i sintaksu.

 Razvoj gramatika

Gramatike evoluiraju uporabom i razdvajanjem ljudskih populacija. Pojavom pisanih predstavljanja također se pojavljuju i formalna jezična pravila. Formalne su gramatike kodifikacije uporabe razvijene promatranjem. Kako se pravila ustanovljuju i razvijaju, pojavljuje se i preskriptivna (propisna) koncepcija gramatike. Taj proces obično uzrokuje odstupanje između svakodnevne tadašnje uporabe jezika i one koju jezikoslovci prihvaćaju kao ispravnu. Jezikoslovci u pravilu smatraju da preskriptivne gramatike nemaju nikakvog opravdanja van estetskih ukusa njihovih autora. Međutim, u sociolingvistici se preskripcije smatraju dijelom objašnjenja zašto neki ljudi kažu "Nisam ništa učinio", a drugi "Nisam išta učinio", a neki kažu jedno ili drugo ovisno o društvenom kontekstu.

Formalno proučavanje gramatike je važan dio obrazovanja još od najmanje dobi naprednim učenjem, iako pravila koja se u poučavaju u školama nisu "gramatička" u smislu u kojem većina jezikoslovaca koristi taj termin, jer su puno više preskriptivna nego deskriptivna.

Konstruirani jezici postaju danas sve uobičajeniji. Mnogi su stvoreni kako bi potpomogli ljudsku komunikaciju (na primjer, naturalistički Interlingua, shematski Esperanto, te logički kompatibilan umjetni jezik Lojban), ili su pak stvoreni u nekom fikcijskom radu (na primjer klingonski jezik i vilenjački jezici). Svaki od ovih jezika posjeduje svoju gramatiku.

Pogrešno se vjeruje da analitički jezici imaju jednostavniju gramatiku od sintetičkih jezika. Analitički jezici rabe sintaksu za prenošenje informacije koja je kodirana infleksijom u sintetičkim jezicima. Drugim riječima, redoslijed riječi nije bitan i morfologija igra znatno važniju ulogu u čisto sintetičkim jezicima, dok u analitičkim jezicima morfologija nije toliko važna i sintaksa igra značajnu ulogu. Kineski i afrikaans, na primjer, su visoko analitički i značenje je stoga vrlo kontekstno ovisno. (Oba posjeduju neke infleksije, i imali su ih više u prošlosti, te stoga s vremenom postaju sve manje sintetičkima i sve više "čisto" analitičkima.) Latinski, koji je visoko sintetički, koristi afikse i infleksije kako bi prenio istu informaciju koju kineski prenosi sintaksom. Budući da su riječi latinskog jezika poprilično (iako ne potpuno) samosadržavajuće, razumljiva rečenica latinskog jezika se može načiniti permutiranjem elemenata u proizvoljnom redoslijedu. Latinski ima složenu afiksaciju i jednostavnu sintaksu, dok za kineski vrijedi obrnuto.

 U računarstvu

U računarstvu, sintaksa svakog programskog jezika je definirana formalnom gramatikom. U teoretskom računarstvu i matematici, formalne gramatike definiraju formalne jezike. Chomskyjeva hijerarhija definira nekoliko važnih klasa formalnih gramatika.

 Izvori
 Bede Rundle, Grammar in Philosophy, Oxford 1979.
 Chris Foryth, Grammar through time, 1981.
 Ralph Waldo Emerson, et al, The Classics of Style, 2006.

 Gramatički uređaji
 Afiksacija
 Derivacija
 Reduplikacija
 Redoslijed riječi

 Gramatički termini

 Broj
 Čestica
 Dvojina
 Glagol
 Gramatički rod
 Hrvatski konjunktiv, aorist i kondicional
 Imenica
 Jednina
 Osobna zamjenica
posvojna zamjenica
Povratna zamjenica
Povratno-posvojna zamjenica
Pokazne zamjenice
 Množina
 Padež
 Pridjev
 Prijedlog
 Prilog
 Uzvik (usklik)
 Veznici
 Zamjenica

 Vidi još
 Univerzalna gramatika
 Nejednoznačna gramatika
 Analitički jezik u odnosu na sintetički jezik
 Teorija upravljanja i vezanja
 Lingvistička topologija
 Sintaksa
 Gramatika hrvatskoga jezika
 Hrvatske gramatike

