mini|Scena iz baleta
Licitarsko srce je hrvatski balet u tri slike koji je 1924. na vlastiti libreto skladao Krešimir Baranović.

 Povijest
Balet Licitarsko srce, jedan od važnijih u neveliku broju nacionalnih baleta, praizveden je 17. lipnja 1924. u Hrvatskom narodnom kazalištu u Zagrebu. Koreografirala ga je Margarita Froman, primabalerina moskovskoga Boljšoj teatra i članica slavne Djagilevljeve trupe Ballets Russes,HNK u Zagrebu: Balet , pristupljeno 21. studenoga 2015. baletna umjetnica i pedagoginja čijim dolaskom u Zagreb zapravo i započinje ozbiljna, profesionalna povijest hrvatskog baleta. Vedro i razigrano, Licitarsko srce imalo je velik uspjeh u domovini, gdje je publika prepoznavala domaće napjeve, ali i u inozemstvu, koje kao da je uvijek najviše cijenilo izvornost naše tradicionalne, ruralne baštine.Matica.hr / Vijenac 302 – Maja Đurinović: »Stara boljka« (osvrt na izvedbu Licitarskog srca u HNK u Osijeku), pristupljeno 21. studenoga 2015.

 Libreto
 I slika
Na trgu, pred crkvom. Proštenje je, narod je praznično raspoložen. Tu su tamburaši i gajdaši, a dolazi i Momak sa svojim prijateljima. Igra Cigana. S djevojkama, pojavljuje se Djevojka, a kad joj se Momak pokuša približiti, ona ode s djevojkama u crkvu. Momak joj onda kupuje šareno licitarsko srce, a kada narod izađe iz crkve i uhvati se u kolo, daje ga na dar Djevojci.

 II slika
Licitarski šator. Dok Momak i Djevojka spavaju, licitarske figure oživljavaju i počinje ples: prvo momci i djevojke, pa konji, zatim srca i na kraju, dva malena srca: Momkovo i Djevojčino. Na to se njih dvoje probude i stupe u kolo s ostalima.

 III slika
Opet na trgu. Djevojka uzvraća dar Momku. Poklanja mu jedno licitarsko srce. Svi su radosni i hvataju se u kolo. No, vrijeme je odlaska kući, a kada se na nebu pojavi ljubopitljivi Mjesec, iz licitarskog se šatora pojave dva srdašca, Momkovo i Djevojčino. I radosno se zagrle.

 Izvori

 Vanjske poveznice
Turistička zajednica Zagrebačke županije: Medičari i izrada licitara
Narodni.net – "Licitar – svjetska nematerijalna kulturna baština"

Kategorija:Baleti
Kategorija:Hrvatsko kazalište

The history of the Ballet Licitary Heart, one of the most important in the small number of national ballets, was performed on June 17, 1924 at the Croatian National Theatre in Zagreb.

