mini|Natpis na spomeniku himni

Lijepa naša domovino (često tek Lijepa naša), himna Republike Hrvatske od 1991. godine. Njezine početne riječi čest su metonim za Hrvatsku (Lijepa Naša).

Ubraja se među malobrojne miroljubive himne jer veliča ljepote domovine, a ne poziva na borbu ili otpor kao himne-koračnice (pr. Marseljeza).Božo Skoko, Hrvatski velikani, Večernji edicija, Zagreb, 2014., str. 279.,

 Stihovi

Zagrebački pravnik Antun Mihanović, jedan od pjesnika hrvatskog narodnog preporoda, napisao je domoljubnu pjesmu Horvatska domovina koja je postala temelj današnje himneČl. 15. – 22. Zakona o grbu, zastavi i himni Republike Hrvatske te zastavi i lenti predsjednika Republike Hrvatske (Narodne novine, br. 55/90., te čl. 137. Zakona o izmjenama i dopunama zakona kojima su određene novčane kazne za privredne prijestupe i prekršaje, Narodne novine, br. 26/93. i 29/94.) – od 14 kitica uzete su prva, druga, pretposljednja i posljednja. Horvatska domovina je objavljena 14. ožujka 1835. godine na naslovnoj stranici desetog broja književnog lista Danica, koji je tada bio nositelj književnog preporoda.

 Napjev

Popijevka “Lijepa naša domovino” nastala je krajem 1840-ih. Ne zna se točna godina njezina nastanka, ali se obično navodi 1848. godina. Nije sasvim sigurno je li Josip Runjanin (1821. – 1878.) skladao njezinu melodiju,Golec, Ivica. Banska krajina u djelima svećenika Josipa Marića (1807. – 1883.) i Pavla Lebera (1844. – 1919.) // Croatica Christiana Periodica, br. 57., (2006.), str. 155.-176., , fusnota 22 na str. 159.: ali se u drugoj polovici 19. stoljeća uvriježilo takvo mišljenje.Lijepa naša domovino …:, nsk.hr, 14. ožujka 2017., pristupljeno 9. kolovoza 2020.

Runjanin nije imao formalno glazbeno obrazovanje, a 1848. godine bio je kadet u graničarskoj pješačkoj pukovniji br. 10 u Glini. Zato se smatra da je popijevka skladana u Glini.

Runjanin je uglazbio samo dvije kitice Mihanovićeve pjesme, pa je popijevka zapravo dvodijelna pjesma sa 16 taktova (sheme a – a1 – b – a1).

 Glazbene preradbe i naslov
mini|180px|Antun Mihanović, hrvatski književnik i pravnik te pisac pjesme Horvatska Domovina od koje je nastala današnja himna Republike Hrvatske Lijepa naša domovino
mini|180px|Josip Runjanin, hrvatski skladatelj te časnik u austrougarskoj vojci, skladatelj himne Lijepa naša domovino

Ne zna se kako je izgledao izvorni napjev. Prvi poznati zapis potječe od Vatroslava Lichteneggera, pjevačkog pedagoga, iz 1861. godine. Slušao je kako pjevaju njegovi učenici (učiteljski pripravnici) i zabilježio note, "ukajdiv melodiju onako kako su mu pripravnici pjevali" (Franjo Ksaver Kuhač).

Lichtenegger je priredio skladbu za muški četveropjev. Godine 1862. njegova je inačica objavljena u Sbirci različitih četveropjevah mužkoga zbora (svezak II, broj 9) Narodnoga zemaljskoga glazbenog zavoda u Zagrebu.

U godinama koje su uslijedile, popijevka se pojavljivala u raznim zbirkama pod naslovom Hrvatska Domovina, a pod imenom Liepa naša nalazimo je prvi put 1864. godine u zbirci "raznih četveropjev(h) što ih izdade Glasbeno društvo duh(ovne) mlad(eži) Zag(rebačke)". Ta dva naslova su se izmjenjivala do 1890-ih godina, kada se kao naslov uvriježio prvi stih, Lijepa naša domovino.

Bilo je i drugih glazbenih inačica nakon Lichteneggera. Popijevka se uređivala za različite zborove i pritom mijenjala, a današnja inačica potječe od Franje Dugana starijeg (1919.).

I danas postoje mnoge glazbene inačice ove pjesme: za muške, ženske, dječje i mješovite zborove, tamburaške i puhačke sastave, orgulje, glasovir te simfonijski orkestar.

Službeni notni zapis himne je konačno utvrđen 1990. godine u članku 17. Zakona o grbu, zastavi i himni Republike Hrvatske.

 Tekstualne preradbe

Današnji zakonski tekst himne nije posve isti kao Mihanovićev izvornik. Osim što je bilo nužnih promjena zbog moderniziranja jezika, uvedeno je i nekoliko značenjskih promjena.

Promjene značenja kroz povijest koje se nisu održale:
 junačka → hrvatska
 da bi vazda čestna bila → daj, o Bože, sretna bila
 Teci, Sava hitra, teci → Savo, Dravo, Drino teci (2. svjetski rat)

Promjena značenja ponovo unesena u današnju verziju:
 kud li šumiš → sinje more (2. svjetski rat)

Promjene značenja koje su ostale u današnjoj verziji:
 čestna → sretna
 hitra → Dravo
 svog' doma → svoj narod

Primjerice, Antun Gustav Matoš je pisao „Oj hrvatska zemljo mila.“.Barac, Antun. (prir.); Matoš, Milan. (sabrao) Djela A. G. Matoša, sv. 4., Izd. Binoza – nakladni zavod, Zagreb, 1935., str. 231.

Na prijedlog hrvatskog književnika Milivoja Slavičeka, ponovno je umetnut stih sinje more svijetu reciDenis Derk, Umro autor pjesme "Vrijeme je da se događa napokon čovjek", Večernji list, 7. studenoga 2012. (umjesto izvornog Kud li šumiš, světu reci).

Službeni tekst himne je konačno utvrđen 21. prosinca 1990. godine u članku 16. Zakona o grbu, zastavi i himni Republike Hrvatske te zastavi i lenti Predsjednika Republike Hrvatske.

 Svojstvo himne

Tijekom 19. stoljeća "Lijepa naša" se pjevala u svečanim nacionalnim prigodama kao i razne druge popijevke. Bila je samo jedna od mnogih narodnih himna, koje je zapisao Antun Mihanović 1846. godine (Bože živi, Još Horvatzka ni propala, Mi smo, braćo ilirskog i ine). Godine 1891., prigodom izložbe Hrvatsko-slavonskoga gospodarskog društva u Zagrebu, prvi put je navedena kao hrvatska himna i pjevala se pod naslovom Lijepa naša.

Savez hrvatskih pjevačkih društava obratio se Hrvatskom saboru 1907. godine “glede uzakonjenja, odnosno službenog proglašenja pjesme Lijepa naša domovino hrvatskom himnom”. Iako Sabor nije reagirao, Lijepa naša je postala neslužbena hrvatska himna, a u svečanim prigodama se izvodila odmah nakon Carevke. Kad je Hrvatska 29. listopada 1918. godine stekla (kratkotrajnu) neovisnost, Sabor je pjevao Lijepu našu.