 Izvor

 Vanjske poveznice
 Popis gramatika hrvatskog jezika

|
|
|
|
|
|
GRAMATIKE (SLOVNICE) HRVATSKOGA
JEZIKA
- Bartol Kašić, Institutiones
linguae Illyricae (Osnove ilirskoga jezika). Rim, 1604. (Pretisci:
Slavistische Forschungen herausgegeben von Reinhold Olesch, Band
21, Böhlau Verlag, Kö1n-Wien, 1977; Most/The Bridge, Zagreb, 1990;
Institut za hrvatski jezik i jezikoslovlje, Zagreb, 2002.
- Juraj Križanić, Gramatíčno iskazánje ob rúskom
jezíku. Tobolsk, 1665.
- Ardelio della Bella: Instruzioni grammaticali
della lingua illirica, u:
Dizionario italiano, latino, ilirico. Venecija,
1728, Dubrovnik, 1785; samostalno: Principi elemetari della
grammatica illirica. Dubrovnik,
1837.
- Blaž Tadijanović: Svaschta po mallo illiti
kratko sloxenye immenah, i ricsih u illyrski, i nyemacski jezik.
Magdeburg, 1761, Tropava,
1766.
- Matija Antun Relković: Nova slavonska, i nimacska
grammatika. Neue Slavonische und Deutsche Grammatik. Zagreb,
1767, Beč, 1774, 1789.
- Marijan Lanosović: Neue Einleitung zur Slavonischen
Sprache mit einem nützlichen Wörter- und Gesprächbuche, auch einem
Anhange verschiedener deutscher und slavonischer Briefe und einem
kleinen Titularbuche versehen. Osijek,
1778, 1789; Anleitung zur slavonischen Sprachlehre, sammt
einem nützlichen Anhange mit verschiedenen Gesprächen, deutsch-slavonisch-
und hungarischen Wörterbuche; Briefe, Benennung der vornehmsten
geist- und weltlichen Würden, dann vorzüglichsten Festtage und
anderern Personen versehen. Ofen,
1795.
- Ignacij Szent-Mártony: Einleintung zur kroatischen
Sprachlehre für Deutsche.
Varaždin, 1783.
- Franz Kornig: Kroatische Sprachlehre oder Anweisung
für Deutsche die kroatische Sprache in kurzer Zeit gründlich zu
erlernen nebst beygefügten Gesprächen und verschiedenen Uebungen
… Zagreb, 1790, 1795.
- Josip Jurin: Grammatica Illyricae juventuti
Latino-Italoque sermone instruendae accomodata. Venecija,
1793.
- Ivan Vitković: Gründe der kroatischen Sprache
zum Nutzen der deutschen Jugend verfasst. Zagreb,
1799. (rukopis).
- M. E. Muža, Praktische Grammatik der kroatischen
Sprache : theoretisch-praktische Anleitung zur schnellen Erlernung
durch Selbstunterricht. Beč,
Pešta i Leipzig, 1803, 1902, Beč, Leipzig, 1920, (Praktische
Grammatik der serbisch-kroatischen Sprache fuer den Selbstunterricht
: theoretisch-praktische Anleitung zur schnellen Erlernung durch
Selbstunterricht) 1900.
- Josip Voltić, Grammatica illirica, u:
Ricsoslovnik illiricskoga, italianskoga i nimacskoga jezika s'
jednom pridpostavlienomm grammatikom illi pismenstvom: sve ovo
sabrano i sloxeno od Jose Voltiggi Istranina, Beč,
1803.
- Franjo Marija Appendini, Grammatica della lingua
Illirica … Dubrovnik, 1808,
1828, 1848, 1850.
- Josip Matijević, Horvatzka Grammatika oder
kroatische Sprachlehre. Zagreb,
1810.
- Šime Starčević, Nova
ricsoslovica illiricska vojnicskoj mladosti krajicsnoj poklonjena,
Trst, 1812.
- Josip Đurkovečki, Jezichnica horvatzko-slavinzka
za hasen Slavincev, i potrebochu
oztaleh ztranzskoga jezika narodov (Kroatisch-Slavische
Sprachlehre zum Nutzen der Slavonier und Gebrauche der übrigen
auswärtigen Nationen). Pešta,
1826.
- Ignjat Alojzije Brlić, Grammatik der illyrischen
Sprache, wie solche in Bosnien, Dalmatien, Slavonien, Serbien,
Ragusa & c. dann von den Illyriern in Banat und Ungarn gesprochen
wird. Für Teutsche verfasst und herausgegeben von Ignatz Al. Berlich,
Ofen, 1833; Grammatik
der illyrischen Sprache wie solche in Dalmatien, Kroatien, Slawonien,
Bosnien, Serbien, und von den Illiriern in Ungarn gesprochen wird.
Für Deutsche verfasst und herausgegeben von Ignaz Al. Berlić.
Zweite durchgesehene und verbesserte
Auflage, Agram, 1842; Grammatik der illirischen Sprache,
wie solche in den südslawischen Ländern Serbien, Bosnien, Slavonien,
Dalmatien, Kroatien und von den Illiriern und Serben in Ungarn
und der Vojvodina gesprochen wird. Für Deutsche verfasst und herausgegeben
von Ignaz Al. Berlić. Dritte
Auflage. Agram, 1850.
- Vjekoslav Babukić, Osnova slovnice slavjanske
narěčja ilirskoga uredjena Věkoslavom Babukićem.
Danica ilirska, II,
1836, br. 10, str. 37-40; br. 11, str. 41-44; br. 12, str. 45-48;
br. 13, str. 49-52; br. 14, str. 53-56; br. 15, str. 57-60; kao
otisak s istim naslovom i iste godine tiskano u Zagrebu kod Milana
Hiršfelda i kod Franje Suppana u nekoliko stotina primjeraka ("Ilirska
slovnica", IX); prijevod na njemački: Věkoslav Babukić's Grundzüge
der Illirischen Grammatik, durchaus mit der neuen Ortographie.
Mit einer sprachvergleichenden Vorrede von Rudolf Frölich. Wien
1839, Jos. Wenedikt's sel. Witwe Buchhandlung; na talijanski:
Elementi della grammatica illirica secondo la nouova ortografia
di Viekoslavo Babukić con una prefazione filologica di Rodolfo
Frölich. Traduzione di G.A.K.
/= Giovanni Agosto Kaznačić/, Zara, fratelli Battara tipografi
editori 1846 ("Ilirska slovnica", XIV); Trad. di Giovanni Ajosto
Kaznačić, 2. ed. Zara, 1851 (NSB); Zadar, 1865. (Vince 1971, 287).
- Ignac Kristijanović, Grammatik der Kroatischen
Mundart. Zagreb, 1837.
- Antun Mažuranić, Temelji ilirskoga i latinskoga
jezika za početnike. Zagreb,
1839, 1842.
- Rudolph Fröhlich (Veselić), Der kleine Ilirer.
Beč, 1840.
- Ilija Rukavina Ljubački, Kroatische Abänderungs-
und Abwandlungsformen nebst den Regeln der Aussprache und Rechtsschreibung.
Ein Leitfaden für Lehrer und Lernende. Trst,
1843.
- Lavoslav Fürholzer, Horvatsko-slavonska slovnica
za početnike. Varaždin, 1847,
1850.
- Vjekoslav Babukić, Grundzüge der illirischen
Sprachlehre von Professor Věkoslav Babukić; Fondamenti della grammatica
illirica di professore Věkoslavo Babukić tradotti da V. V-ž-ć
/=Vladislav Vežić/, u: Ilirsko-němačko-talianski mali rěčnik od
Josipa Drobnića, sa osnovom gramatike ilirske (protumačenom němački
i talianski) od Věkoslava Babukića. Troškom Matice ilirske. Beč.
Tiskom jermenskoga manastira. 1846-1849.
- Rudolf Fröhlich (Veselić), Teoretische-praktische
Taschen-Grammatik der illirischen Sprache. Beč,
1850. (Školski muzej, Zagreb); 1865. (preradio I. Macun) (EJ,
sv. 4/1986, s.v. Fröhlich-Veselić).
- Andrija Stazić, Grammatica della lingua illirica
ad uso degli amatori nazionali e stranieri che bramano d'impararla.
Zadar, 1850.
- Jerolim Šutina, Principi di grammatica illirica,
u: Vocaboli di prima necessita…
Zadar, 1850, 21855, 1879.
- Andrija Barić, Slovnica serbsko-ilirskoga jezika
za decu u Dalmacii i u druzih deržavah jugoslavjanskih. Spljet,
1851, 1861.
- Vjekoslav Babukić, Ilirska slovnica. Zagreb,
1854.
- Andrija Torkvat Brlić, Grammatik der illyrischen
Sprache wie solche im Munde und Schrift der Serben und Kroaten.
Beč, 1854.
- Fran Volarić, Ilirska slovnica za početne učionice.
Trst, 1854.
- Ivan Danilo, Grammatica della lingua illirica.
Zadar, 1855.
- Andrija Stazić, Grammatica illirica pratica
secondo il metodo di Ahn e di Ollendorff.
Split, 1855, Trst, 1861.
- Antun Mažuranić, Slovnica Hérvatska. Za gimnazije
i realne škole. Dio I. Rečoslovje.
Zagreb, 1859, 1861, 1866, 1869.
- Adolfo Veber (Tkalčević), Skladnja ilirskoga
jezika za niže gimnazije. Beč,
1859, 1862.
- Vinko Pacel, Slovnica jezika hrvatskoga ili
srbskoga. Zagreb, 1860.
- Adolfo Veber Tkalčević, Slovnica za četverti
razred katoličkih glavnih učionah u Carevini austrijanskoj. Beč,
1862, 1863, 1867, 1868, 1870, Slovnica za IV. razred pučkih
učionah, 61875, Slovnica hrvatska za pučke učione, 1876,
Slovnica hrvatska i pismovnik za pučke učione, 1878,
91879.
- Vatroslav Jagić, Gramatika jezika hervatskoga.
Osnovana na starobugarskoj slověnštini. Dio pervi: Glasovi. Zagreb,
1864.
- Vinko Pacel, Oblici književne hrvaštine. Karlovac,
1865.
- Pero Budmani, Grammatica della lingua serbo-croata
(illirica). Beč, 1867.
- Paul Pierre, Abrégé de grammaire française-croate
et de dictionnaire français-croate. Zagreb,
1869.
- Adolfo Veber (Tkalčević), Slovnica hervatska
za srednja učilišta. Zagreb,
1871, 1873, 1876.
- Josip Vitanović, Slovnica hervatskoga jezika
za nižu realku. Osijek, 1872.
- Ivan Danilo, Slovnica za srednja učilišta nižega
reda. Uredio po Budmanijevoj. Zadar,
1873.
- Dragutin Parčić, Grammatica della lingua slava
(illirica). Zadar, 1873, 1878;
prijevod na francuski: Grammaire de la langue Serbo-Croate. Pariz,
1877, 1904.
- Mirko Divković, Hrvatske gramatike I dio. Oblici.
Zagreb, 1879, 1897.
- Josip Vitanović, Gramatika hrvatskoga jezika
za škole i samouke. Osijek,
1880, 1882, 1888, 1891.
- Mirko Divković, Nauka o izreci. Zagreb,
1880, 1892.
- Mirko Divković, Hrvatske gramatike II dio.
Sintaksa za školu. Zagreb,
1881, (Hrvatska sintaksa) 1896).
- Rudolf Strohal, Hrvatska slovnica. Bjelovar,
1893.
- Mirko Divković, Hrvatska sintaksa. Zagreb,
1899.
- Tomo Maretić, Gramatika i stilistika hrvatskoga
ili srpskoga književnog jezika. Zagreb,
1899, 1931, 1963. (bez stilistike).
- Mirko Divković, Oblici i sintaksa hrvatskoga
jezika za srednje škole. Zagreb,
1903, 1908.
- Josip Florschütz, Gramatika hrvatskog jezika
za ženski licej, preparandije i više pučke škole. Zagreb,
1905, 1907, 1916. (Gramatika hrvatskoga ili srpskoga jezika)
1921, 1940, (prerađena
je objavljena pod naslovom Hrvatska slovnica za srednje i slične
škole) 1941, 1943, 1950, pretisak
2002.
- Milan Rešetar, Elementar-Grammatik der kroatischen
(serbischen) Sprache. Zagreb, 1916.
(Elementar-Grammatik der serbischen (kroatischen) Sprache)
1922.
- Blaž Jurišić, Nacrt hrvatske slovnice. I. Glasovi
i oblici u poviestnom razvoju. Zagreb,
1944.
- Ivan Brabec - Mate Hraste - Sreten Živković,
Gramatika hrvatskoga ili srpskoga jezika. Zagreb,
1952, 1966, 1970.
- Stjepko Težak - Stjepan Babić, Pregled gramatike
hrvatskosrpskog jezika. Zagreb,
1966, (Gramatika hrvatskoga jezika - priručnik za osnovno
jezično obrazovanje) 2003.
- Josip Hamm, Kratka gramatika hrvatskoga književnog
jezika za strance. Zagreb,
1967.
- Slavko Pavešić - Zlatko Vince, Gramatika, u:
Jezični savjetnik s gramatikom.
Zagreb, 1971.
- Eugenija Barić - Mijo Lončarić - Dragica Malić - Slavko
Pavešić - Mirko Peti - Vesna Zečević - Marija Znika,
Priručna gramatika hrvatskoga književnog jezika.
Zagreb, 1979, (Gramatika
hrvatskoga književnog jezika) 1990,
(Hrvatska gramatika) 1995,
1997.
- Stjepan Babić, Tvorba riječi u hrvatskom književnom
jeziku. Nacrt za gramatiku. Zagreb, 1986, 1991.
- Radoslav Katičić, Sintaksa hrvatskoga književnog
jezika. Nacrt za gramatiku. Zagreb,
1986, ostala izdanja 1991.
- Stjepan Babić - Dalibor Brozović -
Milan Moguš - Slavko Pavešić - Ivo Škarić - Stjepan Težak,
Povijesni pregled, glasovi i oblici hrvatskoga književnog jezika.
Nacrti za gramatiku. Zagreb,
1991.
- Dragutin Raguž, Praktična hrvatska gramatika.
Zagreb, 1997.

