Josip Jelačić Bužimski (Petrovaradin, 16. listopada 1801. – Zagreb, 20. svibnja 1859.), bio je general i ban hrvatski, dalmatinski i slavonski od 1848. do 1859. godine, član plemićke obitelji Jelačić, te jedan od najznačajnijih hrvatskih političara, kako u 19. stoljeću, tako i u cijeloj povijesti Hrvata. Ukinuo je kmetstvo i sazvao prve izbore za Hrvatski sabor. Kao vojskovođa pobijedio je u nizu bitaka protiv ustanika u Habsburškoj Monarhiji za vrijeme Revolucije u Mađarskoj 1848. godine. U Hrvatskoj se slavi kao nacionalni junak.

 Mladost
Josip Jelačić rođen je 1801. godine u Petrovaradinu, u Srijemu (tada dio Vojne krajine, danas u Srbiji), gdje je njegov otac Franjo, podmaršal austrijske vojske, bio zapovjednik slavonske Vojne krajine. Majka mu je bila Ana, djevojačkog prezimena Portner. Na dan rođenja 16. listopada već je kršten u župnoj crkvi sv. Jurja u Petrovaradinu.

Prošlost roda Jelačića tijesno je povezana s poviješću hrvatskoga naroda. Podrijetlom su bili iz Like i Josip Jelačić je često isticao svoje ličko podrijetlo. Četiri stoljeća pripadnici toga roda bijahu ratnici, istaknuti krajiški časnici, visoki vojni zapovjednici, državnici, svećenici, prosvjetitelji, dobrotvori i pisci.

Josip Jelačić s osam godina započinje svoje školovanje u bečkom Therezianumu, najelitnijoj plemićkoj školi svoga doba, gdje se sinovi plemića i velikaša odgajaju za administrativnu, vojnu službu u Habsburškom Carstvu.
mini|250px|Rodna kuća bana Josipa Jelačića u naselju Petrovaradin u Novom Sadu

Od 1819. godine, kada kao odličan diplomant napušta Therezianum, barun Jelačić vrtoglavo započinje uspon u činovima, častima i podvizima, ne samo u korist carstva kojem je služio, nego najprije svog hrvatskog naroda, njegovog interesa i promjene njegovog položaja.

 Vojnička služba
Vojničko službovanje započinje u Galiciji kao potporučnik u Trećoj konjaničkoj pukovniji, kojom zapovijeda barun Vinko Knežević, ujak njegove majke Ane. Zatim služi u Beču, Galiciji, Ogulinu, Drežniku, Italiji, opet u Ogulinu (često posjećuje u Zagrebu majku i prijatelje narodnjake koji se postavljaju na čelo hrvatskoga narodnog pokreta u borbi protiv mađarizacije), Zadru (često putuje po Dalmaciji i Crnoj Gori, te prati po Velebitu poznatoga botaničara saskoga kralja Fridrika Augusta), Glini i u skladu s tim napreduje u činovima. Pisma pretpostavljenih mu, navode da govori i piše njemački, hrvatski, francuski i mađarski i prilično dobro talijanski i latinski jezik, da je upućen u vojničke znanosti i da teži višoj naobrazbi, da je dobar mačevalac, izvrstan strijelac i izvanredan jahač, strateg, organizator, vojskovođa, da je spretan, radin, uslužan, blag, pravedan, brižan, šaljiv i vesele naravi. U predasima vojnih pohoda piše pjesme od kojih su neke toliko popularne da se pjevaju kao koračnice u Habsburškoj monarhiji, a i velik broj ih je spjevan njemu u čast. Prvu zbirku pjesama pod naslovom Eine Stunde der Erinnerung (Trenutak uspomene) objavljuje u Zagrebu 1825. godine na njemačkom jeziku. U Ogulinu u salonu svog pukovnika Schneckela širi narodnjačke ideje među časnicima i graničarima i često pjeva najpoznatije hrvatske budnice i prati se na glasoviru. Kao zapovjednik banske pukovnije u Glini, često ratuje s Turcima, a s nekima i prijateljuje. Od Mahmud-bega Bašića iz Bihaća dobiva na dar rasnog konja bijelca (na tom konju ide na bansko ustoličenje i poslije na Mađarsku).