Također se neslužbeno pjevala između dva rata. Za vrijeme Drugoga svjetskog rata pjevali su je i ustaše i partizani. Tijekom narodnooslobodilačkog rata Lijepa naša nastavila je biti simbolom hrvatske političke tradicije i identiteta. Status himne neformalno joj je priznat na osnivačkoj skupštini ZAVNOH-a održanoj 13. i 14. lipnja 1943. godine u Otočcu i Plivičkim jezerima, kada je prvo zasjedanje ovoga tijela zaključeno svečanim izvođenjem Lijepe naše.Obilježja državnosti Republike Hrvatske - Himna Republike Hrvatske, sabor.hr, pristupljeno 13. veljače 2019. Poslije rata nije ugušena, nego se u svečanim prigodama svirala odmah nakon jugoslavenske himne. Program Radio Zagreba završavan je svake noći njezinim orkestralnim intoniranjem.

Prvi put u povijesti je službeno proglašena državnom himnom u prvom ustavnom amandmanu (točka 4.) dana 29. veljače 1972. godine. U točki je pisalo da je "Himna Socijalističke Republike Hrvatske (...) Lijepa naša domovino", što je preneseno i u Ustav SR Hrvatske 1974. godine. Ustav Republike Hrvatske iz 1990. godine navodi da Lijepa naša domovino ima status i ulogu hrvatske državne himne, a Zakon o grbu, zastavi i himni Republike Hrvatske te zastavi i lenti Predsjednika Republike Hrvatske navodi njezin službeni tekst i notni zapis, koji su time postali obvezatni.

 Spomenik himni

Usred doline na Zelenjaku je podignut spomenik hrvatskoj himni u obliku obeliska visokoga 12,20 m koji je postavljen zalaganjem Družbe »Braća Hrvatskoga Zmaja«, 24. studenoga 1935. godine. Ovdje je, navodno, Mihanović bio nadahnut za pisanje himne. Na otkrivanju spomenika unatoč vremenskim nepogodama bilo je nazočno preko 20 000 osoba koje su otpjevale himnu nekoliko puta.Marijan Machala. 2017. Zelenjak (Zaštićeni krajobraz prirode i spomen-područje hrvatske himne). U: Marijan Machala i suradnici. 2017. Povjesnica Zmajskoga stola u Krapini Družbe “Braća Hrvatskoga Zmaja” 1995. – 2015. Zagreb: Družba „Braća Hrvatskog Zmaja“, str. 210.-211. ( ; pristupljeno 15. siječnja 2019.).

 Literatura

 Jagarčec, Nadica ; Blažičko, Zvonimir. Lijepa naša domovino: spomen-monografija povodom 160. godišnjice prvog pisanog spomena hrvatske himne i 60. godišnjice spomenika u Zelenjaku, Općina Tuhelj, Tuhelj, 1995.
 Jankovič, Ján. Lijepa naša je aj naša: pamätnica na počesť 170. výročia Mihanovićovej básne Horvatska domovina – Lijepa naša a 100. výročia jej prvého slovenského znenia, II. dio, JUGA – Vydavateľstvo Jána Jankoviča, Bratislava, 2005.,

 Izvori

 Vanjske poveznice

 Audio-Stream "Lijepa naša domovino" (Real Player)

Kategorija:Državni simboli Hrvatske
Kategorija:Državne himne
Kategorija:Hrvatske domoljubne pjesme

Lijepa naša domovino …
Lěpa naša domovino,
Oj junačka zemljo mila,
Stare slave dědovino,
Da bi vazda čestna bila!
Mila, kano si nam slavna,
Mila si nam ti jedina,
Mila, kuda si nam ravna,
Mila, kuda si planina! …
Na današnji dan, 14. ožujka 1835. godine, u desetome broju prvoga hrvatskog kulturnog i književnoga časopisa Danicza horvatzka, slavonzka y dalmatinzka, koji od 1836. godine izlazi pod imenom Danica ilirska, objavljena je pjesma Horvatska domovina Antuna Mihanovića.
Od 14 strofa, koliko ih je zagrebački pravnik i jedan od pjesnika hrvatskoga narodnog preporoda Antun Mihanović zapisao, prva, druga, pretposljednja i posljednja postaju temelj današnje himne Lijepa naša domovino.
Nije posve sigurno tko je skladao glazbu, no uvriježilo se mišljenje da je to bio hrvatski časnik u austrougarskoj vojsci i glazbeni amater Josip Runjanin. Runjanin je kao kadet služio u graničarskoj pješačkoj pukovniji br. 10 u Glini, pod zapovjedništvom pukovnika Josipa Jelačića, te se zato smatra da je popijevka tamo skladana.
Do danas nije otkriven izvornik napjeva, poznat je samo zapis koji je 1861. godine navodno zabilježio pjevački pedagog Vatroslav Lichtenegger, prema pjevanju svojih učenika.
Savez hrvatskih pjevačkih društava 1907. godine Hrvatskomu je saboru podnio predstavku glede uzakonjenja, odnosno službenog proglašenja pjesme Lijepa naša domovino hrvatskom himnom. No, Lijepa naša domovino prvi je put službeno proglašena hrvatskom državnom himnom tek točkom četiri prvoga ustavnog amandmana od 29. veljače 1972. godine. Status hrvatske državne himne potvrđen joj je i u Ustavu Republike Hrvatske 1990. godine.
Više pojedinosti o tijeku događaja od prve objave u Danici do stvaranja himne te o prigodama i mjestima na kojima se izvodila Mihanovićeva pjesma Horvatska domovina dostupno je na Portalu starih novina i časopisa te na portalu Digitalne zbirke Nacionalne i sveučilišne knjižnice u Zagrebu.

Question: when did runjanin start being a cadet

Question: where does the pepper come from in lijepa

where does the pepper come from in lijepa

Question: who is believed to have composed the pepper

who is believed to have composed the pepper

Question: where was runjanin a cadet in 1848

graničarskoj pješačkoj pukovniji br . 10

Question: what was runjanin's profession in 1848

Question: what is the name of the pepper in lijepa na domovino

what is the name of the pepper in lijepa na domovino

Question: what did runjanin have no formal education

what did runjanin have no formal education

Runjanin had no formal musical education , and in 1848 he was a cadet in the border pedestrian square no . 10 in Glina .

Therefore , it is believed that the pepper is composed in Glina .

Zato se smatra da je popijevka skladana u Glini.

Runjanin had no formal musical education, and in 1848 he was a cadet in the border pedestrian square no. 10 in Glina. Therefore, it is believed that the pepper is composed in Glina.

For example, Antun Gustav Matoš wrote “Oy Croatian land mil.”.

Iz unutrašnjosti knjige
U ovoj knjizi 1 stranica odgovara: hrvatska zemljo
Stranica 234
Gdje je ostatak ove knjige?
Rezultati 1 - 1 od 1.
Što ljudi govore - Napišite recenziju
Na uobičajenim mjestima nismo pronašli nikakve recenzije.
Uobičajeni izrazi i fraze
bijahu bijaše bolje često čovjek dakle dana danas demokracija djela djelo doba dosta druge drugi društvo duha duša duše glas Hrvat hrvatske hrvatskog imao između izraz jamačno jezik knjiga književnik književnost kraj krajevi Kranjčević kritičar kritika kroz kući kulture Leconte de Lisle ljepote ljubavi ljudi malo manje Marjanović misao misli mjesto moderni mogao mogaše mora možda najbolji najviše naročito narod narodne naš naša naše našeg naši Naši ljudi naših našim našoj našu nekoliko nikada nisam ništa nove njegov njegovog nješto odviše opet osim osjećanje pisac pjesme pjesnici pjesnik poezija pošto prama prava pravi pravo preko priča priroda proti prvi riječi sasvim sebe sebi Skerlić slika smrt smrti srca srce Sremac srpski stare stari stil stila svaki svega svih svijeta svim svojih svojoj tamo toliko umjetnosti uvijek veli veliki vidi vijeka vremena zemlje znao života

Question: who wrote oy croatian land mil

Question: what did antun gustav matoš write

Oj hrvatska zemljo mila . “ . Barac , Antun .