Question: what is the term for the study of language

Question: the study of gramatika is part of what discipline

Question: what is another term for linguistics

Question: what is the discipline of study of gramatika

Question: what is the purpose of gramatika in language

Question: a way of thinking about a language is called

Question: what is the meaning of gramatika in english

Question: what is gramatika a way of thinking about

Gramatics is part of a general discipline that studies the language called linguistics or linguistic .

Gramatics is a way of thinking about the language .

Gramatics is part of a general discipline that studies the language called linguistics or linguistic. Gramatics is a way of thinking about the language.


Oscar na najboljeg sporednog glumca (eng. Academy Award for Best Performance by an Actor in a Supporting Role)  je jedna od Nagrada za zasluge koju svake godine dodjeljuje Akademija filmskih umjetnosti i znanosti (AMPAS) kako bi odala počast glumcu koji se istaknuo izvanrednom izvedbom tijekom rada u filmskoj industriji. Dok glumce nominirane za ovu nagradu biraju sami glumci i glumice, pobjednika izabiru svi članovi. Po trenutnom sustavu, glumac je nominiran za pojedinu izvedbu u pojedinačnom filmu, a takve nominacije su ograničene na njih pet po godini.

 Povijest

Tijekom posljednje 73 godine, računajući izjednačenja i ponovne pobjednike, Akademija je dodijelila ukupno 73 Oscara za najboljeg sporednog glumca 66 različitih glumaca. Dobitnici ovog Oscara za zasluge dobivaju poznatu pozlaćenu statuu Oscara koja prikazuje pozlaćenog viteza koji drži križarski mač i stoji na roli filma. Prije 16. dodjele Oscara (1943.), pobjednici su dobivali plaketu. Prvi dobitnik bio je Walter Brennan koji je nagrađen na 9. dodjeli Oscara (1936.) za svoju izvedbu u Dođi i uzmi. Posljednji dobitnik do danas je Heath Ledger koji je nagrađen na 81. dodjeli (2008.) za svoju izvedbu u Vitezu tame.

Do 8. dodjele (1935.), nominacije za najboljeg glumca uključivale su sve glumce, bilo da je izvedba u glavnoj ili sporednoj ulozi. Na 9. dodjeli je uvedena kategorija najboljeg sporednog glumca nakon prigovora da su se u kategoriji najboljeg glumca gotovo uvijek favoriziralo one koji su imali više vremena na ekranu. Bez obzira na to, Lionel Barrymore je osvojio Oscara za najboljeg glumca (Slobodna duša, 1931.), a Franchot Tone je bio nominiran (Pobuna na brodu Bounty, 1935.) za svoje izvedbe u očigledno sporednim ulogama. Danas kategorije najboljeg glavnog glumca, najbolje glavne glumice, najboljeg sporednog glumca i najbolje sporedne glumice čine četiri Akademijine nagrade za zasluge za glumu koje se dodjeljuju svake godine.

SuperlativNajbolji glumacNajbolji sporedni glumacUkupnoGlumac s najviše nagradaDaniel Day-Lewis3Walter Brennan3Walter Brennan ,Jack Nicholson i Daniel Day-Lewis3Glumac s najviše nominacijaSpencer Tracy i Laurence Olivier9Walter Brennan, Claude Rains, Arthur Kennedy i Jack Nicholson4Jack Nicholson12Glumac s najviše nominacija bez pobjedePeter O'Toole8Claude Rains i Arthur Kennedy4Peter O'Toole8Film s najviše nominacijaPobuna na brodu Bounty3Na dokovima New Yorka, Kum i Kum II3Na dokovima New Yorka, Kum i Kum II4Najstariji pobjednikHenry Fonda76George Burns80George Burns80Najstariji nominiraniRichard Farnsworth79Hal Holbrook82Hal Holbrook82Najmlađi pobjednikAdrien Brody29Timothy Hutton20Timothy Hutton20Najmlađi nominiraniJackie Cooper9Justin Henry8Justin Henry8

Walter Brennan, pobjednik prve godine (1936.), jedini je glumac koji je osvojio ovu nagradu tri puta (iz četiri nominacije). Pet glumaca je nagradu osvojilo dvaput: Anthony Quinn, Melvyn Douglas, Michael Caine, Peter Ustinov i Jason Robards. Robards je jedina osoba koja je osvojila dvije nagrade dvije godine uzastopno, za Sve predsjednikove ljude (1976.) i Juliju (1977.).

Claude Rains i Arthur Kennedy dijele najveći broj neuspješnih nominacija, svaki po četiri. Jedini glumci s četiri nominacije su bili Walter Brennan (pobjednik tri puta) i Jack Nicholson (jedna pobjeda). Charles Bickford, Jeff Bridges, Robert Duvall, Ed Harris i Al Pacino imaju po tri neuspješne nominacije.

Harold Russell je bio prvi (i jedini) glumac koji je osvojio Oscara za istu ulogu za koju je osvojio nagradu za najboljeg sporednog glumca i Oscar za životno djelo za Najbolje godine naših života (1946.). Zahvaljujući rupama u pravilima o glasovanju, Barry Fitzgerald u Idući svojim putem (1944.) je postao jedini glumac nominiran za najboljeg i najboljeg sporednog glumca za istu izvedbu, osvojivši potonju nagradu. (Danas studiji odlučuju u kojoj će se kategoriji glumac natjecati).

Izvedba Roberta De Nira u ulozi mladog don Vita Corleonea u Kumu II je posebna jer je tako postao jedini sporedni glumac koji je osvojio ovu nagradu za ulogu koju je prethodno odigrao pobjednik u kategoriji najboljeg glumca (Marlon Brando u Kumu). De Niro i Benicio del Toro (koji je osvojio za Traffic) su jedini pobjednici u ovoj kategoriji za izvedbu na stranom jeziku.

John Mills je jedini glumac (uz pet glumica) koji je ikad bio nominiran za Oscara za nijemu ulogu. Mills je bio nominiran i osvojio ovu nagradu za svoju ulogu nijemog mentalno retardiranog seoskog idiota u Ryanovoj kćeri (1970.).

 Pobjednici i nominirani

Vodeći se Akademijinom praksom, filmovi ispod poredani su po godinama njihova prikazivanja u Los Angelesu, što je obično (ali ne i uvijek) u godini izdanja. Na primjer, Oscar za najboljeg sporednog glumca 1999. se dodjeljuje tijekom svečanosti održane 2000.

 1930-e
GodinaDobitnikfilmNominirani 1936. Walter Brennan – Dođi i uzmi Mischa Auer – Moj čovjek Godfrey Stuart Erwin – Pigskin Parade Basil Rathbone – Romeo i JulijaAkim Tamiroff – General je umro u zoru 1937. Joseph Schildkraut – Život Emila Zole Ralph Bellamy – Strašna istina Thomas Mitchell –  Uragan H.B. Warner – Izgubljeni horizontRoland Young – Topper 1938. Walter Brennan – Kentucky John Garfield – Četiri kćeri Gene Lockhart – Alžir Robert Morley – Marija AntoanetaBasil Rathbone – Kad bih bio kralj 1939. Thomas Mitchell – Poštanska kočija Brian Aheme – Poštanska kočija Harry Carey – Gospodin Smith ide u Washington Brian Donlevy – Beau GesteClaude Rains – Gospodin Smith ide u Washington

 1940-e
GodinaDobitnikfilmNominirani 1940. Walter Brennan – Zapadnjak Albert Basserman – Strani dopisnik William Gargan – Znali su što su htjeli Jack Oakie – Veliki diktatorJames Stephenson – Pismo 1941. Donald Crisp – Kako je zelena bila moja dolina Walter Brennan – Narednik York Charles Coburn – Vrag i gospođica Jones James Gleason – Stiže gospodin JordanSydney Greenstreet – Malteški sokol 1942. Van Heflin – Johnny Eager William Bendix – Wake Island Walter Huston – Yankee Doodle Dandy Frank Morgan – Tortilla FlatHenry Travers – Gđa. Miniver 1943. Charles Coburn – Što brojniji, to veseliji Charles Bickford – Bernadettina pjesma J. Naish – Sahara Claude Rains – CasablancaAkim Tamiroff – Kome zvono zvoni 1944. Barry Fitzgerald – Idući svojim putem Hume Cronyn – Sedmi križ Claude Rains – Gospodin Skeffington Clifton Webb – LauraMonty Woolley – Otkako si otišao 1945. James Dunn – Drvo raste u Brooklynu Michael Chekhov – Začarana John Dall – The Corn Is Green Robert Mitchum – Priča o vojnikuJ. Naish – Odličje za Bennyja 1946. Harold Russell – Najbolje godine naših života Charles Coburn – The Green Years William Demerest – Priča o Alu Jolsonu Claude Rains – OzloglašenaClifton Webb – Oštri rub 1947. Edmund Gwenn – Čudo u 34. ulici Charles Bickford – Farmerova kći Thomas Gomez – Ride the Pink Horse Robert Ryan – Unakrsna paljbaRichard Widmark – Poljubac smrti 1948. Walter Huston – Blago Sierra Madre Charles Bickford – Johnny Belinda José Ferrer – Ivana Orleanska Oscar Homolka – I Remember MamaCecil Kellaway – The Luck of the Irish 1949. Dean Jagger – Polijetanje usred dana John Ireland – Svi kraljevi ljudi Arthur Kennedy – Šampion Ralph Richardson – NasljednicaJames Whitmore – Bojište