Stara boljka
Koje je opravdanje za novu koreografsku intervenciju u već kompromisno rješenje u realizaciji Licitarskog srca u HNK u Osijeku, teško je reći
Balet Krešimira Baranovića Licitarsko srce, jedan od važnijih u neveliku broju nacionalnih baleta, praizveden je 17. lipnja 1924. u Zagrebu. Koreografirala ga je Margarita Froman, primabalerina Moskovskoga carskog teatra i članica slavne Djagiljevljeve trupe, baletna umjetnica i pedagoginja čijim dolaskom u Zagreb zapravo i započinje ozbiljna, profesionalna povijest hrvatskog baleta. Baranović i Fromanova u to doba odlično surađuju, a korijene za budući, popularni kratki balet u tri slike nalazimo već u njihovu Svatovcu, kad je Baranović postavio instrumentaciju Zajčeva djela, a Fromanova ga razigrala u narodnom duhu i kostimu, i Petruški Stravinskog, kojega je Margarita, uz Baranovića kao dirigenta, postavila u Zagrebu već 1923. Vedro i razigrano, Licitarsko srce imalo je velik uspjeh u domovini, gdje je publika prepoznavala domaće napjeve, ali i u inozemstvu, koje kao da je uvijek najviše cijenilo izvornost naše tradicionalne, ruralne baštine. Balet koji je zbog kratkoće uvijek igran kao dio baletne večeri do danas je više puta obnavljan, i potpisuje ga više koreografa. Svebor Sečak postavlja Licitarsko srce za svoju putujuću, komornu trupu Croatia 1998. i u tom smislu, jednostavne fleksibilne scenografije, malog broja plesača, za male pozornice, prilagođuje balet. Dakle, izostaju snažne masovne scene, a da bi zaokružio i popunio večer, Sečak ubacuje na početak, umjesto uvertire i između prve i druge slike, pjesme Frana Galovića koje je Baranović uglazbio: Međaš i Crn–bel. Iako su mnoga nekadašnja licitarska srca, a rijetki su stariji plesači koji se nisu okušali u tom baletu, na zagrebačkoj premijeri uzdisala zbog kompromisnih rješenja draga im djela, Sečak je, držim, tada imao opravdanje širenja baletne umjetnosti po Lijepoj našoj. Osim toga, za baletnu trupu Croatia nastupali su odlični plesači zagrebačkoga HNK pa je to bila rijetka prilika da ih se vidi i u manjim mjestima, bez raskošnih scena nacionalnih kazališnih kuća. Koje je opravdanje za novu koreografsku intervenciju u već kompromisno rješenje, odnosno za novi, mnogo veći kompromis u realizaciji baleta, premijerno izvedena u HNK Osijek 23. lipnja 2005, teško je reći. Odnosno, profesionalno gledano, Sečak je svoj komorni balet, kao zajedničku godišnju produkciju grupe i škole, maksimalno pojednostavnio i podredio mogućnostima neprofesionalne, simpatične plesne skupine, kojoj je glavni i jedini (buduće) baletno školovani plesač mladi Vuk Ognjenović još učenik. Što onda znači tekst na fotografiji skupine: raspoloženi za prvu domaću »pravu« baletnu predstavu? Znači li to da smo sada već veliki? (Možda zbog prisutnosti Orkestra HNK i dirigenta Tutavca, ali to nije dovoljno?!) Pa zar nije prije dvije godine i Aska i vuk najavljena kao povratak baleta? A lani Žena i bodež? Jasno da to nisu bili pravi baleti, jer HNK Osijek nema Baleta, nego honorarne plesače koji zadovoljavaju potrebe Drame i Opere. Da li Osijek treba, želi, može imati Balet, mora se odrediti na višim instancijama. Stoga mi ne pada na pamet pisati kritiku o tim marljivim, mladim ljudima. Kao da oni ne znaju što je baletna predstava, i baletni ansambl?! Komu služi takvo ustrajavanje na pravom baletu? Pa nije Osijek na kraju svijeta, predstave osječke Drame i Opere vrlo su cijenjene na nacionalnoj razini. Cyrano de Bergerac u pretplati je zagrebačkoga HNK. Bi li se gospodin Marinić, kao direktor osječkoga baleta, odvažio pokazati ovo Licitarsko srce u Zagrebu? Zašto takve razlike u poimanju umjetničkih izraza? Ili je to uopće stara osječka boljka: u tekstu tiskanu 1948. u »Osječkoj sceni«, citiranu u programskoj knjižici Licitarskog srca iz 2005, čitamo: »Članovi Baleta nisu angažirani članovi, već honorarni koji pored svojih redovitih dužnosti u poduzećima gdje rade vrlo savjesno obavljaju svoj rad u Kazalištu, pa je njihov trud tim više pohvale vrijedan. Ovim svojim radom naš Balet je pokazao da možemo s puno povjerenja gledati u njegov budući razvoj«. Riječ je o tekstu staru gotovo šezdeset godina.
Maja Đurinović
Klikni za povratak

Question: when was the ballet licitary heart performed

Question: what is the name of the national ballet performed at the national theatre in zagreb

Question: when was the ballet licitarsko srce first performed

Question: where was the ballet licitary heart performed

Question: in which city is the national theatre of croatia

Question: what is the name of the ballet performed at the national theatre in zagreb in

The history of the Ballet Licitary Heart , one of the most important in the small number of national ballets , was performed on June 17 , 1924 at the Croatian National Theatre in Zagreb .