 Banska čast
mini|desno|200px|Ban Jelačić

Kralj Ferdinand I. (V.) Habsburgovac imenuje ga 23. ožujka 1848. godine u Beču hrvatskim banom i tajnim kraljevskim savjetnikom i unapređuje u čin generalmajora i zapovjednika obiju banskih pukovnija, glinske i petrinjske, a Jelačić 8. travnja 1848. godine u Beču polaže bansku prisegu i biva imenovan feldmaršallajtnantom (podmaršalom) i vojničkim zapovjednikom u banskoj i krajiškoj Hrvatskoj, te biva svečano ustoličen 5. lipnja 1848. godine u Zagrebu.Ivan Ružić, Ban Josip Jelačić, pristupljeno 10. prosinca 2015.

Svečanost njegova ustoličenja prati svečanost otvaranja Hrvatskog sabora 6. lipnja, prvoga hrvatskog građanskog Sabora na osnovi izbornog reda utemeljenog po načelima građanskog liberalizma, s ukupno 191 zastupnikom, kojem prethode skupštine s preko nekoliko stotina predstavnika hrvatskog naroda održane 17., 22. i 25. ožujka 1848. godine u Zagrebu s donesenim narodnim programom – "Zahtijevanja naroda u 30 točaka, koje poklonstvena deputacija, do četiri stotine osoba, obučeni u narodnom odijelu, u surke, bijele ili modre hlače, s kalpakom ili crven-kapom i sabljama, jedini nacionalgardisti i varaždinski grenadiri u svojim uniformama, a svećenici u svom odijelu" odnosi u Beč kralju Ferdinandu V. koji obećava potvrđenje tih Zahtjeva.

 1848. godina
mini|250px|Proglas o ukinuću kmetstva
mini|250px|Hrvatski sabor 1848. godine

Ban Jelačić 25. travnja 1848. godine proglašava ukidanje kmetstva. Zapravo, Jelačić samo potvrđuje da je kmetstvo ukinuto ("akoprem je već u kraljevinah Hàrvatskoj i Slavonii proglašeno...") i da nema obveze tlake i daća, što se često nametalo, iako je kmetstvo ukinuo još Josip II. Zbog tog proglasa je Jelačić postao omiljen na selu.

Dana 28. travnja 1848. godine izdaje se Hrvatski forint,Josip Jelačić 1801.–1859., pristupljeno 10. prosinca 2015. a 9. lipnja 1848. godine Hrvatski sabor u 18. točaka određuje odnos Kraljevina Hrvatske, Dalmacije i Slavonije prema Ugarskoj, ustrojenje Banskog vijeća – hrvatske vlade, korištenje hrvatskog jezika kao službenog jezika, što dovodi da mađarskim nastojanjima kralj Ferdinand V. manifestom od 10. lipnja 1848. godine lišava bana Jelačića svih služba i časti. Taj manifest ne bijaše objavljen i za njega ban Jelačić nije znao kad je 19. lipnja 1848. godine predavao kralju Ferdinandu V. "reprezentaciju" u kojoj Hrvatski sabor zahtijeva "uređenje Austrije kao federacije ravnopravnih naroda" i da u Hrvatskoj Trojednici bude obnovljena banska vlast od Drave do mora, slijedom koje kralj postavlja nadvojvodu Ivana za posrednika između Trojedne Kraljevine i Ugarske. Za manifest se doznaje 20. lipnja 1848. godine, te se na izvanrednoj sjednici Sabora 21. lipnja 1848. godine donose zaključci da se sav narod digne na oružje i pozove natrag 35.000 graničara iz Italije, a na prijedlog zastupnika Andrije Črnog 23. lipnja 1848. godine trg Harmice proziva se Trgom bana Josipa Jelačića. Ban Jelačić iz Celovca, gdje je zastao na putu u Zagreb, pismom smiruje stanje. Hrvatski sabor 29. lipnja 1848. godine zalaganjem bana Jelačića prihvaća posredovanje nadvojvode Ivana i traži opoziv manifesta.