Question: what is the value of croatian land

For example , Antun Gustav Matoš wrote “ Oy Croatian land mil . ” .

On the proposal of the Croatian writer Milivo Slavičeka, the stih of the son of the sea is reintroduced to the world reciDenis Derk, the author of the song "The time is to happen to the end of man", the evening newspaper, November 7, 2012 (instead of the original Where you go, tell the world).

U osamdeset i četvrtoj godini u Zagrebu umro je pjesnik i prevoditelj Milivoj Slaviček. Rođen je 24. listopada 1929. godine u Čakovcu, pučku školu pohađao je u Prelogu, a gimnaziju i Filozofski fakultet završio je u Zagrebu.
Slaviček je bio godinu dana mlađi od Slavka Mihalića i godinu dana stariji od Ivana Slamniga. Pripadao je, i to ne samo generacijski, značajnoj i životnoj generaciji krugovaša koja je tako nadmoćno i radosno rasporila socrealizam.
Bio je Slaviček pjesnik pojedinca, ironije, demistifikacije velikih tema i poetskog govora. Najvažnije su mu zbirke “Zaustavljena pregršt”, “Daleka pokrajina”, “Noćni autobus ili naredni dio cjeline”, “Soneti, pjesme o ljubavi i ostale pjesme”, “Otvoreno radi (eventualnog) preuređenja”, “Sjaj ne/svakodnevice”...
Najzapaženija i do danas najcitiranija pjesma tog antologijskog pjesnika je “Vrijeme je da se događa napokon čovjek”. U životu je bio akviziter, knjižničar, urednik časopisa poput “Kola” ili “Stiha”, a jedno je vrijeme predsjedavao Društvom književnika Hrvatske u kojem je bio i tajnik. Kao vrstan poznavatelj poljskog jezika, živio je povremeno u Poljskoj, u koju ga Franjo Tuđman šalje kao prvog hrvatskog veleposlanika. Prevodio je s poljskog jezika, među ostalim i poeziju i prozu Karola Wojtyle.
Slaviček je jedan od utemeljitelja HDZ-a i barakaša. Predložio je da se u tekst hrvatske himne ubace riječi “sinje more svijetu reci”, što je i prihvaćeno, ne bez repova. Posljednjih godina života bio je zaboravljen i marginaliziran. Sudbina je htjela da umre desetak dana nakon još jednog velikog međimurskog pisca Jože Horvata.

Question: who proposed the stih of the son of the sea

who proposed the stih of the son of the sea

Question: where does the time is to happen to the end of man come from

Question: what nationality is milivo slavičeka

Question: what is the title of denis derk's famous song

what is the title of denis derk's famous song

Question: when did the time is to happen to the end of man come out

when did the time is to happen to the end of man come out

Question: according to milivo slavičeka, what is reintroduced to the world

Question: what is the title of denis derk's song

The time is to happen to the end of man"

The time is to happen to the end of man "

On the proposal of the Croatian writer Milivo Slavičeka , the stih of the son of the sea is reintroduced to the world reciDenis Derk , the author of the song " The time is to happen to the end of man " , the evening newspaper , November 7 , 2012 ( instead of the original Where you go , tell the world ) .