Mikis Theodorakis (gr. Μίκης Θεοδωράκης), (Hios, 29. srpnja 1925. – Atena, 2. rujna 2021.), bio je grčki skladatelj, pisac i politički aktivist.

 Životopis
Rođen 29. srpnja 1925. na otoku Hios, u Grčkoj. Od mladosti fasciniran glazbom, samouko je pisao pjesme još kao dijete bez ikakvog instrumenta. U Pyrgosu i Patrasu je uzimao prve glazbene sate, a u Tripolisu je osnovao zbor i imao prvi koncert sa 17 godina.

Nakon aktivnog sudjelovanja u otporu protiv okupatora u II. svjetskom ratu, kada je teško mučen, upisuje se na Atenski konzervatorij u klasu Philoktitisa Ekonomidisa (Φιλοκτητης Οικονομιδης), a kasnije i na Konzervatorij u Parizu, gdje uči muzičku analizu u klasi Oliviera Messiaena i dirigiranje kod Eugena Bigota. Ovo vrijeme provedeno u Parizu je razdoblje bogatog stvaralačkog rada.

Njegova prva simfonijska djela, Koncert za klavir, Prva suita, Prva simfonija su doživjela međunarodni uspjeh. 1957. osvaja zlatnu medalju na Moskovskom muzičkom festivalu, a 1959. Darius Milhaud ga predlaže za američku glazbenu nagradu Copley za najboljeg europskog kompozitora godine nakon praizvedbe njegovog baleta Antigona u Covent Gardenu, London.

Theodorakis se vraća u Grčku, nazad svojim korijenima, pravoj grčkoj glazbi, i počinje kulturnu revoluciju u svojoj zemlji ciklusom pjesama Epitaphios. S djelima baziranim na najvećim primjerima grčke i svjetske poezije Epiphania, Mali Kykladi, Axion Esti, Mauthausen, Romiossini, Romancero Gitan vraća grčkoj glazbi dostojanstvo i, razvijajući koncept metasimfonijske glazbe, postaje svjetski priznat umjetnički genij i najveći živi grčki kompozitor.

Osniva Atenski mali orkestar i Muzičko društvo Pireja i izvodi mnogo koncerata, a 1963. osniva Lambrakisovu demokratsku mladež i postaje njen predsjednik. 1964. je izabran za zastupnika u grčkom Parlamentu.

1967., fašistička hunta pučem osvaja vlast u Grčkoj. Theodrakis odlazi u podzemlje i osniva Patriotski front. Država izdaje Vojni dekret br. 13., kojim se zabranjuje izvođenje i slušanje njegovih djela. Theodorakis je uhićen, zatvoren i prognan u Zatounu sa ženom Myrto i dvoje djece, Margaritom i Yorgosom. Kasnije je prebačen u koncentracijski logor Oropos. Međunarodni pokret solidarnosti na čelu s Dmitrijem Šostakovičem (Дмитрий Шостакович), Leonardom Bernsteinom, Arthurom Millerom i Harryjem Belafonteom uspijeva izbaviti Theodorakisa i preinačiti njegovu presudu u izgnanstvo, što se događa1970.

U izgnanstvu, Theodorakis se bori za svrgavanje hunte i za jedinstvo otpora. Širom svijeta drži tisuće koncerata kao dio borbe za povratak demokracije u Grčku. Postao je univerzalni simbol borbe protiv diktatora.

Nakon pada hunte, Theodorakis se trijumfalno vraća u Grčku, gdje nastavlja svoj rad i vodi koncertne turneje, kako po Grčkoj, tako i širom svijeta. Nekoliko puta je biran za poslanika u Parlamentu (1981. – 1986. i 1989. – 1993.) i dvije godine (1990. – 1992.) bio ministar u vladi Konstantina Micotakisa (Κονσταντινος Μιτσοτακης). Nakon toga, dvije godine je bio glavni glazbeni direktor Orkestra i zbora Helenskog Radija i Televizije (ΕΡΤ).

Mikis Theodorakis u svojim djelima kombinira poseban umjetnički talent s dubokom ljubavlju prema Grčkoj. Okrenut je i podizanju opće svijesti čovječanstva o ljudskim pravima, životnoj sredini i potrebi za mirom. Zbog ovog razloga je osnovao i Grčko-tursko društvo prijateljstva, s poznatim turskim pjevačem i glazbenikom Zülfü Livanelijem.