 1950-e
GodinaDobitnikfilmNominirani 1950. George Sanders – Sve o Evi Jeff Chandler – Slomljena strijela Edmund Gwenn – Mister 880 Sam Jaffe – Džungla na asfaltuErich von Stroheim – Bulevar sumraka 1951. Karl Malden – Tramvaj zvan čežnja Leo Genn – Quo Vadis Kevin McCarthy – Smrt trgovačkog putnika Peter Ustinov – Quo VadisGig Young – Napuni čašu 1952. Anthony Quinn – Viva Zapata! Richard Burton – Moja rođakinja Rachel Arthur Hunnicut – Veliko nebo Victor McLaglen – Mirni čovjekJack Palance – Nenadani strah 1953. Frank Sinatra – Odavde do vječnosti Eddie Albert – Praznik u Rimu Brandon de Wilde – Shane Jack Palance – ShaneRobert Strauss – Stalag 17 1954. Edmond O'Brien – Bosonoga kontesa Lee J. Cobb – Na dokovima New Yorka Karl Malden – Na dokovima New Yorka Rod Steiger – Na dokovima New YorkaTom Tully – Pobuna na Caineu 1955. Jack Lemmon – Gospodin Roberts Arthur Kennedy – Proces Joe Mantell – Marty Sal Mineo – Buntovnik bez razlogaArthur O'Connell – Piknik 1956. Anthony Quinn – Žudnja za životom Don Murray – Autobusna postaja Anthony Perkins – Prijateljsko uvjeravanje Mickey Rooney – Hrabri i smjeliRobert Stack – Zapisano na vjetru 1957. Red Buttons – Sayonara Vittorio De Sica – Zbogom oružje Sessue Hayakawa – Most na rijeci Kwai Arthur Kennedy – Gradić PeytonRuss Tamblyn – Gradić Peyton 1958. Burl Ives – Velika zemlja Theodore Bikel – Bijeg u lancima Lee J. Cobb – Braća Karamazovi Arthur Kennedy – Neki su dotrčaliGig Young – Učiteljev ljubimac 1959. Hugh Griffith – Ben-Hur Arthur O'Connell – Anatomija jednog umorstva George C. Scott – Anatomija jednog umorstva Robert Vaughn – Mladi iz PhiladelphijeEd Wynn – Dnevnik Anne Frank

 1960-e
GodinaDobitnikfilmNominirani 1960. Peter Ustinov – Spartak Peter Falk – Murder, Inc. Jack Kruschen – Apartman Sal Mineo – EgzodusChill Willis – Alamo 1961. George Chakiris – Priča sa zapadne strane Montgomery Clift – Suđenje u Nürnbergu Peter Falk – Džep pun čuda Jackie Gleason – HazarderGeorge C. Scott – Hazarder 1962. Ed Begley – Slatka ptica mladosti Victor Buono – Što se dogodilo s Baby Jane? Telly Savalas – Ptičar iz Alcatraza Omar Sharif – Lawrence od ArabijeTerence Stamp – Billy Budd 1963. Melvyn Douglas – Hud Nick Adams – Twilight of Honor Bobby Darin – Captain Newman, M.D. Hugh Griffith – Tom JonesJohn Huston – Kardinal 1964. Peter Ustinov – Topkapi John Gielgud – Beckett Stanley Holloway – My Fair Lady Edmund O'Brien – Sedam dana u svibnjuLee Tracy – Vjenčani kum 1965. Martin Balsam – Tisuću klaunova Ian Bannen – Feniksov let Tom Courtenay – Doktor Živago Michael Dunn – Brod luđakaFrank Finlay – Othello 1966. Walter Matthau – Kolačić sreće Mako – Misija u Kini James Mason – Georgy Girl George Segal – Tko se boji Virginije Woolf?Robert Shaw – Čovjek za sva vremena 1967. George Kennedy – Hladnokrvni kažnjenik John Cassavetes – Dvanaestorica žigosanih Gene Hackman – Bonnie i Clyde Cecil Kellaway – Pogodi tko dolazi na večeruMichael J. Pollard – Bonnie i Clyde 1968. Jack Albertson – U pitanju bijahu ruže Seymour Cassel – Lica Daniel Massey – Zvijezda Jack Wild – Oliver!Gene Wilder – Producenti 1969. Gig Young – Konje ubijaju, zar ne? Rupert Crosse – Lupeži Elliott Gould – Bob i Carol, Ted i Alice Jack Nicholson – Goli u sedluAnthony Quayle – Anne od tisuću dana

 1970-e
GodinaDobitnikfilmNominirani 1970. John Mills – Ryanova kći Richard Castellano – Ljubavnici i drugi stranci Dan Georg – Mali veliki čovjek Gene Hackman – Nikad nisam pjevao svom ocuJohn Marley – Ljubavna priča 1971. Ben Johnson – Posljednja kino predstava Jeff Bridges – Posljednja kino predstava Leonard Frey – Guslač na krovu Richard Jaeckel – Sometimes a Great NotionRoy Scheider – Francuska veza 1972. Joel Grey – Cabaret Eddie Albert – Zavodnik James Caan – Kum Robert Duvall – KumAl Pacino – Kum 1973. John Houseman – Potjera za diplomom Vincent Gardenia – Bang the Drum Slowly Jack Gilford – Spasite tigra Jason Miller – EgzorcistRandy Quaid – Posljednji zadatak 1974. Robert De Niro – Kum II Fred Astaire – Pakleni toranj Jeff Bridges – Thunderbolt i Lightfoot Michael Gazzo – Kum IILee Strasberg – Kum II 1975. George Burns – Sunčani momci Brad Dourif – Let iznad kukavičjeg gnijezda Burgess Meredith – Sjaj i bijeda Hollywooda Chris Sarandon – Pasje poslijepodneJack Warden – Holivudski frizer 1976. Jason Robards – Svi predsjednikovi ljudi Ned Beatty – TV mreža Burgess Meredith – Rocky Laurence Olivier – MaratonacBurt Young – Rocky 1977. Jason Robards – Julia Mikhail Barišnjikov – Životna prekretnica Peter Firth – Equus Alec Guinness – Zvjezdani ratovi, Epizoda 4: Nova nadaMaximilian Schell – Julia 1978. Christopher Walken – Lovac na jelene Bruce Dern – Povratak veterana Richard Farnsworth – Dolazi jahač John Hurt – Ponoćni ekspresJack Warden – Nebo može čekati 1979. Melvyn Douglas – Dobrodošli, g. Chance Robert Duvall – Apokalipsa danas Justin Henry – Kramer protiv Kramera Frederic Forrest – RužaMickey Rooney – Crni pastuh

 1980-e
GodinaDobitnikfilmNominirani 1980. Timothy Hutton – Obični ljudi Judd Hirsch – Obični ljudi Michael O'Keefe – Veliki Santini Joe Pesci – Razjareni bikJason Robards – Melvin i Howard 1981. John Gielgud – Arthur James Coco – Only When I Laugh Ian Holm – Vatrene kočije Jack Nicholson – CrveniHoward Rollins – Ragtime 1982. Louis Gossett Jr. – Oficir i džentlmen Charles Durning – Najbolji mali kupleraj u Teksasu John Lithgow – Svijet po Garpu James Mason – PresudaRobert Preston – Victor, Victoria 1983. Jack Nicholson – Vrijeme nježnosti Charles Durning – Biti ili ne biti John Lithgow – Vrijeme nježnosti Sam Shepard – Put u svemir - Prava stvarRip Torn – Cross Creek 1984. Haing S. Ngor – Polja smrti Adolph Caesar – Vojnikova priča John Malkovich – Mjesto u srcu Noriyuki Morita – Karate KidRalph Richardson – Greystoke - Legenda o Tarzanu 1985. Don Ameche – Čahura Klaus Maria Brandauer – Moja Afrika William Hickey – Čast Prizzijevih Robert Loggia – Oštri rubEric Roberts – Pomahnitali vlak 1986. Michael Caine – Hannah i njezine sestre Tom Berenger – Vod smrti Willem Dafoe – Vod smrti Denholm Elliott – Soba s pogledomDennis Hopper – Hoosiers 1987. Sean Connery – Nedodirljivi Albert Brooks – TV Dnevnik Morgan Freeman – Street Smart Vincent Gardenia – Začarana mjesecomDenzel Washington – Krik za slobodom 1988. Kevin Kline – Riba zvana Wanda Alec Guinness – Mala Dorritova Martin Landau – Tucker: Čovjek i njegov san River Phoenix – Na izmaku snageDean Stockwell – Udana za mafiju 1989. Denzel Washington – Rat za slavu Danny Aiello – Učini pravu stvar Dan Aykroyd – Vozeći gospođicu Daisy Marlon Brando – Suha sezonaMartin Landau – Zločini i prekršaji