Obilježja državnosti
Državna znamenja
Grb, zastava i himna državna su obilježja Republike Hrvatske. Pomoću njih se Republika Hrvatska predstavlja, a njihovom uporabom izražava se pripadnost Republici Hrvatskoj. Uporaba ovih državnih znamenja, kao i njihov izgled i zaštita, uređuju se posebnim zakonom.
Grb, zastava i himna Republike Hrvatske rabe se u skladu s odredbama Zakona o grbu, zastavi i himni Republike Hrvatske te zastavi i lenti predsjednika Republike Hrvatske (Narodne novine br. 55/1990, 26/1993 i 29/1994.) na način kojim se ističe ugled i dostojanstvo Republike Hrvatske. Povreda odredbi Zakona uređena je još i zakonima kojima se reguliraju novčane kazne za privredne prijestupe i prekršaje.
- Grafički standardi grba RH
- Grafički standardi zastave RH
- Grafički standardi zastave predsjednika RH
- Himna Republike Hrvatske
Grafički standardi grba RH
Na temelju zaključaka Predsjedništva Sabora, objavljuju se digitalni zapisi grba i zastave RH te zastave predsjednika RH. Autor svih državnih obilježja je akademik Miroslav Šutej, a digitalnu obradu učinio je dizajner Božo Kokan.
|grb RH - crvena i srebrna polja
|
(preuzimanje uvećanog prikaza)
|grb RH - crvena i bijela polja
|
(preuzimanje uvećanog prikaza)
|grb RH - serigrafija
|
(preuzimanje uvećanog prikaza)
|grb RH - jednobojni
|
(preuzimanje uvećanog prikaza)
|grb RH - jednobojni
|
(preuzimanje uvećanog prikaza)
|grb RH - linijski jednobojni
|
(preuzimanje uvećanog prikaza)
|grb RH - linijski jednobojni (konstrukcija)
|
(preuzimanje uvećanog prikaza)
|grb RH - konstrukcija
|
(preuzimanje uvećanog prikaza)
|grb RH - konstrukcija (položaj na zastavi)
|
(preuzimanje uvećanog prikaza)
|grb RH - etapna konstrukcija
|
(preuzimanje uvećanog prikaza)
|grb RH - etapna konstrukcija s opisom
|
(preuzimanje uvećanog prikaza)
|grb RH - u boji i jednobojni
|
(preuzimanje uvećanog prikaza)
Grafički standardi zastave RH
Na temelju zaključaka Predsjedništva Sabora, objavljuju se digitalni zapisi grba i zastave RH te zastave Predsjednika RH. Autor svih državnih obilježja je akademik Miroslav Šutej, a digitalnu obradu učinio je dizajner Božo Kokan.
|zastava RH - konstrukcija zastave s opisom te priloženim kodovima boja
|
(preuzimanje uvećanog prikaza)
Grafički standardi zastave predsjednika RH
Na temelju zaključaka Predsjedništva Sabora, objavljuju se digitalni zapisi grba i zastave RH te zastave predsjednika RH. Autor svih državnih obilježja je akademik Miroslav Šutej, a digitalnu obradu učinio je dizajner Božo Kokan.
|zastava predsjednika RH - crvena i srebrna polja
|
(preuzimanje uvećanog prikaza)
|zastava predsjednika RH - crvena i bijela polja
|
(preuzimanje uvećanog prikaza)
|zastava predsjednika RH - jednobojni prikaz
|
(preuzimanje uvećanog prikaza)
|zastava predsjednika RH - konstrukcija
|
(preuzimanje uvećanog prikaza)
Himna Republike Hrvatske
Himna Republike Hrvatske je "Lijepa naša domovino" u skladu s odredbama Zakona o grbu, zastavi i himni Republike Hrvatske i lenti Predsjednika Republike Hrvatske (Narodne novine br. 55/90). Zakon je propisao da su stihovi himne sljedeći:
"Lijepa naša domovino,
Oj junačka zemljo mila,
Stare slave djedovino,
da bi vazda sretna bila!
Mila, kano si nam slavna,
Mila si nam ti jedina.
Mila, kuda si nam ravna,
Mila, kuda si planina!
Teci Dravo, Savo teci,
Nit' ti Dunav silu gubi,
Sinje more svijetu reci,
Da svoj narod Hrvat ljubi.
Dok mu njive sunce grije,
Dok mu hrašće bura vije,
Dok mu mrtve grobak krije,
Dok mu živo srce bije!"
Stihovi današnje himne temelje se na povijesnim stihovima koji su objavljeni u književnom listu "Danica" (Danicza Horvatzka, Slavonzka y Dalmatinzka) 14. ožujka 1835. godine pod naslovom "Horvatska domovina".
"Lěpa naša domovino,
Oj junačka zemljo mila,
Stare slave dědovino,
Da bi vazda čestna bila!
Mila, kano si nam slavna,
Mila si nam ti jedina,
Mila, kuda si nam ravna,
Mila, kuda si planina!
Vedro nebo, vedro čelo,
Blaga persa, blage noći,
Toplo lěto, toplo dělo,
Bistre vode, bistre oči:
Vele gore, veli ljudi,
Rujna lica, rujna vina,
Silni gromi, silni udi; —
To je naša domovina!
Ženju serpi, mašu kose,
Děd se žuri, snope broji,
Škriplju vozi, brašno nose,
Snaša preduć málo doji:
Pase marha, rog se čuje,
Oj, oj zvenči, oj, u tmine,
K ognju star i mlad šetuje; —
Evo t’ naške domovine!
Luč iz mraka dalko sija,
Po veseloj livadici,
Pěsme glasno brěg odbija,
Ljubni poje k tamburici:
Kolo vode, živo kolo,
I na berdu, i v dolini,
Plešu mladji sve okolo; —
Mi smo, pobre, v domovini!
Magla, što li, Unu skriva?
Ni l’ to našiu jauk turobni?
Tko li moleć smert naziva?
Il’ slobodni, il’ su robni?
»Rat je, bratjo, rat junaci,
Pušku hvataj, sablju paši,
Sedlaj konjče, hajd pešjaci,
Slava budi, gdi su naši!«
Buči bura, magla projde, —
Puca zora, tmina běži, —
Tuga mine, radost dojde, —
Zdravo slobost, — dušman leži!
Veseli se, tužna mati,
Padoše ti verli sini,
Ko junaci, ko Horvati,
Ljaše kervcu domovini!
Teci, Sava hitra, teci
Nit’ ti Dunaj silu gubi,
Kud li šumiš, světu reci:
Da svog’ doma Horvat ljubi,
Dok mu njive sunce grije,
Dok mu hrastje bura vije,
Dok mu mertve grob sakrije,
Dok mu živo serdce bije!"
"Horvatska domovina" pojavljuje se uglazbljena 1840-ih. Pouzdano se zna samo da joj je prve četiri kitice 1848. uglazbio Josip Runjanin. Prvi zapis izvornog napjeva notama je zabilježio 1861. godine pjevački pedagog Vatroslav Lichtenegger koji je ujedno priredio i skladbu za muški četveropjev.
Popijevka se pod nazivom „Lijepa naša domovino“ prvi put spominje tek 1864. godine, a krajem stoljeća taj je naslov u potpunosti zamijenio originalni naziv pjesme Antuna Mihanovića „Horvatska domovina“.
Tijekom 19. stoljeća „Lijepa naša“ pjevala se u svečanim prilikama kao jedna od mnogih narodnih popijevki, a prvi je put kao hrvatska himna, iako službeno nije imala taj status, izvedena prigodom izložbe Hrvatsko-slavonskoga gospodarskog društva u Zagrebu 1891. godine. Radi njezine iznimne popularnosti u narodu, Savez hrvatskih pjevačkih društava 1907. godine obratio se ondašnjem Saboru inicijativom da se „Lijepa naša“ ozakoni kao državna himna. Iako ta inicijativa nije postigla uspjeh, „Lijepa naša“ je postala neslužbena hrvatska himna koja se izvodila u svečanim prilikama prije, između, ali i nakon dva svjetska rata.
Tijekom narodnooslobodilačkog rata "Lijepa naša" nastavila je biti simbolom hrvatske političke tradicije i identiteta. Status himne neformalno joj je priznat na osnivačkoj skupštini ZAVNOH-a* održanoj 13. i 14. lipnja 1943. u Otočcu i Plivičkim jezerima, kada je prvo zasjedanje ovoga tijela zaključeno svečanim izvođenjem "Lijepe naše".
Po prvi put službeni status „Lijepa naša“ dobila je 29. veljače 1972. godine ustavnim amandmanom prema kojem je proglašena službenom himnom Socijalističke Republike Hrvatske. Ustavom Republike Hrvatske iz 1990. godine pjesma je dobila status himne samostalne Hrvatske. Iste godine donesen je i poseban zakon o državnim obilježjima kojim su propisane i riječi i glazba himne.
*ZAVNOH - Zemaljsko antifašističko vijeće narodnog oslobođenja Hrvatske - tijelo koje je politički predstavljalo antifašistički pokret Hrvatske i očuvalo kontinuitet hrvatske državnosti tijekom Drugog svjetskog rata; djelovalo je od 1943. do 1945. godine kada je političko predstavljanje naroda ponovno vraćeno u Sabor
Zvučni zapis himne Republike Hrvatske

Question: where was the founding assembly of the zavnoh held

where was the founding assembly of the zavnoh held

Question: when was the beautiful hymn formally acknowledged

when was the beautiful hymn formally acknowledged

Question: during which war did the beautiful continue to be a symbol of croatian political tradition

Question: during what war did the beautiful continue to be a symbol of croatian political tradition

Question: what is the name of the hymn sung during the people's liberation war

Question: the beautiful is the national anthem of which country

the beautiful is the national anthem of which country

Question: what is the beautiful a symbol of during the people's liberation war

Croatian political tradition and identity

Croatian political tradition and identity

Question: when was the hymn beautiful our written

During the People 's Liberation War , the Beautiful continued to be a symbol of the Croatian political tradition and identity .

The status of the hymn was informally acknowledged at the founding assembly of the ZAVNOH held on 13 and 14 June 1943 in Otočec and Plivički jezerima , when the first session of this body was concluded by the solemn performance of the Beautiful Our .

During the People's Liberation War, the Beautiful continued to be a symbol of the Croatian political tradition and identity. The status of the hymn was informally acknowledged at the founding assembly of the ZAVNOH held on 13 and 14 June 1943 in Otočec and Plivički jezerima, when the first session of this body was concluded by the solemn performance of the Beautiful Our.

In the middle of the valley on Zelenjak is a monument to the Croatian hymn in the form of an obeliska of 12.20 m high which was placed by the "Brothers of the Croatian Dragon", on 24 November 1935.

Question: when was the obeliska placed in the valley

when was the obeliska placed in the valley

Question: who placed the obeliska in the valley on zelenjak

who placed the obeliska in the valley on zelenjak

Question: where is the monument to the croatian hymn

where is the monument to the croatian hymn

Question: how high is the obeliska of the croatian hymn

how high is the obeliska of the croatian hymn

Question: what is in the middle of the valley

Question: what is the obeliska in the middle of the valley on zelen

what is the obeliska in the middle of the valley on zelen

Question: what is in the middle of the valley on zelenjak

what is in the middle of the valley on zelenjak

In the middle of the valley on Zelenjak is a monument to the Croatian hymn in the form of an obeliska of 12.20 m high which was placed by the " Brothers of the Croatian Dragon " , on 24 November 1935 .


mini|330px|Izvedba Mahlerove 8. simfonije, Kölnska filharmonija

Glazba je umjetnost čiji je medij zvuk kojeg organiziramo u vremenu i prostoru, uglavnom po nekom planu i namjerno, iako ima i drugih načina. Glazba je umjetnost tona koja oplemenjuje ćud čovjeka, budi osjećaj za red i ljepotu, te time idealizira i karakterizira različite narode. Stvaranje, izvođenje, važnost, a nekad i definicija glazbe veoma ovise o kulturi i socijalnim aspektima. Glazbu dijelimo u žanrove i podžanrove, ali njihove granice i veze ponekad ovise o osobnoj interpretaciji.

