Haron, također zvan (134340) Pluton I, najveći je od pet poznatih mjeseca patuljastog planeta Plutona. Otkrio ga je Jim Christy 1978. godine u Mornaričkoj zvjezdarnici Sjedinjenih Država (USNO-u) u Washingtonu, D.C.-u, korištenjem fotografske ploče snimljene u njihovoj Zvjezdarnici Flagstaff (NOFS-u). Veoma je velik mjesec u usporedbi s tijelom kojeg orbitira, Plutonom. Njegov gravitacijski utjecaj takav je da je baricentar sustava Pluton-Haron izvan Plutona.

Sonda New Horizons prošla je kroz sustav Pluton-Haron 14. srpnja 2015., 27 000 km iznad površine Harona.
Pluton i Haron gravitacijski su međusobno plimno vezani, pa svaki pokazuje isto lice prema drugom. Crvenkasto-smeđa kapa sjevernog pola Harona sastoji se od tolina, organskih makromolekula koji mogu biti bitni sastojci života. Ti su tolini proizvedeni iz metana, dušika i srodnih plinova koji se oslobađaju iz atmosfere Plutona i prenose preko 19.000 km na orbitirani mjesec.

 Otkriće
thumb|lijevo|300px|Slike na kojima je Haron otkriven
Harona je otkrio astronom Američkog pomorskog opservatorija, James Christy, pomoću teleskopa 1,55 metara (61 inča) na Zvjezdarnici Flagstaff (NOFS). 22. lipnja 1978. pregledao je visoko uvećane slike Plutona na fotografskim pločama, snimljenim teleskopom dva mjeseca prije. Christy je primijetio da se periodično pojavljuje lagano izduženje. Izbočenje je potvrđeno da datira od 29. travnja 1965.  Međunarodna astronomska unija službeno je potvrdila Christyevo otkriće 7. srpnja 1978.

Naknadnim promatranjima Plutona utvrđeno je da je izbočina posljedica manjeg pratećeg tijela. Periodičnost ispupčenja odgovarala je Plutonskom periodu rotacije, koji je otprije poznat iz Plutonove krivulje svjetlosti. To je ukazivalo na sinkronu orbitu, što snažno sugerira da je efekt ispupčenja stvaran, a ne lažan. To je rezultiralo ponovnom procjenom veličine, mase i drugih fizičkih karakteristika Plutona jer su izračunata masa i albedo sustava Pluton-Haron prethodno pripisivani samo Plutonu.

Sumnje o Haronovom postojanju izbrisane su kada su on i Pluton ušli u petogodišnje razdoblje međusobnih pomračenja i tranzita između 1985. i 1990. To se događa kada je orbitalna ravnina Pluton-Haron rubna kao što se vidi sa Zemlje, što se događa samo u dva intervala u Plutonu orbitalno razdoblje od 248 godina. Bilo je sretno da se jedan od tih intervala dogodio ubrzo nakon Haronova otkrića.

 Fizička svojstva

Haronov je promjer 1.212 kilometara (753 milje), nešto više od polovine Plutona, i veći od patuljastog planeta Cerere, i dvanaesti po veličini prirodni satelit Sunčevog sustava. Haronova usporena rotacija znači da bi trebalo biti malo iskrivljenja ili plimnih izobličenja, ako je Haron dovoljno masivan da bude u hidrostatičkoj ravnoteži. Svako odstupanje od savršene sfere premalo je da bi ga otkrila misija New Horizons. Ovo je suprotno od Japeta, Saturnovog mjeseca slične veličine kao Haron, ali izražene fosilne oblatenosti iz rane povijesti. Nedostatak takve fosilne oblatenosti u Haronu mogao bi značiti da je trenutno u hidrostatskoj ravnoteži ili jednostavno da se njegova orbita se približila onoj u njegovom ranoj povijesti.

Haronova količina i masa omogućuju izračun njegove gustoće, 1.702 ± 0.017 g / cm3, iz koje se može utvrditi da je Haron nešto manje gust od Plutona što govori sastav od 55% stijenja do 45% leda (± 5% ), dok Pluton je oko 70% stijenovit.

 Površina

Za razliku od površine Plutona koja je sastavljena od dušikovih i metanskih ledova, čini se da u Haronovoj površini dominira manje hlapljivi vodeni led. Godine 2007., opažanja Opservatorija Gemini na slojevima hidrata amonijaka i vodenih kristala na površini Harona sugerirali su prisutnost aktivnih kriogeizera i kriovulkana.

Na njegovom sjevernom polu ističe se tamna mrlja pod nazivom Mordor Macula (hr. pjega Mordor). Ime je dobila po Mordoru iz Gospodara prstenova jer podsjeća oblikom na njega. Nije poznato od čega se točno sastoji Mordor Macula. Moguće je da je od metana koji putuje iz Plutona i zatim slijeće na Haron. To mogu biti smrznuti plinovi zarobljeni iz atmosferi koja pobjegne s Plutona, veliki udarni bazen ili oboje. Mogu to također biti i tolini, bitni sastojci života, koji bi također pobjegli s Plutona i prenijeli se na Haron. Zapravo, Mordor Macula bi mogla biti spoj svih triju pretpostavki.