 1990-e
GodinaDobitnikfilmNominirani 1990. Joe Pesci – Dobri momci Bruce Davison – Longtime Companion Andy Garcia – Kum III Graham Greene – Ples s vukovimaAl Pacino – Dick Tracy 1991. Jack Palance – Gradski kauboji Harvey Keitel – Bugsy Ben Kingsley – Bugsy Michael Lerner – Barton FinkTommy Lee Jones – JFK 1992. Gene Hackman – Nepomirljivi Jaye Davidson – Plačljiva igra Jack Nicholson – Malo dobrih ljudi Al Pacino – Glengarry Glen RossDavid Paymer – Mr. Saturday Night 1993. Tommy Lee Jones – Bjegunac Leonardo DiCaprio – Što muči Gilberta Grapea Ralph Fiennes – Schindlerova lista John Malkovich – Na vatrenoj linijiPete Postlethwaite – U ime oca 1994. Martin Landau – Ed Wood Samuel L. Jackson – Pakleni šund Chazz Palminteri – Meci iznad Broadwaya Paul Scofield – KvizGary Sinise – Forrest Gump 1995. Kevin Spacey – Privedite osumnjičene James Cromwell – Praščić Babe Ed Harris – Apollo 13 Brad Pitt – Dvanaest majmunaTim Roth – Rob Roy 1996. Cuba Gooding Jr. – Jerry Maguire William H. Macy – Fargo Edward Norton – Iskonski strah Armin Müller-Stahl – SjajJames Woods – Duhovi Mississippija 1997. Robin Williams – Dobri Will Hunting Robert Forster – Jackie Brown Anthony Hopkins – Amistad Greg Kinnear – Bolje ne možeBurt Reynolds – Kralj pornića 1998. James Coburn – Grad zločina Robert Duvall – Građanska parnica Ed Harris – Trumanov Show Geoffrey Rush – Zaljubljeni ShakespeareBilly Bob Thornton – Jednostavan plan 1999. Michael Caine – Kućna pravila Tom Cruise – Magnolija Michael Clarke Duncan – Zelena milja Jude Law – Talentirani gospodin RipleyHaley Joel Osment – Šesto čulo

 2000-e
GodinaDobitnikfilmNominirani 2000. Benicio del Toro – Traffic Jeff Bridges – Kandidat Willem Dafoe – U sjeni vampira Albert Finney – Erin BrockovichJoaquin Phoenix – Gladijator 2001. Jim Broadbent – Iris Ethan Hawke – Dan obuke Ben Kingsley – Posljednja pljačka Ian McKellen – Gospodar prstenova: Prstenova družinaJon Voight – Ali 2002. Chris Cooper – Adaptacija Ed Harris – Sati Paul Newman – Put do uništenja John C. Reilly – ChicagoChristopher Walken – Uhvati me ako možeš 2003. Tim Robbins – Mistična rijeka Alec Baldwin – Cooler Benicio del Toro – 21 gram Djimon Hounsou – U AmericiKen Watanabe – Posljednji samuraj 2004. Morgan Freeman – Djevojka od milijun dolara Alan Alda – Avijatičar Jamie Foxx – Collateral Thomas Haden Church – StranputicaClive Owen – Bliski odnosi 2005. George Clooney – Syriana Matt Dillon – Fatalna nesreća Paul Giamatti – Cinderella Man Jake Gyllenhaal – Planina BrokebackWilliam Hurt – Povijest nasilja 2006. Alan Arkin – Mala Miss Amerike Jackie Earle Haley – Mala djeca Djimon Hounsou – Krvavi dijamant Eddie Murphy – Komadi iz snovaMark Wahlberg – Pokojni 2007. Javier Bardem – Nema zemlje za starce Casey Affleck – Ubojstvo Jesseja Jamesa od kukavice Roberta Forda Philip Seymour Hoffman – Rat Charlieja WilsonaHal Holbrook – U divljini Tom Wilkinson – Michael Clayton 2008. Heath Ledger – Vitez tame Josh Brolin – MilkRobert Downey Jr. – Tropska grmljavina Philip Seymour Hoffman – SumnjaMichael Shannon – Put oslobođenja 2009. Christoph Waltz – Nemilosrdni gadovi Matt Damon – Invictus  Woody Harrelson – The Messenger  Christopher Plummer – The Last Station  Stanley Tucci – Ljupke kosti

 2010-e
GodinaDobitnikfilmNominirani 2010. Christian Bale – Boksač John Hawkes – Zimska kost Jeremy Renner – Grad lopova Mark Ruffalo – Djeca su dobroGeoffrey Rush – Kraljev govor 2011. Christopher Plummer – Početnici Kenneth Branagh – Moj tjedan s Marilyn Jonah Hill – Igra pobjednika Nick Nolte – RatnikMax von Sydow – Jako glasno i nevjerojatno blizu 2012. Christoph Waltz – Odbjegli Django Alan Arkin – Argo Robert De Niro – U dobru i u zlu Philip Seymour Hoffman – MasterTommy Lee Jones – Lincoln 2013. Jared Leto – Dobri dileri iz Dallasa Barkhad Abdi – Kapetan Phillips Bradley Cooper – Američki varalice Michael Fassbender – 12 godina ropstvaJonah Hill – Vuk s Wall Streeta 2014. J.K. Simmons – Ritam ludila Robert Duvall – Sudac Ethan Hawke – Odrastanje Edward Norton – BirdmanMark Ruffalo – Foxcatcher: Priča koja je šokirala svijet 2015. Mark Rylance – Most špijuna Christian Bale – Oklada stoljeća Tom Hardy – Povratnik Mark Ruffalo – SpotlightSylvester Stallone – Creed 2016. Mahershala Ali – Moonlight Jeff Bridges – Sve ili ništa Lucas Hedges – Manchester by the Sea Dev Patel – LavMichael Shannon – Noćne životinje 2017. Sam Rockwell – Tri plakata izvan grada Christopher Plummer – Sav novac svijetaRichard Jenkins – Oblik vode Willem Dafoe – Projekt Florida  Woody Harrelson – Tri plakata izvan grada 2018.Mahershala Ali – Zelena knjiga: Vodič za život Adam Driver – Crni član KKKlana  Richard E. Grant – Možete li mi ikad oprostiti? Sam Elliott − Zvijezda je rođena  Sam Rockwell − Čovjek iz sjene 2019. Brad Pitt ' – Bilo jednom... u Hollywoodu Al Pacino – Irac  Anthony Hopkins − Dvojica pape  Joe Pesci − Irac  Tom Hanks − Prekrasan dan u susjedstvu

 2020-e
GodinaDobitnikfilmNominirani2020. / 2021.
Razdoblje prihvatljivosti za 93. dodjelu produljeno je do 28. veljače 2021. zbog utjecaja pandemije COVID-19 Daniel Kaluuya – Juda i crni mesija Sacha Baron Cohen – Čikaška sedmorka Leslie Odom Jr. – Jedna noć u Miamiju Paul Raci – Zvuk metalaLakeith Stanfield – Juda i crni mesija 2021. Troy Kotsur – CODA Ciarán Hinds – Belfast Jesse Plemons – Šape pasje J. K. Simmons – Biti RikardoKodi Smit-McPhee – Šape pasje

 Strani dobitnici
Kako su Oscari osnovani u Sjedinjenim Državama te se fokusiraju na hollywoodsku filmsku industriju, većina dobitnika Oscara su bili Amerikanci. Bez obzira na to, mnogo je glumaca pobjednika bilo iz inozemstva.

Australija: Heath Ledger
Austrija: Joseph Schildkraut i Christoph Waltz
Irska: Barry Fitzgerald
Kambodža: Haing S. Ngor
Kanada: Christopher Plummer
Meksiko: Anthony Quinn
Portoriko: Benicio del Toro
Španjolska: Javier Bardem
Ujedinjeno Kraljevstvo: Christian Bale, Jim Broadbent, Michael Caine, Sean Connery, Donald Crisp, John Gielgud, Hugh Griffith, Edmund Gwenn, John Mills, George Sanders, Peter Ustinov i Mark Rylance

Na 37. dodjeli Oscara (1964.), po prvi put u povijesti, sve četiri glumačke nagrade su otišle neameričkim glumcima: Rexu Harrisonu, Julie Andrews, Peteru Ustinovu i Lili Kedrovoj. To se drugi put dogodilo na 80. dodjeli (2007.) kad su pobjednici bili Daniel Day-Lewis, Marion Cotillard, Javier Bardem i Tilda Swinton.