Na zasjedanju 1. srpnja 1848. godine Sabor raspravlja o pismu nadvojvode Ivana kojim se ban Jelačić poziva u Beč na pregovore i upućuje kralju zahtjev u 11 točaka. To sve dovodi do mađarskih prijetnja ratom i u Hrvatskom saboru 4. srpnja 1848. godine ban Jelačić dobiva novac i dragocjenosti prisutnih, i kasnije drugih domoljuba, za opremanje vojske za otpor mađarskoj provali. Narodni zastupnici Trojedne Kraljevine Hrvatske, Slavonije i Dalmacije 6. srpnja 1848. godine upućuju proglas narodu u kojem upozoravaju na sve okolnosti u vezi s pregovorima s Mađarima. Da bi oslabio utjecaj mađarskih agenata po Slavoniji i Srijemu ban Jelačić odlazi u posjet na 12 dana u te krajeva (u Iloku na skupštini Srijemske županije drži govor koji oslikava njegov odnos prema rodnom kraju). Na proputovanju, 11. srpnja 1848. godine u Križevcima, gdje se kratko zadržao, čuvala ga je Križevačka djevojačka straža.():Djevojačka straža, Grad Križevci, pristupljeno 10. prosinca 2015.Križevačka djevojačka straža, HRT, 15. veljače 2016., pristupljeno 1. veljače 2019.

Dana 29. srpnja 1848. godine ban Jelačić u Beču vodi pregovore s predsjednikom ugarske vlade Batthyanyjem na kojima ne postiže prihvaćanje hrvatskih zahtjeva. Pregovori Batthyanyja i Jelačića završavaju kratkom objavom rata riječima:

mini|250px|Prijelaz banske vojske preko Drave, 1848.
mini|250px|Ban Jelačić među svojim vojnicima prije bitke kod Schwechata, 1848.
mini|250px|Jelačićev mađarski pohod

Dana 6. rujna 1848. godine banu Jelačiću stiže pismo kralja Ferdinanda V. kojim opoziva manifest o smjenjivanju bana Jelačića od 10. lipnja 1848. godine. Aktivnosti Mađara na destabilizaciji Trojedne Kraljevine i njihova oružana aktivnost nad pučanstvom, rezultiraju 11. rujna 1848. godine prelaskom hrvatske vojske pod carskim barjakom preko rijeke Drave preko mosta kraj Varaždina (52.000 vojnika) i u Slavoniji (10.000 vojnika).

U Pešti 28. rujna 1848. godine dolazi do otvorene pobune protiv kraljevskog dvora i ubojstva grofa Lamberga, imenovanog u drugoj polovici rujna kraljevskim povjerenikom i vrhovnim zapovjednikom sve vojske u Ugarskoj, pa i Jelačićeve, pa hrvatska vojska po zapovijedi vojnog ministra Latoura kreće na sjeverozapad u smjeru austrijske granice gdje su joj se trebale pridružiti carsko-kraljevske čete u zapadnim krajevima Ugarske, u Slovačkoj i Češkoj. 3. listopada 1848. godine kralj Ferdinand V. imenuje bana Jelačića guvernerom i vrhovnim zapovjednikom sve carsko-kraljevske vojske u Ugarskoj.

U Beču 6. listopada 1848. godine izbija revolucija kojoj cilj bijaše stvaranje velike jedinstvene Njemačke pod utjecajem Svenjemačkog parlamenta u Frankfurtu na Majni, a bijaše povezana s političkom djelatnošću Mađara u Ugarskoj i inicirana na njihov poticaj da bi carsko-kraljevske čete odvojili od bana Jelačića. Ban Jelačić 7. listopada 1848. godine uvečer dobiva vijest o izbijanju revolucije u Beču, o ubojstvu ministra rata Latoura i bijegu kralja Ferdinanda V. i odmah mijenja odluku da ide na Peštu i kreće na Beč kojeg opkoljuje sa 60.000 ljudi (do 20. listopada 1848. godine s carskim četama iz Češke i drugih krajeva Austrije taj broj se penje na 80.000 ljudi). 16. listopada 1848. godine kralj Ferdinand V. na zagovor njemačkih konzervativnih građanskih krugova promiče kneza Windischgraetza, vrhovnog zapovjednika u Češkoj, u čin feldmaršala i imenuje zapovjednikom sve carsko-kraljevske vojske, osim one koja se nalazila u Italiji pod zapovjedništvom maršala Radetzkoga.