 Opus
Mikis Theodorakis je napisao više od 1000 pjesama i ciklusa pjesama, nezaboravnih melodija koje su postale trajno nasljedstvo grčke glazbe. To su pjesme Sto periyali, Kaimos, Aprilis, Doxa to Theo, Sotiris Petroulas, Lipotatkes, Stis Nihtas to Balkoni, Agapi mou, Pou petaxe t'agori mou, Anixe ligo to parathiro, O Ipnos se tilixe, To yelasto pedi, Dendro to dendro, O Adonis i mnoge, mnoge druge.

 Simfonijska djela
 Simfonija br. 1 (Proti Symfonia) (1954.1959.)
 3 orkestralne suite (1958.)
 Klavirski koncert (1981.)
 Simfonija br. 2 (Pjesma Zemlje) za dječji zbor, klavir i orkestar (1981.)
 Simfonija br. 3 (bizantske himne) za sopran, zbor i orkestar (1983.)
 Simfonija br. 7 (Proljetna simfonija) za 4 solista, zbor i orkestar (1986-87.)
 Simfonija br. 4 za sopran, mezzo, naratora, zbor i simfonijski orkestar bez gudača (1996.)
 Rapsodija za gitaru i orkestar (1996.)
 Rapsodija za violončelo i orkestar (1996.)
 mnoga djela komorne muzike

 Kantate i oratoriji
 Axion Esti (tekst: Odysseas Elytis) (1960.)
 Pnevmatiko Emvatirio (Marš Duha na tekst Angelosa Sikelianosa) (1969.)
 Canto General (tekst: Pablo Neruda) (1981/82.)
 Saducejska pasija (Kata Saddukaion Pathi na tekst Michalisa Katsarosa) za tenor, bariton, bas, zbor i orkestar (1982.)
 Liturgija br. 2 (Djeci ubijenoj u Ratu na tekst Tassosa Livaditisa i Mikisa Theodorakisa) za zbor a capella (1982./83.)
 Lorca za glas, solo gitaru, zbor i orkestar (prema Romancero Gitan)
 Canto Olympico (za Olipmijske igre u Barceloni 1992.)

 Baleti
 Grčki karneval (1953.)
 Le Feux aux Poudres (1958.)
 Les Amants de Teruel (1959.)
 Elektra (1963.)
 Sedam grčkih plesova (hor: Maurice Béjart) (1985.)
 Alexis Zorbas (Grk Zorba) (1987./88.)

 Opere
 Kostas Karyotakis (1984./85.)
 Medeja (1988./90.)
 Elektra (1995./96.)
 Lizistrata (Lysistrati) (1990./2000.)

 Scenska glazba
 Klasične grčke tragedije
 Ippies (Aristofan) (1979.)
 Orestie: Agamemnon - Choephores - Eumenides (Eshil) (1986/88.)
 Hekabe (Euripid) (1987.)
 Antigone (Sofoklo) (1990.)
 Promithefs Desmotis (Eshil) (1992.)
 Midea (Euripid) (2001.)
 To Tragoudi tou nekrou Adelfou (Balada mrtvog brata) muzička tragedija (Mikis Theodorakis) (1960/61.)
 Suvremena djela grčkih autora
 Omorphi Poli (Divan grad) revija (Bost, Christodolou, Christofelis i drugi) (1961/62.)
 I Yitonia to Angelon (Četvrt anđela) glazbena drama (Iakovos Kabanellis) (1963.)
 Magiki Poli (Začarani grad) revija (Theodorakis, Periyialis, Katsaros) (1963.)
 Antigoni stin Filaki (Antigona u zatvoru) drama (Yaniss Ritsos) (1971.)
 Prodomenos Laos (Izdani narod) kazališna glazba (Vangelis Goufas) (1975.)
 Echtros Laos (Neprijateljski narod) drama (Iakovos Kabanellis) (1975.)
 Christophorus Kolumbus (Kristofor Kolumbo) drama (Nikos Kazantzakis) (1975.)
 Kapodistrias drama (Nikos Kazantzakis) (1976.)
 O Allos Alexandros (Drugi Aleksandar) drama (Margarita Limberaki) (1977.)
 Papflessas predstava (Spiros Melas) (1979.)
 Djela svjetskih autora
 Enas Omiros (Talac) drama (Brendan Behan) (1961.)
 Das Sauspiel tragikomedija (Martin Walser) (1975.)
  Polites B' Kategorias (Građani druge klase) drama (Brian Friel) (1978.)
 Caligula drama (Albert Camus) (1979.)
 Perikles tragedija (William Shakespeare) (1980.)
 Macbeth tragedija (William Shakespeare) (1994.)