 Vanjske poveznice
 Oscars.org (službena stranica Akademije)
 Oscar.com (službena promotivna stranica dodjele)
 Akademijina baza podataka  (službena stranica)

External links Oscars.org (Academy’s website) Oscar.com (Academy’s promotional website) Academy’s database (Academy’s website)

External links Oscars.org ( Academy ’s website ) Oscar.com ( Academy ’s promotional website ) Academy ’s database ( Academy ’s website )


Oscar na najbolju sporednu glumicu (eng. Academy Award for Best Supporting Actress) je jedan od Oscara za zasluge koji svake godine dodjeljuje Akademija filmskih umjetnosti i znanosti (AMPAS) kako bi odala počast glumici koja je ostvarila izvanrednu izvedbu tijekom rada u filmskoj industriji. Dok glumice nominirane za ovu nagradu biraju sami glumci i glumice članovi Akademije, pobjednice biraju svi članovi Akademije.

 Povijest

Tijekom posljednje 73 godine, računajući izjednačenja i ponovne pobjednike, Akademija je dodijelila ukupno 73 nagrade za najbolju sporednu glumicu 71 različitoj glumici. Dobitnice ovog Oscara za zasluge dobivaju poznatu statuu Oscara koja prikazuje pozlaćenog viteza koji drži križarski mač i stoji na roli filma. Prije 16. dodjele Oscara (1943.), pobjednice su dobivale plaketu. Prva dobitnica bila je Gale Sondergaard koja je nagrađena na 9. dodjeli (1936.) za svoju izvedbu u Anthony Adverse. Posljednja dobitnica je Penélope Cruz koja je nagrađena na 81. dodjeli (2008.) za svoju izvedbu u Vicky Cristina Barcelona.

Do 8. dodjele (1935.), nominacije za najbolju glumicu uključivale su sve glumice, bilo da je njihova uloga bila glavna ili sporedna. Na 9. dodjeli je uvedena kategorija najbolje sporedne glumice nakon prigovora da je jedinstvena kategorija favorizirala glavne glumice s najviše vremena na ekranu. Bez obzira na to, May Robson je bila nominirana za najbolju glumicu (Dama za jedan dan, 1933.) za svoju izvedbu u očigledno sporednoj ulozi. Danas kategorije najboljeg glavnog glumca, najbolje glavne glumice, najboljeg sporednog glumca i najbolje sporedne glumice čine četiri Akademijine nagrade za zasluge za glumu koje se dodjeljuju svake godine.

 Superlativi

SuperlativNajbolja glumicaNajbolja sporedna glumicaUkupnoGlumica s najviše nagradaKatharine Hepburn4Shelley Winters i Dianne Wiest2Katharine Hepburn4Glumica s najviše nominacijaKatharine Hepburn12Thelma Ritter6Meryl Streep15Glumica s najviše nominacija bez pobjedeDeborah Kerr6Thelma Ritter6Deborah Kerr i Thelma Ritter6Film s najviše nominacijaSve o Evi; Iznenada, prošlog ljeta;Životna prekretnica; Vrijeme nježnosti;i Thelma i Louise2Tom Jones3Sve o Evi4Najstarija pobjednicaJessica Tandy80Peggy Ashcroft77Jessica Tandy80Najstarija nominiranaJessica Tandy80Gloria Stuart87Gloria Stuart87Najmlađa pobjednicaMarlee Matlin21Tatum O'Neal10Tatum O'Neal10Najmlađa nominiranaKeisha Castle-Hughes13Tatum O'Neal10Tatum O'Neal10

Jedine glumice koje su nagradu osvojile dvaput su Shelley Winters, 1959. i 1965. (bila je nominirana 1972., a 1951. i za najbolju glavnu glumicu); i Dianne Wiest 1986. i 1994. (nominirana je i 1989.).

Thelma Ritter imala je šest nominacija, više od ijedne druge glumice. Kako nikad nije osvojila nagradu, drži rekord i po broju neuspješnih nominacija. Thelma Ritter je i jedina glumica s nominacijama u četiri godine uzastopno (1950. – 1953.). Glenn Close je nominirana tri godine uzastopce (1982. – 1984.).

Glumice s četiri nominacije su: Ethel Barrymore, Agnes Moorehead, Lee Grant, Maureen Stapleton, Geraldine Page i Maggie Smith. Sve od nominacija Agnes Moorehead i Geraldine Page su bile neuspješne (ali je Page osvojila nagradu za najbolju glumicu); svaka od ostalih je pobijedila jednom (dok je Smith odnijela i nagradu u najprestižnijoj kategoriji).

Glumice s tri nominacije su: Anne Revere, Celeste Holm, Claire Trevor, Angela Lansbury, Shelley Winters, Glenn Close, Diane Ladd, Dianne Wiest, Meryl Streep, Frances McDormand i Cate Blanchett. Lansbury, Close, Ladd i McDormand nikad nisu osvojile ovu nagradu (ali je McDormand osvojila nagradu za najbolju glumicu).

Hattie McDaniel je prva Afroamerikanka, Miyoshi Umeki prva (i jedina) Azijka, Rita Moreno prva (i jedina) Portorikanka i Hispanka, Brenda Fricker prva (i jedina) Irkinja, Catherine Zeta-Jones prva (i jedina) Velšanka, Cate Blanchett prva (i jedina) Australka, a Penélope Cruz prva (i jedina) Španjolka koja je osvojila nagradu za najbolju sporednu glumicu.

Samo su tri glumice nominirane za najbolje sporedne za nijeme uloge: Patty Duke je pobijedila za Čudotvorca 1962., Samantha Morton je bila nominirana za Biti najbolji 1999., a Rinko Kikuchi nominirana za Babel 2006. I Morton i Kikuchi odigrale su uloge bez izgovorene riječi, dok Duke nije imala nikakvih dijaloga osim mrmljanja i vrištanja.

 Pobjednice i nominirane
Vodeći se Akademijinom praksom, filmovi ispod poredani su po godinama njihova prikazivanja u Los Angelesu, što je obično (ali ne i uvijek) u godini izdanja. Na primjer, Oscar za najbolju sporednu glumicu za 1999. se dodjeljuje tijekom svečanosti održane 2000.

 1930-e
GodinaDobitnicafilmNominirane 1936. Gale Sondergaard – Anthony Adverse Beulah Bondi – The Gorgeous Hussy Alice Brady – Moj čovjek Godfrey Bonita Granville – Njih trojeMaria Ouspenskaya – Dodsworth 1937. Alice Brady – U starom Chicagu Andrea Leeds – Ulaz na pozornicu Anne Shirley – Stella Dallas Claire Trevor – Slijepa ulicaMay Whitty – Noć mora pasti 1938. Fay Bainter – Jezebel Beulah Bondi – Of Human Hearts Billie Burke – Merrily We Live Spring Byington – U grob ništa ne nosišMiliza Korjus – Veliki valcer 1939. Hattie McDaniel – Zameo ih vjetar Olivia de Havilland – Zameo ih vjetar Geraldine Fitzgerald – Orkanski visovi Edna Oliver – Bubnjevi duž MohawkaMaria Ouspenskaya – Ljubavna afera

 1940-e
GodinaDobitnicafilmNominirane 1940. Jane Darwell – Plodovi gnjeva Judith Anderson – Rebecca Ruth Hussey – Priča iz Philadelphije Barbara O'Neil – All This and Heaven TooMarjorie Rambeau – Put jaglaca 1941. Mary Astor – Velika laž Sara Allgood – Kako je bila zelena moja dolina Patricia Collinge – Male lisice Teresa Wright – Male lisiceMargaret Wycherly – Narednik York 1942. Teresa Wright – Gđa. Miniver Gladys Cooper – A sada, putniče Agnes Moorehead – Veličanstveni Ambersonovi Susan Peters – Robovi prošlostiMay Whitty – Gđa. Miniver 1943. Katina Paxinou – Kome zvono zvoni Gladys Cooper – Bernadettina pjesma Paulette Goddard – So Proudly We Hail! Anne Revere – Bernadettina pjesmaLucile Watson – Straža na Rajni 1944. Ethel Barrymore – Ništa osim osamljenog srca Jennifer Jones – Otkako si otišao Angela Lansbury – Plinsko svjetlo Aline MacMahon – Zmajevo sjemeAgnes Moorehead – Gospođa Parkington 1945. Anne Revere – Velika nagrada Eve Arden – Mildred Pierce Anne Blyth – Mildred Pierce Angela Lansbury – Slika Doriana GrayaJoan Lorring – Žito je zeleno 1946. Anne Baxter – Oštri rub Ethel Barrymore – Spiralne stepenice Lillian Gish – Dvoboj na suncu Flora Robson – Kovčeg za SaratoguGale Sondergaard – Anna i kralj Sijama 1947. Celeste Holm – Džentlmenski sporazum Ethel Barrymore – Slučaj Paradine Gloria Grahame – Unakrsna paljba Marjorie Main – Jaje i jaAnne Revere – Džentlmenski sporazum 1948. Claire Trevor – Otok Largo Barbara Bel Geddes – I Remember Mama Ellen Corby – I Remember Mama Agnes Moorehead – Johnny BelindaJean Simmons – Hamlet 1949. Mercedes McCambridge – Svi kraljevi ljudi Ethel Barrymore – Pinky Celeste Holm – Pridružite se stadu Elsa Lanchester – Pridružite se staduEthel Waters – Pinky