Mađari dolaze revolucionarima u Beču u pomoć s 33.000 vojnika, te 28., 29. i 30. listopada 1848. godine vodi se bitka između bana Jelačića i Mađara. Dana 31. listopada 1848. godine u Beču prestaju sukobi. Banu Jelačiću 2. studenoga 1848. godine priređen je svečani doček u Beču. Dana 10. studenoga 1848. godine ruski car Nikola I. odlikuje ga Ordenom sv. Andrije i imenuje vitezom Reda sv. Vladimira I. stupnja, a 24. studenoga 1848. godine kralj Ferdinand V. iz Olomouca u Moravskoj dodjeljuje mu križ Leopoldova reda I. stupnja. Slična priznanja prima i iz Saske i Berlina. Dobiva Spomenicu bečkog dvora i spomen-medalju u bronci kojoj se tekst na naličju "Za kralja, zakon i jednakopravnost narodima", mijenja u  "Za Austriju, zakon, slobodu i jednakopravnost" na intervenciju bečkog dvora.

Dana 17. studenoga 1848. godine crnogorski vladar Petar II. Petrović Njegoš bio je u vezi s banom Jelačićem i nudio mu je, preko Jelačićevoga guvernera Dalmacije, vojnu pomoć od 2.000 Crnogoraca. U pismu od 17. studenoga Njegoš guverneru Dalmacije piše:

Pod zapovjedništvom kneza Windischgraetza 16. prosinca 1848. godine pokrenuta je vojna na Ugarsku. Vojska bijaše podijeljena na tri zbora, a prvim je zapovijedao ban Jelačić s kojim je ušao u Budim i Peštu 5. siječnja 1849. godine.

Novi vladar, car i kralj Franjo Josip I., imenuje bana Jelačića 2. prosinca 1848. godine gubernatorom Rijeke s pripadajućom zemljom, te civilnim i vojnim gubernatorom Dalmacije čime se većina hrvatskih povijesnih i etničkih područja ujedinjuje pod upravom jedne osobe, bana Jelačića.

Ban Jelačić, feldmaršal Windisch-Grätz te feldmaršal grof Radetzky su bili junaci koji su spasili staru Habsburšku Monarhiju: Radetzky je ugušio revoluciju u Italiji, Jelačić u Mađarskoj i Beču, a Windisch-Grätz u Češkoj.Dnevno.hr Na današnji dan – Zašto Karl Marx i komunisti nisu voljeli bana Josipa Jelačića, 30. listopada 2012., pristupljeno 10. prosinca 2015. Ovaj slavni trojac bio je takva ugleda među vojskom u Habsburškoj Monarhiji da su vojnici na svoje mačeve davali urezati slova WIR (kratica za Windisch-Grätz, Iellachich, Radetzky), a koja je na njemačkom značila "mi".

Josip Jelačić jedan je od hrvatskih pionira emancipacije Židova u Hrvatskoj, uz Bogoslava Šuleka, Narodne novine i ine. Ban Jelačić nije zaboravio potporu hrvatske židovske zajednice za revolucionarnih kretanja 1848./1849. Bio je članom njihova Društva čovječnosti (Humanitätsvereina) koje je osnovao Židov Jacques Epstein.Ljiljana Dobrovšak, Židovi u hrvatskim zemljama 1848/1849. // Radovi: Radovi Zavoda za hrvatsku povijest Filozofskoga fakulteta Sveučilišta u Zagrebu, sv. 30, br. 1, 1997., str. 77–89., , str. 79. Osobno je intervenirao u korist Židova kad su u nekim mjestima u Hrvatskoj izbili protužidovski ispadi zbog pristajanja dijela mjesne židovske zajednice uz mađarsku revoluciju. Zbog držanja Židova u Mađarskoj koji su stali uz mađarsku revoluciju, a poslije su još i proglašeni krivcima za revoluciju, svi protužidovski ispadi imali su korijene u hrvatsko-mađarskim razmiricama, odnosno u velikomađarskim idejama i netoleranciji prema Hrvatskoj koju su iskazali mađarski revolucionari (Lajos Kossuth i drugi). Za sprječavanje progona hrvatskih Židova proglasio je Jelačić prijeki sud, te izdao proglas u kojem je rekao "da nas sve bez razlike vjere mora ujediniti sloga i bratimstvo".Ljiljana Dobrovšak, Židovi u hrvatskim zemljama 1848/1849. // Radovi: Radovi Zavoda za hrvatsku povijest Filozofskoga fakulteta Sveučilišta u Zagrebu, sv. 30, br. 1, 1997., str. 77–89., , str. 81.