Na Haronu se također nalaze brojne brazde dublje od Marijanske brazde.

Unutar jednoga kratera nalazi se planina Kubrick Mons, i najveća je planina te vrste na Haronu.

Haron obiluje kraterima i kanjonima, od kojih je najveći kanjon Serenity. Kanjon Serenity se pruža na 1600 km dužine i dijeli satelit na dvije polutke, te je jedan od najvećih kanjona u Sunčevom sustavu.

 Promatranje i istraživanje
Od prvih zamagljenih slika mjeseca (1), slike koje prikazuju Pluton i Harona razlučile su ih u zasebne diskove, prvi je put svemirski teleskop Hubble snimio 1990-ih (2). Teleskop je bio odgovoran za najbolje, a opet niskokvalitetne slike mjeseca. Godine 1994., najjasnija slika sustava Pluton-Haron pokazala je dva različita i dobro definirana kruga (3). Slika je snimljena Hubbleovom Kamerom slabih objekta (FOC) kada je sustav bio 4,4 milijarde kilometara (2,6 milijardi milja) udaljen od Zemlje. Kasnije, razvoj prilagodljive optike omogućio je razlučivanje Plutona i Harona u zasebne diskove pomoću zemaljskih teleskopa.

U lipnju 2015., svemirska letjelica New Horizons snimila je uzastopne slike sustava Pluton-Haron dok se približavala. Slike su sastavljene u animaciji. To je bila najbolja Haronova slika do tog datuma (4). U srpnju 2015., svemirska letjelica New Horizons približila se Plutonovom sustavu. To je do sada jedina svemirska letjelica koja je posjetila i proučila Haron. Haronov otkrivač James Christy i djeca Clydea Tombaugha bili su gosti u Laboratoriju primijenjene fizike Johnsa Hopkinsa tijekom najbližeg prilaza Haronu.

 Klasifikacija
thumb|lijevo|300px|Sustav Pluton-Haron
Centar mase (težište) sustava nalazi Pluton-Haron izvan bilo tijela. Budući da niti jedan predmet uistinu ne orbitira s drugim, a Haron ima 12,2% mase Plutona, tvrdi se da bi se Harona trebalo smatrati dijelom binarnog sustava s Plutonom. Međunarodna astronomska unija (IAU) navodi da Haron se smatra samo satelit Plutona, ali ideja da Haron može biti klasificirana patuljasti planet u svojem vlastitom pravu može se smatrati na neki kasniji datum.

U nacrtu prijedloga za redefiniranje pojma iz 2006. godine, IAU je predložio da se planet definira kao tijelo koje orbitira oko Sunca koje je dovoljno veliko da gravitacijske sile naprave objekt (gotovo) sfernim. Prema ovom prijedlogu, Haron bi bio klasificiran kao planeta jer je nacrt izričito definirao planetarni satelit kao onaj u kojem se baricentar nalazi u glavnom tijelu. U konačnoj definiciji Pluton je klasificiran kao patuljasti planet, ali formalna definicija planetarnog satelita nije odlučena. Haron nije na popisu patuljastih planeta koje trenutno priznaje IAU.  Da je nacrt prijedloga prihvaćen, čak bi i Mjesec bio klasificiran kao planet u milijardama godina kad bi ubrzanje plime i oseke koje se postupno udaljava od Zemlje odvodi ga dovoljno daleko da središte mase sustava više ne leži unutar Zemlje.

Ostali prirodni sateliti Plutona - Nikta, Hidra, Kerber i Stiks - imaju isti baricentar, ali nisu dovoljno veliki da bi bili sferični i jednostavno se smatraju satelitima Plutona (ili Plutona-Harona).

 Galerija

 Izvori

Vanjske poveznice
 Profil Harona na NASA-inoj stranici istraživanja Sunčevog sustava
 James W. Christy i Robert S. Harrington, "Plutonov satelit," The Astronomical Journal 83 (1978.) 1005
 Marc W. Buie, Haronove mijene kako se vide s Plutona, Zvjezdarnica Lowell
 Buie, Površina Harona i Plutona
 Hubble otkriva novu kartu Plutona, BBC News, 12. rujna 2005.
 Letak IAU-a br. 3241 opisuje otkriće
 Mjerenje veličine malenog, smrznutog svijeta (Priopćenje ESO-a, siječanj 2006.)
 M. J. Person i dr.: Polumjer Harona i njegova gustoća prema podacima iz okultacije 11. srpnja 2005. (dostavljeno Astronomical Journalu 3. veljače 2006.)
 Kriovulkani na Haronu i drugim tijelima Kuiperovog pojasa
Kamera New Horizonsa uočava Plutonov najveći mjesec, 10. srpanj 2013.