 Filmska glazba
 I'll meet by Moonlight (1960.)
 Honeymoon (1960.)
 The Shadow of the Cat (1961.)
 Five Miles to Midnight (1961.)
 Elektra (1962.)
 Phaedra (1962.)
 Les Amants de Téruel (1964.)
 Grk Zorba (1964.)
 Z (1969.)
 Stage of Siege (1972.)
 Serpico (1973.)
Sutjeska (1973.)
 Iphigenia (1977./78.)
 The Man with the Carnation (1980.)

 Ciklusi pjesama
 Epitaphios Archipelagos Politia Epiphania The Hostage Mykres Kyklades
 Mauthausen
 Romiossini Sun and Time Songs for Andreas Mythology
 Night of Death
 Ta Lyrika
 The Quarters of the World Dionysos Phaedra
 Mia Thalassa i mnogi drugi

Popis basira na istraživanja Guya Wagnera, Chairman International Theodorakis Foundation FILIKI, i Asterisa Koutoulasa, autora O Mousikos Theodorakis, Kimena - Ergigraphia - Kritikes''

 Internet links
 Službena webstranica
  Edition Romanos
  Orchestra Mikis Theodorakis
 Lilian Voudouri Library

Kategorija:Grčki skladatelji
Kategorija:Skladatelji

Official website Edition Romanos Orchestra Mikis Theodorakis Lilian Voudouri Library

Question: where does the romanos orchestra get its name

Question: where is the romanos orchestra located

Question: who is the leader of the romanos orchestra

Question: mikis theodorakis is the leader of which greek orchestra

Question: what is the name of the romanos orchestra library

Question: who wrote the music for the romanos orchestra

Question: where does the name romanos orchestra come from


Balet grčkog kompozitora Mikisa Theodorakisa prema istoimenom romanu Nikosa Kazantzakisa.

Napisan je u razdoblju od 29. srpnja 1987.godine do 22. veljače 1988. godine, u Ateni (Αθήνα), Vrahati (Βραχάτι) kod Korinta i Parizu. Praizveden je 6. kolovoza 1989. godine u Arena di Verona u Italiji. Još 1976. je koreograf Lorca Massine postavio prvu verziju baleta Zorba u Atenskom kazalištu Lyriki Skini (Λυρική Σκηνή) koristeći Theodorakisovu muziku iz filma Zorba the Greek (Grk Zorba) iz 1966. godine. Deset godina kasnije, Theodorakis na osnovi svojih ranijih djela (pjesme, sonatine, filmska muzika, Grčki karneval i drugo) sklada djelo koje po njegovom mišljenju odgovara Kazantzakisovoj priči o Zorbi.
Projekt je predložen veronskoj Areni, koja ga prihvaća, i Theodorakis se prihvaća uklapanja, dokomponiranja i orkestracije izabranih dijelova. Na praizvedbi je dirigirao osobno, kao i na ponovnom postavljanju 1990. Velik uspjeh ovog baleta se tumači i širokom upotrebom zborova i solo-glasa (mezzosopran). Prvobitna orkestracija, prilagođena ogromnim zahtjevima Arene u Veroni, odgovarala je Theodorakisovoj ideji o metasimfonijskom orkestru, ali je napisao i orkestraciju za kazališno izvođenje.