Zaokružen i cjelovit ostvaraj glazbene umjetnosti zove se skladba, glazbeno djelo ili kompozicija. Međutim, glazba je reproduktivna umjetnost, slično kao i drama ili ples, što znači da se ona ne svodi samo na skladanje, nego da je skladano djelo potrebno i izvesti (reproducirati, interpretirati) da bi ga se moglo predati publici kao gotov proizvod umjetnosti. Glazbu izvode interpretatori, a može ju se reproducirati na dva načina: izvođenjem djela pred publikom na koncertu ili kakvoj sličnoj prigodnoj svečanosti i emitiranjem prethodno snimljenoga sadržaja s nosača zvuka (CD-a, DVD-a i sl.) uz pomoć suvremene elektroničke opreme kao što su Hi-Fi, odnosno auditivni ili audiovizualni elektronički mediji (npr. radio, internet i sl.).

 Pojam i definicija
mini|150px|Filippino Lippi: Alegorija glazbe
Sama riječ glazba potječe od slavenskog glas, a riječ muzika od grčkog μουσική τέχνη (mousikē téchnē) – "umjetnost muzâ", od čega se zadržala samo prva riječ μουσική, što je izvedenica od riječi μούσα (mousa), što znači muza. Dalje se svijetom proširio latinski oblik musica, koji je uglavnom opisivao ugodne zvukove. Upravo je takav oblik najčešći u svjetskim jezicima.

Definirati glazbu već je malo teže, a to su pokušavali mnogi, od muzikologa do interpretatora. Uglavnom, za glazbu možamo reći da je umjetnost koja se izražava pjevanim i/ili sviranim tonovima, raznim zvukovima, šumovima i tišinom između njih. Zvukovima i šumovima se koriste ponajviše moderni skladatelji kad žele pobliže glazbeno opisati neki sadržaj. Tišinu pak između tonova čine stanke (pauze).

Uz to što je reproduktivna (izvođačka) umjetnost, glazba spada u fine (lijepe) umjetnosti jer joj je cilj estetika. Kao što film nazivamo sedmom umjetnošću, tako je glazba po tradicionalnoj estetici prva umjetnost (odnosno prva na popisu umjetnosti). Glazba ima i dodirnih točaka s kazalištem, ne samo zato što se prakticira u njemu, već postoji i žanr koje je posuđuje i od jednog i od drugog – mjuzikl. Usko vezan sa svo troje, ali posebno s glazbom, je i ples.

Glazba je uobličeno vrijeme, jer se može doživjeti samo u tijeku nekog vremena (za razliku od slikarstva koje uobličuje prostor). Zbog toga glazba mora imati ritmičko uređenje svog sirovog materijala – tonova i drugih zvukova. Osim toga, glazbu uređujemo i pomoću melodije (niza tonova raznih visina) i harmonije (istovremenosti raznih visina tonova). Tako ritam, melodija i harmonija postaju osnovni elementi glazbe.

 Glazba kao fizikalna nauka
Glazbenu građu čine zvukovi, a oni nastaju titranjem nekog tijela, koje tako postaje izvor zvuka. Zvučni valovi se prenose zrakom u obliku krugova od izvora zvuka do našeg uha. Kad su titraji u zraku redoviti, ono što čujemo je ton – dakle pravilan, jasan zvuk. Kad su pak titraji neredoviti, čujemo samo šum ili buku – zvukove uglavnom više-manje neugodne ljudskom uhu (iako se i oni koriste u glazbi).

Jedan izvor titranja može izazvati iste titraje i u drugim predmetima, ali njihovi titraji moraju biti u skladu s titrajima izvora. To se zove rezonancija. Tako zvuk ljudskog glasa ne proizvode samo glasnice nego i rezonantna titranja u šupljini lubanje. Slično i zvučna kutija nekog glazbenog instrumenta titra rezonantno s početnim gibanjem koje je izvođač dao instrumentu. Na primjer, violinska kutija rezonira na titraje žice violine i pojačava ton. Frekvencija titranja (broj titraja u sekundi) određuje visinu zvuka. Što je više titraja u sekundi, viši je i ton. Ljudsko uho je izvanredno osjetljivo na razlike u visini i ima opseg od oko 20 do čak 20.000 titraja u sekundi. Jedan mješoviti zbor proizvodi frekvencije između otprilike 64 i 1500, a koncertni klavir između 20 i 4176. Kad skupina glazbenika svira zajedno, oni usklađuju svoje instrumente pri čemu je ton A definiran s 440 Hz-a.

 Glazba kroz povijest

Razvoj je glazbe vezan uz ljudski razvoj, pa je tako i glazba neraskidiva od društvenog okruženja, civilizacijskog i materijalnog razvoja čovjeka. Razdoblja u povijesti glazbe uglavnom odgovaraju razdobljima u drugim umjetnostima (književnosti, slikarstvu). O njezinim počecima možemo reći da glazba postoji otkad i čovjek, slično kao i ples.

 Postanak glazbe
Imala je veliko značenje u životu primitivnih naroda, još i prije civilizacije, ali ovim se periodom povjesničari glazbe ne bave previše, zanimljivija su im glazbena dostignuća kulturnih naroda Antike. Ipak, muzikolozi su, proučavajući povijesne izvore i upoznajući primitivna plemena, donijekli više zaključaka o glazbi u pretpovijesno vrijeme:
 Glazba je najprije služila kao magijsko sredstvo, koja je trebala pomoći nekoj radnji (žetvi, braku, uspješnom lovu...). Takva je glazba redovno praćena plesom, a bila je vezana uz religijske ceremonije.
 Na naprednijem stupnju razvoja, služila je kao sredstvo uzdizanja borbenog duha i rodoljubnih osjećaja.
 U još kasnijem periodu, kod prve podjele rada, unosila je u njega radost i neki ritam.

Prvi su instrumenti bili frule, drvene ili od kostiju, bubnjevi i udaraljke i, dakako – ljudski glas, najsavršeniji instrument.

 Glazba naroda Starog vijeka

mini|100px|Vrsta egipatske harfe
O glazbi starog Egipta znamo ponajprije zbog raznih nalaza na području Grčke, s kojom su bili u dodiru, a i značenje glazbene kulture Egipta je baš u tome što grčke teorije vuku korijen iz Egipta. Egipćanima je glazba služila ponajprije za vjerske obrede, a poznavali su harfe, koje su umjetnički izrađivali, flaute i sistrume (vrsta metalnih udaraljki).

U Kini, koja je imala veoma dugu glazbenu tradiciju, glazba je povezivana s filozofijom. Njihov najveći filozof Konfucije je naučavao da "glazba oplođuje klice kreposti koje čovjek nosi u srcu." Dobra je glazba značila red, a loša nered u državi. Pet tonova njihove ljestvice predstaljalo je pet elemenata, a kasnija ljestvica od 12 tonova mjesece u godini. Glazbu su izvodili na velikim ceremonijama, a poznavali su dosta instrumenata.

mini|100px|lijevo|Božica Sarasvati drži vinu u rukama
Indija je također davala važno mjesto glazbi. Smatrali su je božjim darom, koji treba vraćati bogovima pjesmom i svirkom. Čini se da je indijska ljestvica bila veoma slična kineskoj – bila je pentatonska (od pet tonova). Jednim od najstarijih njihovim instrumenata smatramo vinu (sa sedam žica i rezonatorom), a cijenili su i zvona. Većinu ovih podataka povjesničari crpe iz religiozno-filozofskih knjiga, veda.