 1849. godina
mini|250px|Na karti su različitim bojama prikazana područja, kojim je upravljao Josip Jelačić. Po prvi put nakon nekoliko stoljeća, ujedinjene su hrvatske povijesne zemlje u Monarhiji.

U Habsburškoj monarhiji 4. ožujka 1849. godine donosi se oktroirani (nametnuti) ustav, koji se u Hrvatskoj proglašava temeljnim državnim zakonom 6. rujna 1849. godine. Ukida se sve što je postignuto u 1848. godini, ukida se sloboda tiska, zabranjuje svaki politički život, organizira oružništvo i policijski nazor. Naporima bana Jelačića na očuvanju hrvatske autonomije, potkraj 1849. godine Međimurje se priključuje Hrvatskoj, hrvatski jezik postaje službeni jezik, a u dopisivanju sa središnjim organima službeni je njemački jezik.

Za ratne zasluge ban Jelačić imenovan je 13. ožujka 1849. godine generalom topništva i vrhovnim zapovjednikom Južne armije u jugoistočnom području Monarhije koja ima 72.000 vojnika. Nakon devet mjeseci izbivanja iz Hrvatske, 26. travnja 1849. godine ban Jelačić vraća se u Osijek i nastavlja s oslobađanjem od Mađara zaposjednutih područja. Dekretom od 5. veljače 1851. godine imenovan je vlasnikom nove erdeljske infanterijske pukovnije.

Počasnim građaninom Pešte ban Jelačić proglašava se 1849. godine, počasnim građaninom Beča 4. rujna 1849. godine, Požuna 21. rujna 1849. godine i Oedenburga 2. listopada 1849. godine.

Ban Josip Jelačić nazoči dvanaest ministarskih konferencija i na dvanaestoj se oprašta od ministara jer se njihov rad protivi njegovim uvjerenjima i njegovoj savjesti.

 Društveno djelovanje
mini|Spomenik banu Jelačiću Antona Dominika Fernkorna iz 1866. godine

Prije polaska na vojnu službu, u Varaždinskoj županiji osniva Zavod bana Jelačića za nemoćne vojnike, a poslije rata na njegov prijedlog 17. prosinca 1849. godine osniva se Ozljeđenička zaklada za Trojednu Kraljevinu i Vojvodinu. Bansko vijeće utemeljuje Zakladu Jelačića bana u Zagrebu za nemoćne vojnike i njihove obitelji i ban Jelačić u fond te zaklade daje sve prihode od svog pjesničkog djela Eine Stunde der Erinnerung.

Njegovim zalaganjem 1850. godine osniva se Društvo za povjestnicu jugoslavensku, Ivanu Kukuljeviću Sakcinskome omogućuje se istraživački rad arhivske građe u Dubrovniku, značajne za hrvatsku povijest, te vladarevim patentom 7. rujna 1850. godine Zagreb biva spojen u jedinstvenu općinu i time se postavlja temelj modernoga grada Zagreba.

Smatrajući seljačke zadruge velikom blagodati seljaka, ustrajava na registriranju u zemljišnim knjigama urbarijalne zemlje zadruga kao zajedničkog vlasništva, uvođenju mirovnih sudova za rješavanje sporova među članovima zadruga i 1851. godine šalje u Beč jedan memorandum u vezi s diobom seljačkih zadruga.

Dana 13. prosinca 1851. godine upućuje poziv za izgradnju Hrvatskog kazališta, jer "bez narodnog kazališta ne ima nade da će se razviti naša književnost, dakle ni napredak našega duševnog izobraženja". Vlada prikupljenim prilozima otkupljuje Stankovićevo kazalište (na križanju Ćirilometodske i Freudenreichove ulice) i prva predstava se priređuje 29. siječnja 1852. godine u tom u pravom smislu narodnom kazalištu u Hrvata. Godine 1894. u njoj se među posljednjim predstavama izvodi romantičarska drama Roderik i Elvira bana Jelačića.

mini|Instalacijska zastava bana Jelačića, prva je hrvatska trobojnica, koja je u sljedećim godinama, masovno korištena i prihvaćena kao nacionalna i državna zastava.