 Likovi
John, mladić iz Engleske
Zorbas, Grk, boem
Marina, udovica
Yorgos, mladić zaljubljen u Marinu
Madame Hortense, ostarjela kurtizana

Seoski živalj, udovice, sjene na balu iz Hortensinog sna

Balet se odigrava u luci Pirej kod Atene i na otoku Kreti

 Orkestar
Originalna orkestracijaReducirana orkestracija2 pikola1 pikolo (III Flauta muta)6 flauta3 flaute6 oboa2 oboe2 engleska roga1 engleski rog6 Bb klarineta2 Bb klarineta2 bas-klarineta 1 Alt Saksofon1 Alt Saksofon6 fagota2 fagota2 kontrafagota 8 F rogova4 F roga4 C trube3 C trube6 trombona4 trombona2 tube1 tuba2 timpanista1 timpan4 udarača2 udarača6 harfa2 harfe2 buzukija2 buzukijagudačigudači

Udarači (koso - samo u originalnoj verziji):
ksilofon, metalofon, glokenšpil, zvona, zvončići, triangl, bongo bubnji, bič, dajre, drveni blokovi, tam-tam (gong), čineli, doboš, drveni doboš, tom-tom bubnji, viseći čineli, veliki bubanj, mali bubanj

miješani zbor (S-A-T-B)
solo mezzosopran ili alt (scene 14 [Αστέρακι] i 15 [Μαρίνα])

 Redoslijed scena
Ι. Čin
 Αυγή / 3 Ζεϊμπέκικα τραγούδια (Zora / 3 Zeibekika pjesme)
 Είσοδος του Τζόν (Johnov ulaz)
 Είσοδος του Ζορμπά (Zorbin ulaz)
 Γραν Μπαλλο (Veliki Bal)
 Μαντάμ Ορτάνς (madame Hortense)
 Στα περβόλια (U vrtu)
 Ζορμπάς, Τζόν και Ορτάνς (Zorba, John i Hortense)
 Τσιφτετελι (Ples tsifteteli)
 Evin-evan / Βακχικός Χορός (Evin-evan / Bakhov ples)
 Ερωτικός Χορός (Ples ljubavi)

 II. Čin
 Επιστροφή του Ζορμπά (Zorbin povratak)
 Βεατρίκη - Ο γάμος της Ορτάνς (Veatriki [Beatrisa] - Vjenčanje Hortense)
 Χορός Γυναικών (Ples žena)
 Αστέρακι (Zvijezda)
 Μαρίνα (Marina)
 Φόνος της Χήρας (Ubojstvo udovice)
 Θάνατος της Ορτάνς (Smrt Hortense)
 Θάνατος της Ορτάνς (Smrt Hortense)
 Θάνατος της Ορτάνς (Smrt Hortense)
 Χορός του Ζορμπά (Zorbin ples)
 Χορός του Ζορμπά (Zorbin ples)
 Χορός του Ζορμπά (Zorbin ples)

 Vanjske poveznice
 Alexis Zorbas (Grk Zorba) u Srpskom narodnom pozorištu, Novi Sad