Glazba je u Palestini doživjela procvat u vrijeme Davida i Salomona. Židovima je glazba služila u bogoslužju, ali su posebni jer im nije predstavljala magijsko sredstvo. Nisu se glazbom opijali, već su njome izazivali svečano raspoloženje. Imali su veoma bogat instrumentarij, triangle, rogove, bubnjeve, svirale, harfe, lutnje. Njihovo pjevanje psalama i zborsko pjevanje preuzela je srednjovjekovna katolička glazba.

 Antička Grčka i Rim
mini|150px|Boetius i Pitagora, a u sredini je Aritmetika. U Grčkoj je glazba smatrana znanošću kao i matematika, a ovdje se vidi njihova povezanost s brojevima
U antičkoj Grčkoj država se brinula o razvoju umjetnosti, a u središtu njihove umjetnosti bila je glazba. Takvo zanimanje za umjetnost nastaje iz činjenice da su u Grčkoj tekovine kulture bilo dobro cijelog naroda. Iako je od grčke glazbe sačuvano samo dvanaestak zapisa, o njoj saznajemo iz literature, pa znamo da je glazba imala važnu ulogu u državi i društvu, odgoju omladine i, naravno, mitologiji. Na primjer, Apolon, bog (među ostalim) sunca, dakle sklada i sreće, bio je zaštitnik i bog glazbe.
Primjena glazbe kod njih je bila svestrana: pjevali su u zboru lirske pjesme, slavili bogove himnama, a i u drami je glazba imala važnu ulogu. Bilo je doba kad su svi muškarci do tridesete morali primati glazbenu izobrazbu iz državnih glazbenih škola. Postojale su Pitijske igre, glazbeno-umjetnički pandan olimpijskima. Razvili su teoriju glazbe, i imali su ljestvice (silazne), koje su nazive dobivale po pokrajinama: dorska, frigijska i lidijska. Kitari, liri i drugim žičanim instrumentima pripisivali su svojstvo produbljivanja ljudskih osjećaja i unošenja sklada, a puhačkim moć uzbuđivanja i dovođenja u ekstazu.

Kad su Rimljani pokorili Grčku, preuzeli su i njihovu glazbu, instrumente i notno pismo, od ostalih naroda trube, ali tu glazbu nisu dalje unaprjeđivali, pa joj je vrijednost pala. Onoliko glazbenog smisla nisu imali, pa im je glazba služila za uljepšavanje gozbi priredaba i igara, no tu je glazbu sačuvao filozof Boetius u djelu De institutione musica, na kojoj počiva razvitak cjelokupne današnje glazbe.

 Srednji vijek
mini|150px|Minnesänger Heinrich von Meißen (u sredini)
Glazba srednjeg vijeka poznavala je dva smjera – crkvenu (sakralnu) i narodnu (svjetovnu) glazbu.

Starija sakralna glazba nadovezuje se na židovsku i grčko-rimsku, a preuzela je mnogo i od nekršćanskih naroda, napose istočnjačkih, što je vješto primijenjivala u svojem litrgijskom pjevanju. Važan dio liturgijske glazbe do danas čini gregorijansko pjevanje, jednoglasno i nepromjenljivo crkveno pjevanje. Zbirku takvih misnih napjeva sastavio je i pročistio u suradnji sa svojim benediktincima u knjigu Antifonarij papa Grgur I., te ga možemo nazvati reformatorom liturgijske glazbeDraženko Marijanović i Dragan Filipović: "Bogu na slavu, Pjevači u mostarskoj katedrali"; Crkva na kamenu, Mostar 2008. Poglavlje Povijest crkvenog pjevanja Iz Rima se takvo pjevanje proširilo po cijelom kršćanskom svijetu, čemu je pomogao i Karlo Veliki.

Svjetovna glazba je u 12. stoljeću dobila novu vrstu pjesama koju su gajili trubaduri (kao npr. Arnaut Daniel). U njima je najčešće riječ o viteškim vojnim i ljubavnim pothvatima, njihova odanost, poštenje, milosrđe itd. U Njemačkoj su takvi pjevači nazivani Minnesängerima, a imali su pravilnike (tabulaturu) po kojem se učila umjetnost. Žongleri su bili putujući glazbenici, koje su vlasti i Crkva progonili, ali ih je narod volio, jer su bili veseli, šaljivi i lakoumni, a objedinjavali su mnogo zanimanja u jednom. Znali su svirati devet instrumenata, izmišljati rime, žonglirati, oponašati glasove životinja, čarati s kartama i skakati kroz četiri obruča... U 12. stoljeću otvaranjem sveučilišta nastaje još jedna skupina putujućih glazbenika, golijardi. Bili su to siromašni lutajući studenti koji su selili u potrazi za učiteljima. Za razliku od žonglera i trubadura, bili su pismeni i poznavali latinski jezik.LZMK / Hrvatska enciklopedija: golijardi, pristupljeno 14. rujna 2015.

 Renesansa
Kao i sve druge umjetnosti, glazba je tada doživjela preporod i označila kraj veza sa srednjim vijekom. Pojavljuje se zanimanje za kulturna dostignuća antike, i težnja da se antika prikaže u preporođenom ruhu. Novost je tiskanje nota – 60 godina nakon Gutenbergova izuma tiska. Glazbu renesanse odlikuju jasan izraz i jednostavni oblici, a u glazbene majstore renesanse ubrajamo Giovannija Pierluigija Da Palestrinu, Orlanda di Lassa i Slovenca Jakoba Gallus-Petelina.

Svojevrsnu vezu između srednjeg vijeka i renesanse čini razdoblje gotike. U to je doba instrumentarij povećan: najrašireniji je instrument vielle (njem.: Fiedel), preteča današnjih gudačkih instrumenata. Postojale su harfa, lira, lutnja (neizmijenjena do danas), rogovi, frule, zvončići, bubnjevi. Pojavile su se i orgulje (tada nazivane kraljicom instrumenata), te klavikord i čembalo – preteče klavira.

 Barok i rokoko
Vidi još: Popis baroknih skladatelja
mini|200px|Gaspard de Gueidan: Svirač musette (1738.)
Umjetnički stil baroka, odjek je napretka na području svih znanosti, koje tad poprimaju obrise slične današnjim – astronomija, matematika i fizika doživljavaju procvat, uveden kapitalistički sustav, izlaze prve novine, uvedena pošta, konstruiran globus... Uz sve ovo barok je ipak bio veoma vezan uz Crkvu, točnije proces protureformacije, jer je Crkva htjela privući vjernike raskoši i vanjskim sjajem. Barok se najsnažnije očitovao baš tamo gdje je protureformacija bila najsnažnija – u Italiji, Njemačkoj, Austriji, Španjolskoj, Poljskoj.

Najveći majstori baroka su Johann Sebastian Bach i Georg Friedrich Händel, a poznati su još i Henry Purcell, Couperin, Caccini, Vivaldi, Lully, Schütz. Barok je nakićen, pun ukrasa i krivudavih linija, a glazbi je donio polifoni stil, oznake za dinamiku i tempo, te nove vrste djela (opera, suita, oratorij, kantata, solistički koncert i drugi).

U drugoj polovici 18. stoljeća barok prerasta u rokoko, posebno u Francuskoj. Rokoko i početak klasike se u glazbi naziva galantnim stilom, a karakteriziraju ga male, dražesne, vitke forme; hedonistički je i ne toliko formalan. Njegovi važni predstavnici su sinovi J. S. Bacha.