Kategorija:Plutonovi prirodni sateliti

Plutonov satelit ima kanjon koji je dug oko 1600 kilometara, a vjerojatno se proteže i na drugu stranu mjeseca. Fotografije su otkrile nevjerojatno raznolik mali mjesec
Plutonov mjesec Haron glavna je zvijezda novih fotografija koje je NASA dobila s letjelice Novi horizonti. Dosad najdetaljnije fotografije Harona otkrivaju nam njegovu nasilnu prošlost, ali i ogroman kanjon koji je četiri puta duži od slavnog Grand Canyona.
Haron je velik skoro kao pola Plutona i najveći je satelit u Sunčevu sustavu, ako se gleda u odnosu na veličinu svog planeta. Iznimno detaljne fotografije u boji znanstvenike su zapanjile jer su očekivali monoton krajolik pun kratera od udara drugih nebeskih tijela. No, fotografije su otkrile planine, kanjone, odrone te razlike u boji površine.
Ogromni kanjon je duži od 1600 kilometara na strani satelita koja je okrenuta prema Plutonu, a vjerojatno se proteže i na drugu stranu. Na mjestima je i duplo dublji od Grand Canyona.
- Izgleda kao da je netko cijeli Haron rastvorio - rekao je John Spencer sa Istraživačkog instituta Southwest. Znanstvenici su otkrili i da ravnice južno od kanjona imaju manje velikih kratera od onih na sjeveru što ukazuje na to da su mlađe. Njihova glatkoća pokazuje i na promjene na površini satelita, a jedna mogućnost za to je hladna vulkanska aktivnost, koja se naziva kriovulkanizam.
NASA očekuje da će slike s letjelice Novi horizonti stizati i tijekom sljedeće godine, a glavni razlog zbog čega dolaze ovako na kapaljku je udaljenost letjelice. Naime, nakon što je u srpnju prošla kraj Plutona, Novi horizonti su sada još 100 milijuna kilometara dalje. Među novim fotografijama se očekuju još detaljnije fotografije Harona, koje bi trebale biti još fascinantnije, ali i pune novih otkrića.

Question: what is the largest canyon in the solar system

Question: how long is the canyon of serenity

Question: how many canyons does serenity divide into

Question: how many canyons are in the serenity canyon

Question: where is haron located in the solar system

Haron is rich in craters and canyons , the largest of which is the Canyon of Serenity .

The Serenity Canyon is 1600 km long and divides the satellite into two peninsula , and is one of the largest canyons in the Solar System .

Haron is rich in craters and canyons, the largest of which is the Canyon of Serenity. The Serenity Canyon is 1600 km long and divides the satellite into two peninsula, and is one of the largest canyons in the Solar System.

Observation and research From the first melted images of the moon (1), the images that show Pluto and Harone separated them into separate disks, the first time the Hubble Space Telescope captured in the 1990s (2).

Pluto and Charon
This is the clearest view yet of the distant planet Pluto and its moon, Charon, as revealed by the Hubble Space Telescope (HST). The image was taken by the European Space Agency's Faint Object Camera (FOC) on February 21, 1994 when the planet was 2.6 billion miles (4.4 billion kilometers) from Earth; or nearly 30 times the separation between Earth and the sun.Credit:
About the Image
NASA press release
|Id:||opo9417a|
|Type:||Observation|
|Release date:||16 May 1994, 06:00|
|Size:||950 x 494 px|
About the Object
|Name:||Charon, Pluto|
|Type:||Solar System : Planet : Satellite|
Solar System : Interplanetary Body : Dwarf planet
|Category:||Solar System|
Image Formats
Fullsize Original
Large JPEG
21.5 KB
Screensize JPEG
23.7 KB
Colours & filters
|Band||Telescope|
|
Hubble Space Telescope
|
FOC

Question: when did the hubble space telescope first capture images of pluto and harone

Question: what are the names of pluto and harone

Question: which telescope captured the first images of pluto and harone

Question: pluto and harone melted into what

Question: pluto and harone were melted into what

Question: which moon has the latin name haron

Question: what is the subject of the first melted images of pluto and harone

Question: what is the purpose of pluto and haron

Observation and research From the first melted images of the moon ( 1 ) , the images that show Pluto and Harone separated them into separate disks , the first time the Hubble Space Telescope captured in the 1990s ( 2 ) .

Question: what was used to separate pluto and harone

Question: how did pluto and harone separate into disks

Question: where was the image of pluto and harone taken

Hubbleovom Kamerom slabih objekta ( FOC ) kada je sustav bio 4,4 milijarde kilometara ( 2,6 milijardi milja

Question: which two planets are separated by flexible optics

Question: how far away is haron from earth from earth

Question: what is the name of the hubble camera of weak objects

The image was captured by the Hubble Camera of Weak Objects ( FOC ) when the system was 4.4 billion kilometers ( 2.6 billion miles ) away from Earth .

Later , the development of flexible optics enabled the separation of Pluto and Harone into separate disks using Earth telescopes .

The image was captured by the Hubble Camera of Weak Objects (FOC) when the system was 4.4 billion kilometers (2.6 billion miles) away from Earth. Later, the development of flexible optics enabled the separation of Pluto and Harone into separate disks using Earth telescopes.