Kategorija:Baleti
Kategorija:Grčka umjetnost

Alexis Zorbas (Greek Zorba) at the Serbian People's Theatre, Novi Sad

Mikis Teodorakis
GRK ZORBA
balet u dva čina
Koreografija i režija:
KRUNISLAV SIMIĆ
Uloge:
ALEKSIS ZORBAS
KONSTANTIN KOSTJUKOV k.g.
NIK, pisac
MILAN LAZIĆ
MADAM ORTANS
GORDANA SIMIĆ k.g.
MARINA, mlada udovica
OKSANA STOROŽUK
PAVLOS, seoski momak
DRAGAN VLALUKIN
Solo glas
MARINA PAVLOVIĆ-BARAĆ
Solo buzuki
NENAD MARINKOVIĆ
Solisti, ansambl baleta, hor, orkestar SNP i KUD "Svetozar Marković"
Premijera:
1. decembra 1994. – Srpsko narodno pozorište Novi Sad scena “Jovan
Đorđević” i
3. decembra 1994.- Centar “SAVA” Beograd
Predstava traje oko dva sata
[o predstavi] [kritike] [sinopsis]
|O BALETSKOJ PREDSTAVI GRK ZORBA|
|Svaka predstava Grka Zorbe izvodi se kao baletska svetkovina, kao pravi kulturni događaj, ako je suditi po broju publike koja punih sedam godina s nesmanjenim interesovanjem prati, u prepunoj sali, zanimljivu priču o prigušenim strastima i njihovim eksplozijama, o čistim nepatvorenim emocijama, o žudnji za punim životom kojeg guši patrijarhalni moral i običaji.|
meni
|IZVODI IZ KRITIKA|
BRAVO
ZORBA, BRAVO!!!
/.../ Nezapamćene ovacije, kojima je publika pozdravila predstavu, nagoveštava njen dugi život i uspešan rast na sceni. Zorba ima one kvalitete koji ga, na najbolji način, preporučuju evropskoj kulturnoj javnosti i dakako, ljubiteljima baleta mediteranskog podneblja.
Sofija KOŠNICAR
OSAVREMENJENA KLASIKA
ILI POVRATAK “ZABORAVLJENOM”
Opisivanje same predstave, s naše barem strane, nije najpotrebnije. Zorbas govori sam, a taj govor će se već uskoro i čuti i videti, verujemo na onaj pravi način koji nije ništa drugo do – umetnost /.../
Pavle ANAGNOSTI
KULTURNI DOGAĐAJ
Kulturni događaj u Novom Sadu, pa i Beogradu, bio je internacionalni muzičko-scenski spektakl Grk Zorba Mikisa Teodorakisa.
Oni koji su očekivali samo muziku iz filma, ne malo su se iznenadili pred slojevitim i zvučnim bojama raskošne orkestarske partiture, koja je napisana za prvu baletsku verziju u Veronskoj areni /.../
/.../ Sudeci po burnom aplauzu kojim je ispraćen Grk Zorba u Novom Sadu i Beogradu, to je spektakl koji zaslužuje da ima dug život na jugoslovenskoj sceni.
Jadranka RADUJKO
U SLAVU SIRTAKIJA
/.../ Monumentalni spektakl s preko dvesto izvođača, zasnovan je na dobro koncipiranom libretu, čiji su autori Krunislav Simić, Dušan Belić, Hadži Zoran Lazin i Serž Vafiadis, inace umetnički konsultant i supervizor projekta. Oni su uspeli da na osnovu motiva Kazancakisovog dela, ciji se segmenti mogu podvesti pod stroga pravila starogrčke tragedije, sačine predstavu sa snažnom teatarskom gradacijom i, uglavnom, sugestivno iznijansiranim likovima i situacijama.
U koreografskom pogledu Krunislav Simić je načinio izuzetan napredak i ponudio je svoju do sada najbolju koreografiju /.../ U svim igračkim deonicama, bez obzira da li su one zasnovane na klasičnoj, neoklasičnoj ili modernoj plesnoj tehnici, je bilo znalački oblikovano podsecanje na grčku narodnu igru u njenim najkarakterističnijim pokretima i kompozicijama.
/.../ Posebno se isticala lirska lepršavost devojačkih igara, koje su milovale poput maestrala, te gnevne scene tradicionalnog zlostavljanja onih koji se ne povinuju običajnim moralnim kodeksima – što je imalo snagu tramuntane, iznenadne silne morske oluje.
Orkestar je temperamentno vodio Imre Toplak, inspirišući igrače na sceni, na kojoj je scenograf Mileta Leskovac realistički rekonstruisao elemente kritskog sela, na obali prekrasnog mora, čije su plavetne boje nadahnule kolorističku paletu lepih kostima Mirjane Stojanović-Maurić.
Prepuno gledalište u Centru “Sava” u Beogradu (“karta više” tražila se na čitav čas pre početka predstave) sa simpatijama i iskrenim odobravanjem je pozdravilo grandiozan spektakl gostiju iz Novog Sada, a posebno srdačno kompozitora Mikisa Teodorakisa, uz zahvalnost što je poklonio svoja autorska prava za ovu predstavu /.../