Važno je napomenuti da u ovom periodu barok u glazbi ne odgovara uvijek po godinama baroku u drugim umjetnostima (književnosti, slikarstvu), pa je važno posmatrati ih odvojeno.

 Klasicizam
Novo, veliko razdoblje započeto 1730. Klasično u njemu je savršeno jedinstvo oblika i sadržaja, a naziva se još i Bečkom klasikom. U ovo vrijeme do najviše je mjere uzdignut sonatni oblik, a usavršeni su simfonija, gudački kvartet i klasična opera.

Najveći majstori klasike, bečki klasici, su trojka Haydn – Mozart – Beethoven, s tim da je Beethoven ušao i u romantizam. Drugih je skladatelja bilo mnogo, zanimljiviji su Luigi Boccherini, majstor komorne glazbe, Domenico Cimarossa, najveći zastupnik opere buffa (šaljive opere), Giovanni Battista Pergolesi, autor mnogih opera, te od domaćih skladatelja Ivan Mane Jarnović, rođen od dubrovačkih roditelja možda na brodu ispred Dubrovnika.

Klasikom se nekad smatraju i romantizam i barok, ali to je samo razdoblje od 1730. do 1820. (vidi niže). Pravilniji bi naziv bio ozbiljna glazba, iako ni on nije sasvim primjeren, jer klasicizam (klasika) ne mora biti ozbiljan, ali je ozbiljan u odnosu na moderne žanrove.

 Romantizam
Stil 19. stoljeća, u kojem prevladava fantazija i čuvstvo. Nastaje kao reakcija na neispunjena obećanja Francuske revolucije, nezadovoljan i razočaran, umjetnik se povlači u sebe, u prošlost – većinom srednji vijek. Povlači se i u prirodu, mnoga romantičarska djela veličaju žubor potoka, šuštanje lišća, godišnja doba. Tako se, odlaskom u prirodu – na selo – razvija i zanimanje za folklor, ono narodno. Ovo pak potiče rodoljublje, pa su mnogi romantičari bili borci za prava naroda.

Za romantizam su značajna kraća djela, časovita uzbuđenja; melodija je sad jednostavna, bez skokova, čak priprosta, a sad skokovita, uzbuđena, obijesna. Ono što je nekad bilo neskladno, disonantno, sad se tomu daje prednost, a sve opet zvuči dobro – to je razlog zašto su neki intervali i akordi u nekim razdobljima smatrani disonantnim, a u nekim nisu. Romantizam je veoma bogat ritmičkim i melodijskim elementima, uvijek pronalazi nove interpretacije. Njegovi najveći skladatelji su Schubert, Schumann, Chopin, Wagner, Brahms, Liszt i dr.

 Elementi i odrednice glazbe
Većina stručnjaka se slaže da su osnovni elementi glazbe
 ton (koji određuje melodiju i harmoniju)
 ritam (njegove komponente tempo, mjera i artikulacija)
 dinamika
 osobine tona kao što su tembar i tekstura tona.

Pri glazbenoj izvedbi važno je fraziranje, a ono zajedno s tempom i dinamikom daje djelu ljepotu, te u potpunosti ovisi od izvođača. U glazbi postoje i ukrasi, glazbeni ornamenti koji kratkim izmjenama tonova "igraju" oko glavnog tona melodije.
mini|150px|Njemački psalmi iz 1540., pisani koralnom notacijom
Način bilježenja tonova na papiru nazivamo notacijom, te je ona obično preduvjet praktičnog izvođenja glazbe, te se uči od samog početka učenja glazbe. Notacija se kroz stoljeća razvijala, još od starogrčke notacije. U srednjem vijeku Guido Aretinski je razvio neume kojima se bilježilo gregorijansko pjevanje, a postavio ih je na četiri obojene crte. Od njih su se razvilo koralno notno pismo, u obliku kvadratića, a od njega današnje notno pismo na pet crti crtovlja.

Guido Aretinski je razvio solmizaciju, nazive tonova koje koristimo pri pjevanju, a kasnije je tomu dodana i glazbena abeceda.

 Podjela glazbe
Glazbu je veoma teško podijeliti i kategorizirati sasvim točno, zbog njene kompleksnosti. Ipak, velike se podjele lako mogu napraviti.
mini|150px|Renoir: Portret kćeri Catulle-Mendèsa uz glasovir

Po tome čime se izvodi, glazbu možemo podijeliti na:
 vokalnu – glazbu koja se pjeva, tj. izvodi pjevanim tonovima;
 instrumentalnu – glazbu koja se svira, tj. koja se izvodi sviranjem na instrumentu;
 vokalno-instrumenalnu – kombinaciju obje navedene.

Po naslovu djela glazba može biti:
 programna – umjetnička djela koja imaju određen naslov kojim nam se otkriva glazbeni sadržaj (program). Sva vokalna djela spadaju u ovu vrstu, jer imaju riječi, pa time i naslov.
 apsolutna – glazbena djela koja naslovom ne otkrivaju autorovu zamisao (iako, naravno, i one imaju program). Ovakva djela najčešće nose samo oznake za tempo, oblik kompozicije i sl.: Allegro, Rondo, Presto itd.

Postoji i veoma široka podjela glazbe po žanrovima, a rjeđe su podjele povijesna, zavisno od perioda u kojem je glazba nastala, i nacionalnosna, zavisno o nacionalnosti skladatelja. Posve poseban rod je narodna glazba, koja ima i drukčija pravila (najčešće u pjevanju), te koja čini poseban smjer na akademijama. Iz ove glazbe su "posuđivali" najviše romantičari, ali i klasičari, jer je veoma bogata melodijama i ljepotom.

 Glazbenici
Glazbenici su svi ljudi koji se bave glazbom, a to mogu na mnogo načina:

 Skladatelji pišu glazbena djela; od njih počinje proces glazbe. Ideje nalaze u narodnoj glazbi, svakodnevnom životu ili im jednostavno dolaze "iz glave" – to je kao svaki drugi proces stvaranja umjetnosti. Skladatelji moraju poznavati veoma mnogo stvari – povijest glazbe, oblike kompozicija, harmoniju, zvuk svakog pojedinog instrumenta...
mini|100px|Dječački zbor
 Interpretatori izvode glazbu: pjevanjem, sviranjem, ili kombinacijom navedenog. Mnogo ih je više od skladatelja, a obično se u već u osnovnoškolskom glazbenom obrazovanju opredjele za određeni instrument, iako poslije mogu učiti nešto drugo. Oni su reproduktivni umjetnici, a tek u suradnji autora i interpretatora se glazbeno djelo ostvaruje u cijelosti. Velika tehnička vještina interpretatora naziva se virtuoznošću, ali uz nju je potrebna i umjetnička vještina. Mogu izvoditi sami (solo) ili u skupinama (ansamblima), koji imaju više vrsta – postoje zborovi, orkestri, manji vokalni ansambli, gudački/puhački/udaraljkaški ansambli, nestandardni, komorni, instrumentalni ansambli...
mini|100px|Dirigent
 Dirigenti su voditelji većih ansambala – zborova i/ili orkestara, te rjeđe drugih koncertnih skupina. Većina koristi štapić, a pred sobom imaju partituru – notni papir sa zapisanim dionicama svih instrumenata, jednih iznad drugih. Moraju posjedovati veliko glazbeno znanje te dobar sluh, zbog čega postoje mnogi skladatelji-dirigenti.
 Muzikolozi su znanstvenici koji se bave glazbom, odnosno njenim problemima. Veoma široka i važna grana muzikologije je etnomuzikologija, znanost o narodnoj glazbi. Hrvatski je narod iznjedrio dosta zapisivača narodnih popijevki i melodija, kao što su Vinko Žganec, Josip Andrić i Franjo Kuhač.
 Graditelji instrumenata izrađuju glazbene instrumente, ali ne izmišljaju nove dizajne instrumenata. Najpoznatiji klasični graditelj je svakako Antonio Stradivari, a poznate su i obitelji Amati i Guarneri.
 Glazbeni pedagozi su nastavnici i profesori u osnovnim i srednjim školama, glazbenim akademijama i drugim konzervatorijima te raznim tečajevima. Osnovna se škola pohađa paralelno s "običnom" osnovnom, te joj je veoma slična. Srednja glazbena škola također se može pohađati paralelno s nekom drugom srednjom školom, ali to nije obvezno i na to se odlučuju samo neki. Akademija je naziv za visokoobrazovnu ustanovu koji se koristi u glazbenoj, likovnoj i dramskoj umjetnosti.
mini|100px|DJ u diskoteci
 Disc Jockeyi' (DJ-evi) su ljudi koji puštaju glazbu, bilo u diskotekama, revijama ili jednostavno na radiju i televiziji. Iako se danas ovaj naziv najčešće veže uz modernu elektroničku glazbu, DJ-evi su postojali mnogo prije nje, a i danas većina veoma cijeni stare gramofonske ploče iz 50-ih. Ipak, digitalna glazba i moderni formati čine jednu uobičajenu dimenziju njihovog posla.