 1950-e
GodinaDobitnicafilmNominirane 1950. Josephine Hull – Harvey Hope Emerson – U kavezu Celeste Holm – Sve o Evi Nancy Olson – Bulevar sumrakaThelma Ritter – Sve o Evi 1951. Kim Hunter – Tramvaj zvan čežnja Joan Blondell – Plavi veo Mildred Dunnock – Smrt trgovačkog putnika Lee Grant – Detektivska pričaThelma Ritter – Sezona parenja 1952. Gloria Grahame – Grad iluzija Jean Hagen – Pjevajmo na kiši Colette Marchand – Moulin Rouge Terry Moore – Vrati se, mala SheboThelma Ritter – S pjesmom u srcu 1953. Donna Reed – Odavde do vječnosti Grace Kelly – Mogambo Geraldine Page – Hondo Marjorie Rambeau – Torch SongThelma Ritter – Krađa u Južnoj ulici 1954. Eva Marie Saint – Na dokovima New Yorka Nina Foch – Executive Suite Katy Jurado – Broken Lance Jan Sterling – Zapisano na nebuClaire Trevor – Zapisano na nebu 1955. Jo Van Fleet – Istočno od Raja Betsy Blair – Marty Peggy Lee – Pete Kelly's Blues Marisa Pavan – Tetovirana ružaNatalie Wood – Buntovnik bez razloga 1956. Dorothy Malone – Zapisano na vjetru Mildred Dunnock – Baby Doll Eileen Heckart – Sjeme zla Mercedes McCambridge – DivPatty McCormack – Sjeme zla 1957. Miyoshi Umeki – Sayonara Carolyn Jones – Momačka večer Elsa Lanchester –  Svjedok optužbe Hope Lange – Gradić PeytonDiane Varsi – Gradić Peyton 1958. Wendy Hiller – Odvojeni stolovi Peggy Cass – Auntie Mame Martha Hyer – Neki su dotrčali Maureen Stapleton – Usamljena srcaCara Williams – Bijeg u lancima 1959. Shelley Winters – Dnevnik Anne Frank Hermione Baddeley – Put u visoko društvo Susan Kohner – Imitacija života Juanita Moore – Imitacija životaThelma Ritter – Šaputanje na jastuku

 1960-e
GodinaDobitnicafilmNominirane 1960. Shirley Jones – Elmer Gantry Glynis Johns – U smiraj dana Shirley Knight – Dark at the Top of the Stairs Janet Leigh – PsihoMary Ure – Sinovi i ljubavnici 1961. Rita Moreno – Priča sa zapadne strane Fay Bainter – Dječji sat Judy Garland – Suđenje u Nürnbergu Lotte Lenya – Rimsko proljeće gospođe StoneUna Merkel – Ljeto i dim 1962. Patty Duke – Čudotvorka May Badham – Ubiti pticu rugalicu Shirley Knight – Slatka ptica mladosti Angela Lansbury – Mandžurijski kandidatThelma Ritter – Ptičar iz Alcatraza 1963. Margaret Rutherford – V.I.P. Diane Cilento – Tom Jones Edith Evans – Tom Jones Joyce Redman – Tom JonesLilia Skala – Ljiljani u polju 1964. Lila Kedrova – Grk Zorba Gladys Cooper – My Fair Lady Dame Edith Evans – The Chalk Garden Grayson Hall – Noć iguaneAgnes Moorehead – Tiho tiho, Charlotte 1965. Shelley Winters – Susret u parku Ruth Gordon – Sve o Daisy Clover Joyce Redman – Othello Maggie Smith – OthelloPeggy Wood – Moje pjesme, moji snovi 1966. Sandy Dennis – Tko se boji Virginije Woolf? Wendy Hiller – Čovjek za sva vremena Jocelyn Lagarde – Havaji Vivien Merchant – AlfieGeraldine Page – Sada si velik momak 1967. Estelle Parsons – Bonnie i Clyde Carol Channing – Thoroughly Modern Millie Mildred Natwick – Bosonogi u parku Beah Richards – Pogodi tko dolazi na večeruKatharine Ross – Diplomac 1968. Ruth Gordon – Rosemaryna beba Lynn Carlin – Lica Sandra Locke – Srce je usamljeni lovac Kay Medford – Smiješna djevojkaEstelle Parsons – Rachel, Rachel 1969. Goldie Hawn – Kaktusov cvijet Catherine Burns – Last Summer Dyan Cannon – Bob i Carol, Ted i Alice Sylvia Miles – Ponoćni kaubojSusannah York – Konje ubijaju, zar ne?

 1970-e
GodinaDobitnicafilmNominirane 1970. Helen Hayes – Aerodrom Karen Black – Pet lakih komada Lee Grant – Stanodavac Sally Kellerman – M*A*S*HMaureen Stapleton – Aerodrom 1971. Cloris Leachman – Posljednja kino predstava Ellen Burstyn – Posljednja kino predstava Barbara Harris – Tko je Harry Kellerman i zašto govori te ružne stvari o meni? Margaret Leighton – Ljubavni glasnikAnn-Margret – Carnal Knowledge 1972. Eileen Heckart – Leptiri su slobodni Jeannie Berlin – Zavodnik Geraldine Page – Pete i Tillie Susan Tyrrell – Debeli gradShelley Winters – Posjedonova avantura 1973. Tatum O'Neal – Mjesec od papira Linda Blair – Egzorcist Candy Clark – Američki grafiti Madeline Kahn – Mjesec od papiraSylvia Sidney – Ljetne želje, zimski snovi 1974. Ingrid Bergman – Ubojstvo u Orijent Expressu Valentina Cortese – Američka noć Madeline Kahn – Vruća sedla Diane Ladd – Alice više ne stanuje ovdjeTalia Shire – Kum II 1975. Lee Grant – Holivudski frizer Ronee Blakley – Nashville Sylvia Miles – Zbogom, ljepotice Lily Tomlin – NashvilleBrenda Vaccaro – Jacqueline Susann's Once Is Not Enough 1976. Beatrice Straight – TV mreža Jane Alexander – Svi predsjednikovi ljudi Jodie Foster – Taksist Lee Grant – Putovanje prokletihPiper Laurie – Carrie 1977. Vanessa Redgrave – Julia Leslie Browne – Životna prekretnica Quinn Cummings – Djevojka za zbogom Melinda Dillon – Bliski susreti treće vrsteTuesday Weld – Tražeći gospodina Goodbara 1978. Maggie Smith – Apartman Hotela Kalifornija Dyan Cannon – Nebo može čekati Penelope Milford – Povratak veterana Maureen Stapleton – InterijeriMeryl Streep – Lovac na jelene 1979. Meryl Streep – Kramer protiv Kramera Jane Alexander – Kramer protiv Kramera Barbara Barrie – Četiri prijatelja Candice Bergen – Početi iznovaMariel Hemingway – Manhattan

 1980-e
GodinaDobitnicafilmNominirane 1980. Mary Steenburgen – Melvin i Howard Eileen Brennan – Vojnik Benjamin Eva Le Gallienne – Uskrsnuće Cathy Moriarty – Razjareni bikDiana Scarwid – Inside Moves 1981. Maureen Stapleton – Crveni Melinda Dillon – Bez zlobe Jane Fonda – Ljetnikovac na Zlatnom jezeru Joan Hackett – Only When I LaughElizabeth McGovern – Ragtime 1982. Jessica Lange – Tootsie Glenn Close – Svijet po Garpu Teri Garr – Tootsie Kim Stanley – FrancesLesley Ann Warren – Victor, Victoria 1983. Linda Hunt – Godina opasnog življenja Cher – Silkwood Glenn Close – Velika jeza Amy Irving – YentlAlfre Woodard – Cross Creek 1984. Peggy Ashcroft – Put u Indiju Glenn Close – Potpuno prirodno Lindsay Crouse – Mjesto u srcu Christine Lahti – Druga smjenaGeraldine Page – Papa Greenwich Villagea 1985. Anjelica Huston – Čast Prizzijevih Margaret Avery – Boja purpura Amy Madigan – Dvaput u životu Meg Tilly – Agnes od BogaOprah Winfrey – Boja purpura 1986. Dianne Wiest – Hannah i njezine sestre Tess Harper – Zločini srca Piper Laurie – Djeca manjeg boga Mary Elizabeth Mastrantonio – Boja novcaMaggie Smith – Soba s pogledom 1987. Olympia Dukakis – Začarana mjesecom Norma Aleandro – Gaby-A True Story Anne Archer – Kobna privlačnost Anne Ramsey – Baci mamu iz vlakaAnn Sothern – Čekajući kitove 1988. Geena Davis – Slučajni turist Joan Cusack – Zaposlena djevojka Frances McDormand – Mississippi u plamenu Michelle Pfeiffer – Opasne vezeSigourney Weaver – Zaposlena djevojka 1989. Brenda Fricker – Moje lijevo stopalo Anjelica Huston – Neprijatelji - ljubavna priča Lena Olin – Neprijatelji - ljubavna priča Julia Roberts – Čelične magnolijeDianne Wiest – Roditeljstvo