Milica ZAJCEV
meni
|SINOPSIS|
Aleksis
Zorbas i Nik, mladi pisac, sreli su se prvi put u luci Pirej. Čekali su ukrcavanje
na brod, a cilj putovanja bilo je ostrvo Krit. Nik je nameravao da oživi stari
zapušteni rudnik. Bio je to razočaran, mlad čovek koji je želeo da na ostrvu,
među ljudima iz drugačijeg sveta pronade svoj mir.
Zorba – sanjar i lutalica, voleo je život, piće, žene. Uvek je bio na strani onih koji pate, umeo je da se žrtvuje za druge... Pošto je radio i rudarski posao, Nik ga je uzeo za nadzornika rudnika na Kritu. Zorba i Nik kreću zajedno na Krit. Tako je sve počelo.
Na seoskom trgu, na obali mora, mladež se zabavlja i pleše. Tu je i mlada udovica Marina, koja privlaci pažnju svih meštana. Većina muškaraca tajno čezne za njom, a najžešće Pavlos, koji je ludo zaljubljen i ljubomoran, želeći je za sebe. Udovica mu ne uzvraća naklonost. Madam Ortans, vlasnica skromnog pansiona, nekadašnja pariska pevačica i igračica, burne prošlosti, sada umorna od svega i bolesna, provodi dane na Kritu u sećanju na minuli život, sa uspomenama i gorčinom u duši. Ona ih prima u svoj dom koji kod meštana nije na dobrom glasu. Zorba i Nik plešu sa njom.
Nikovu pažnju okupira slučajni susret sa udovicom Marinom, koja svojim slobodnim ponašanjem i prezirom za običaje svoga kraja izaziva revolt meštana koji je optužuju da sramoti selo.
Madam Ortans, očarana susretom sa Zorbom, koji za nju oseca sažaljenje, počinje da veruje daje konačno srela čoveka iz snova, čoveka svog života i predaje mu se svom dušom i telom...
Nik priželjkuje novi susret sa mladom udovicom, što meštani primećuju i osuđuju, predvođeni nesrećno zaljubljenim Pavlosom. Nik je usamljen i očajan.
Zorba hrabri Nika i nagovara ga da se udvara udovici, a madam Ortans, razumevajući udovičin položaj, podstiče je da se sretne sa njim. Uzavrele krvi, lud od ljubomore, nesrećni Pavlos predvodi ozlojeđene i kivne meštane. Došljaci su poremetili njihov mir i običaje, pogazili pravila ponašanja. Mirno ostrvo je uzavrelo od ljudskih strasti.
Zorba se vraća iz grada. U selu ga već željno očekuju madam Ortans, ozbiljno narušenog zdravlja i verni prijatelj Nik. Zorba donosi poklone. Najlepši su, naravno za madam Ortans – ogrlica i ruža. Venčanje madam Ortans i Zorbe? San ili java? Da li je to uopšte važno?
Dolaze žene – udovice, simboli patnje, sputanosti i uzavrele strasti, želje za drugacijim životom.
Susret Nika i Marine više niko ne može da spreči. Doživljavaju kratku, strasnu, ali tragičnu ljubav. Glasine se šire ostrvom. Nesrećni Pavlos se ubija jer je stranac viđen kako napušta udovičinu kuću... Gnev meštana je strašan. Oni liinčuju i ubijaju udovicu. Nik je nemoćan da joj pomogne, šokiran surovošću prizora, samo je nemi svedok tragedije. Ostaje mu samo očaj...
Tu je prijatelj Zorba koji ga teši: Niko nije pobegao od svoje sudbine! Treba zaplesati! Sirtaki? Ta je igra najbolja za sve bolesti duše...
Igra života i smrti se nastavlja. Madam Ortans je na samrti. Ona još nije umrla, a seljanke razvlače njene stvari. Umorno srce prestaje da kuca, madam Ortans umire na rukama voljenog Zorbe.
Očaj mu obuzima dušu, praznina ispunjava njegovo telo. Ipak, tu je prijatelj Nik, koji je od Zorbe naučio da igra, da razmišlja drugačije, da živi... Nik lagano uvlači svog duhovnog vođu u ples, u igru koja počinje da pulsira, zahuktava se i konačno postaje sve neobuzdanija. Život teče dalje! Da, to je sirtaki!
meni

Question: who was the greek leader of greece in the 1930s

Question: where does alexis zorbas live in serbia

Question: what is the greek name for alexis zorbas

Question: where does alexis zorbas play in serbia

Question: what nationality is alexis zorbas

Question: what is the first name of greek singer alexis zorbas

Question: where is alexis zorbas playing in serbia

Question: what is the greek name for alexis zorba

Alexis Zorbas ( Greek Zorba ) at the Serbian People 's Theatre , Novi Sad