 Sociološki aspekti glazbe
Mnogo je primjera o važnosti glazbe i njenoj ulozi u društvu i životu čovjeka. Martin Luther postavljao je glazbu odmah iza teologije, a u prošlosti je glazbena izobrazba bila sasvim uobičajena (za više slojeve društva). Popularnost glazbenih festivala godinama ne jenjava, a Eurovizija proširuje pojam Europe duboko u Aziju. Himna – svečana pjesma – jedan je od osnovnih državnih simbola.
Danas se glazba "uvukla" u našu okolinu pa je nekad i ne primjećujemo, jer nas doista okružuje sa svih strana – jednostavni njeni oblici (zvona, sirene, zviždaljke) često su nam neophodni.
 Kulturološka podjela
Glazbena izvedba ima drukčiju formu u različitim kulturama i miljeima. U Europi i Sjevernoj Americi, dakle u zapadnom razvijenom svijetu, česta je podjela glazbenih žanrova na visoko i niskokulturalnu. Visokokulturalne vrste glazbe bile bi klasika s romantizmom i barokom, te moderna klasična glazba. Niskokulturalni žanrovi uključivali bi jazz, blues, soul, country i druge, uz koje publika može piti, plesati, veseliti se... Ovakva podjela postojala je sve do kasnijeg 20. stoljeća, te se kvaliteta glazbe promatrala kroz to pripada li ona prvoj ili drugoj grupi, a tek onda prema njezinoj umjetničkoj vrijednosti. Tako je pravljena razlika između "umjetnosti" i popularnih stilova koji su se mogli čuti u barovima i plesnim dvoranama, iako su se muzikolozi kasnije složili da ovakva podjela ne mora nužno određivati kvalitetu glazbe, već je ona proizišla iz drukčijih mišljenja i socijalnih statusa. Dakle, prevladano je mišljenje kako je kvalitetna samo klasika, dok moderni punk i rock umjetnički ne vrijede. Tu je važno napomenuti da čak ni neki kasniji Beethovenovi uradci, ili Stravinskijevi baleti nisu odmah naišli na odobravanje te su i oni smatrani neprimjerenim – što nam govori da je ponekad potrebno vrijeme da se nešto prihvati. Ipak, i danas se ponegdje klasika naziva umjetničkim stilom, što je odraz toga vremena.

 Primjene glazbe
Glazba ne mora biti izvođena samo na koncertima, danas joj nalazimo mnoge druge primjene.
 Terapija glazbom
Odavna su poznati utjecaji glazbe na ljudske osjećaje, pa je i ova grana liječenja davno zaživjela. Prvi je opisao utjecaje glazbe na dušu Al-Farabi (oko 872. – 950.), a u Osmanskom carstvu glazbom su liječene mentalne bolesti. U 17. stoljeću su došli do zaključka da glazba i ples izvrsno pomažu kod melankonije i očaja, a 2006. je dokazan povoljan utjecaj glazbene terapije kod shizofreničara.Terapija glazbom je proces u kojem terapeut koristi emocionalna, mentalna, socijalna, duhovna i estetska svojstva glazbe kako bi izliječio pacijenta ili poboljšao njegovo zdravlje. Veoma je zahvalna terapija jer je pogodna svim dobnim skupinama, a olakšava mnoge probleme: medicinske smetnje, fizičke hendikepe, poremećaj komunikacije, starenje, zlostavljanje. Koristi se i za poboljšavanje učenja, smanjenje stresa i drugo. Pod terapiju glazbom ne spada puštanje glazbe pri masaži ili drugoj terapiji, iako i tu pomaže opuštanju.

 Filmska glazba

To je glazba koja je skladana posebno za film, a može biti i prije napisana glazba upotrijebljena u filmu (tu ju je važno razlikovati od soundtracka). Njezina je važnost u tome što stvara ugođaj te potpomaže promociju filma. Koristi se jer potiče emocionalnu povezanost s radnjom, a često pomaže karakterizaciji likova. Mnoge filmske skladbe postanu popularne i izvan filmova, te se često ponovno izvode (Tema slavnog Johna Williamsa iz Schindlerove liste i Zvjezdanih ratova; naslovna glazba Maxa Steinera iz filma Prohujalo s vihorom'' i dr.).

 Vojna glazba
mini|Orkestar Norveške kraljevske garde
Vojna se glazba danas najčešće prakticira na ceremonijama, podizanjima zastava, obljetnicama, postrojavanjima i dr., ali u prošlosti je imala i praktičnu svrhu – u ratnom metežu zvuk trube ili bubnja prenosio je zapovijedi, jer se glazba bolje čula od zapovjednikovog glasa. Vojna glazba je pojednostavljena, njen instrumentarij čine razne vrste bubnjeva te puhači. Obično su – iz praktičnih razloga – svi instrumenti lako prenosivi. Iz vojne glazbe razvila se limena glazba, glazba limenih instrumenata, vojnički ustrojena, a koja se izvodi i na koledžima.

 Izvori

 Truda Reich: "Muzička čitanka"; Školska knjiga, Zagreb 1960. (treće izdanje)

 Povezani članci
 Umjetnost
 Likovna umjetnost
 Kazališna umjetnost
 Književnost
 Ples
 Film
 Opera
 Balet
 Vjerska glazba
 Kršćanska glazba
 Crkvena glazba
 Liturgijska glazba

Vanjske poveznice
 Glazba (Hrvatska enciklopedija)

Kategorija:Scenska umjetnost

Question: what are the rules by which art was taught in germany

Question: what were junglers in germany called

Question: who were the traveling musicians in germany called

Question: in which country were the junglers known as the glazba

Question: what was the name of the german female singing group known as the glazba

Question: what were the names of the singers in germany

Question: who persecuted the junglers of glazba

Question: what is the meaning of glazba in germany

In Germany , such singers were called the Minnesänger , and they had the rules ( tabulature ) by which art was taught .

The junglers were traveling musicians , who were persecuted by the authorities and the Church , but the people loved them , because they were joyful , foolish and pleasant , and they united a lot of interests in one .

In Germany, such singers were called the Minnesänger, and they had the rules (tabulature) by which art was taught. The junglers were traveling musicians, who were persecuted by the authorities and the Church, but the people loved them, because they were joyful, foolish and pleasant, and they united a lot of interests in one.