 1990-e
GodinaDobitnicafilmNominirane 1990. Whoopi Goldberg – Duh Annette Bening – Varalice Lorraine Bracco – Dobri momci Diane Ladd – Divlji u srcuMary McDonnell – Ples s vukovima 1991. Mercedes Ruehl – Kralj ribara Diane Ladd – Rambling Rose Juliette Lewis – Rt straha Kate Nelligan – Gospodar plimeJessica Tandy – Pržene zelene rajčice 1992. Marisa Tomei – Moj rođak Vinny Judy Davis – Muževi i žene Joan Plowright – Nezaboravni travanj Vanessa Redgrave – Howards EndMiranda Richardson – Požuda 1993. Anna Paquin – Glasovir Holly Hunter – Tvrtka Rosie Perez – Lice straha Winona Ryder – Doba nevinostiEmma Thompson – U ime oca 1994. Dianne Wiest – Metci iznad Broadwaya Rosemary Harris – Tom i Viv Helen Mirren – Ludilo kralja Georgea Uma Thurman – Pakleni šundJennifer Tilly – Metci iznad Broadwaya 1995. Mira Sorvino – Moćna Afrodita Joan Allen – Nixon Kathleen Quinlan – Apollo 13 Mare Winningham – GeorgiaKate Winslet – Razum i osjećaji 1996. Juliette Binoche – Engleski pacijent Joan Allen – Vještice iz Salema Lauren Bacall – Ogledalo ima dva lica Barbara Hershey – Portret jedne dameMarianne Jean-Baptiste – Tajne i laži 1997. Kim Basinger – L.A. povjerljivo Joan Allen – In & Out Minnie Driver – Dobri Will Hunting Julianne Moore – Kralj pornićaGloria Stuart – Titanic 1998. Judi Dench – Zaljubljeni Shakespeare Kathy Bates – Pobjedničke boje Brenda Blethyn – Mali glas Rachel Griffiths – Hilary i JackieLynn Redgrave – Bogovi i čudovišta 1999. Angelina Jolie – Prekinuta mladost Toni Collette – Šesto čulo Catherine Keener – Biti John Malkovich Samantha Morton – Biti najboljiChloë Sevigny – Dečki ne plaču

 2000-e
GodinaDobitnicafilmNominirane 2000. Marcia Gay Harden – Pollock Judi Dench – Čokolada Kate Hudson – Korak do slave Frances McDormand – Korak do slaveJulie Walters – Billy Elliot 2001. Jennifer Connelly – Genijalni um Helen Mirren – Gosford Park Maggie Smith – Gosford Park Marisa Tomei – U zamciKate Winslet – Iris 2002. Catherine Zeta-Jones – Chicago Kathy Bates – Gospodin Schmidt Queen Latifah – Chicago Julianne Moore – SatiMeryl Streep – Adaptacija 2003. Renee Zellweger – Studengora Shohreh Aghdashloo – Kuća pijeska i magle Patricia Clarkson – Praznici s April Marcia Gay Harden – Mistična rijekaHolly Hunter – Trinaest 2004. Cate Blanchett – Avijatičar Laura Linney – Kinsey Virginia Madsen – Stranputica Sophie Okonedo – Hotel RuandaNatalie Portman – Bliski odnosi 2005. Rachel Weisz – Brižni vrtlar Amy Adams – Junebug Catherine Keener – Capote Frances McDormand – Sjeverna zemljaMichelle Williams – Planina Brokeback 2006. Jennifer Hudson – Komadi iz snova Adriana Barraza – Babel Cate Blanchett – Bilješke o skandalu Abigail Breslin – Mala Miss AmerikeRinko Kikuchi – Babel 2007. Tilda Swinton – Michael Clayton Cate Blanchett – Nema me Ruby Dee – Američki gangster Saoirse Ronan – OkajanjeAmy Ryan – Nestala bez traga 2008. Penelope Cruz – Vicky Cristina Barcelona Amy Adams – Sumnja Viola Davis – SumnjaTaraji P. Henson – Neobična priča o Benjaminu ButtonuMarisa Tomei – Hrvač 2009. Mo'Nique – Precious Penélope Cruz – Devet  Vera Farmiga – Ni na nebu, ni na zemlji  Maggie Gyllenhaal – Crazy Heart  Anna Kendrick – Ni na nebu, ni na zemlji

 2010-e
GodinaDobitnicafilmNominirane 2010. Melissa Leo – Boksač Amy Adams – Boksač  Helena Bonham Carter – Kraljev govor  Hailee Steinfeld – Čovjek zvan hrabrost  Jacki Weaver – Animal Kingdom 2011. Octavia Spencer – Tajni život kućnih pomoćnica Berenice Bejo – Umjetnik  Jessica Chastain – Tajni život kućnih pomoćnica  Melissa McCarthy – Djeveruše  Janet McTeer – Albert Nobbs 2012. Anne Hathaway – Jadnici Amy Adams – Master  Sally Field – Lincoln  Helen Hunt – Seanse  Jacki Weaver – U dobru i u zlu 2013. Lupita Nyong'o – 12 godina ropstva Sally Hawkins – Jasmine French  Jennifer Lawrence – Američki varalice  Julia Roberts – Kolovoz u okrugu Osage  June Squibb – Nebraska 2014. Patricia Arquette – Odrastanje Laura Dern – Divljina  Keira Knightley – Igra oponašanja  Emma Stone – Birdman  Meryl Streep – U šumi 2015. Alicia Vikander – Dankinja Jennifer Jason Leigh – Mrska osmorka  Rooney Mara – Carol  Rachel McAdams – Spotlight  Kate Winslet – Steve Jobs 2016. Viola Davis – Ograde Naomie Harris – Moonlight  Nicole Kidman – Lav  Octavia Spencer – Skrivene brojke  Michelle Williams – Manchester by the Sea 2017. Allison Janney – Ja, Tonya Laurie Metcalf – Lady Bird  Lesley Manvile – Fantomska nit  Mary J. Blige – Mudbound  Octavia Spencer – Oblik vode 2018. Regina King – Ulica Beale Amy Adams – Čovjek iz sjene  Emma Stone – MiljenicaMarina de Tavira – RomaRachel Weisz – Miljenica 2019. Laura Dern – Priča o braku Florence Pugh – Male žene  Kathy Bates – Slučaj Richarda Jewella  Margot Robbie – One su bombe  Scarlett Johansson – Jojo Rabbit

 2020-e
GodinaDobitnikfilmNominirani2020.
Razdoblje prihvatljivosti za 93. dodjelu produljeno je do 28. veljače 2021. zbog utjecaja pandemije COVID-19 Youn Yuh-jung – Minari Maria Bakalova – Borat Subsequent Moviefilm Glenn Close – Hillbilly Elegy Olivia Colman – OtacAmanda Seyfried – Mank 2021. Ariana DeBose – Priča sa zapadne strane Jessie Buckley – Mračna kći Judi Dench – Belfast Kirsten Dunst – Šape pasjeAunjanue Ellis – Kralj Richard

 Strane dobitnice
Kako su Oscari osnovani u Sjedinjenim Državama te se fokusiraju na hollywoodsku filmsku industriju, većina dobitnika Oscara su bili Amerikanci. Bez obzira na to, mnogo je glumica pobjednica bilo iz inozemstva.

Australija: Cate Blanchett
Francuska: Juliette Binoche and Lila Kedrova
Grčka: Katina Paxinou
Irska: Brenda Fricker
Japan: Miyoshi Umeki
Kanada: Anna Paquin
Kenija: Lupita Nyong'o
Portoriko: Rita Moreno
Španjolska: Penelope Cruz
Švedska: Ingrid Bergman i Alicia Vikander
Ujedinjeno Kraljevstvo: Peggy Ashcroft, Judi Dench, Wendy Hiller, Vanessa Redgrave, Margaret Rutherford, Maggie Smith, Tilda Swinton, Rachel Weisz, and Catherine Zeta-Jones

Na 37. dodjeli Oscara (1964.), po prvi put u povijesti, sve četiri glumačke nagrade su otišle neameričkim glumcima: Rexu Harrisonu, Julie Andrews, Peteru Ustinovu i Lili Kedrovoj. To se drugi put dogodilo na 80. dodjeli (2007.) kad su pobjednici bili Daniel Day-Lewis, Marion Cotillard, Javier Bardem i Tilda Swinton.

 Vanjske poveznice
 Oscars.org (službena stranica Akademije)
 Oscar.com (službena promotivna stranica dodjele)
 Akademijina baza podataka  (službena stranica)

Question: what is the name of academy website

External links Oscars.org (Academy’s website) Oscar.com (Academy’s promotional website) Academy’s database (Academy’s website)

Question: where does the name oscar za najbolju sporednu glum

Question: where does oscar.com get its information

Question: where does oscar za najbolju sporednu glumicu

poveznice Oscars.org ( službena stranica Akademije ) Oscar.com ( službena promotivna stranica dodjele ) Akademijina baza podataka ( službena