Ban Jelačić zdušno podupire izdavanje školskih udžbenika na hrvatskom jeziku i stimulira rad autora, a kada carsko-kraljevskim dekretom biva zabranjena uporaba hrvatske trobojnice, a dopuštena uporaba crveno-bijele zastave za Kraljevinu Hrvatsku i modro-bijele za Kraljevinu Slavoniju, ban Jelačić se tome oštro protivi. Njegovim nastojanjem 11. prosinca 1852. godine, Zagrebačka biskupija podiže se na stupanj nadbiskupije i tim činom Crkva u Hrvata postaje neovisna od ugarskog episkopata.

Ban Jelačić ne posustaje u borbi za hrvatski jezik i u dopisu ministru pravde u Beču Karlu Krausu od 8. travnja 1853. godine zalaže se za njega "jer jedna od najljepših osobina hrvatskog naroda jest, da on svoj jezik nadasve ljubi... i baš ograničenja u jezičnom pogledu koja je htio mađarski sabor Hrvatima nametnuti, bili su jedan od glavnih uzroka otpora hrvatskog naroda protiv Mađara". Podupire osnivanje i povezivanje trgovačko-obrtničkih komora na području sjeverne Hrvatske i 1854. godine osniva Hrvatsko-slavonsko gospodarsko društvo. Protivi se uvođenju žandarmerije, zalaže se za izgradnju cesta i željeznica i unaprjeđenje privredne djelatnosti.

 Kritika

Zbog svoje uloge u gušenju mađarskog narodnog preporoda u revoluciji 1848., čiji su ciljevi bili nalik onima u Zahtijevanjima naroda koji biva osnovni politički dokument Hrvatskog narodnog preporoda (sloboda štampe, ukidanje feudalizma, nacionalni parlament, jednakost pred zakonom, vjerska tolerancija, državna banka, nacionalno ujedinjenje i neovisnost),Encyclopædia Britannica, 11. izdanje, 1911. , pristupljeno 7. svibnja 2020. Jelačić i Windisch-Grätz postaju subjektom kritike mnogih liberalnih i revolucionarnih krugova.

Među kritičarima se našao i Karl Marx, utjecajni njemački sociolog, ekonomist i utemeljitelj marksizma.
U komentaru na zbivanja tijekom proljeća naroda u područjima Habsburške monarhije, u popularnim njemačkim novinama Neue Rheinische Zeitung, Marx zaključuje instrumentalnu ulogu Jelačića i Windisch-Grätza u gušenju narodnog ustanka u Beču i Mađarskoj.Neue Rheinische Zeitung, 136. izdanje, 1848. , pristupljeno 7. svibnja 2020.

U gornjem paragrafu, Marx frustrira cijenu koja je plaćena za ciljeve hrvatskog narodnog preporoda – gušenje istih u Mađarskoj i Beču. Potrebno je naglasiti kako kritika zbivanja ne negira valjanost zahtjeva koji bivaju plod Hrvatskog narodnog preporoda, nego već gušenje istih ideala diljem Habsburške monarhije radi postizanja tih ciljeva u samo jednoj pokrajini. Nije poznato koliko je Marx bio upućen u nacionalističke ambicije mađarske revolucije nad teritorijima Hrvatske.

Marx smatra da savezništvo Jelačića i carske vlasti proizlazi iz samog interesa Jelačića da osigura narodni preporod u Hrvatskoj, a ne bezumnog sluganstva Habsburškom autoritetu. Također zaključuje da te slobode osigurane iz suradnje Jelačića s Carskim vlastima drže svoj oslonac isključivo na gušenju mađarskog utjecaja – te da nestanak istog ostavlja hrvatski narod u nezavidnom položaju koji će osigurane slobode s vremenom samo rastavljati. Marxova predviđanja su potvrđena kako već sljedeće godine ministarstvo unutarnjih poslova Habsburške centralne vlasti zauzima Alexander Bach, i time započinje nasilno gušenje hrvatskog identiteta kroz strogu centralizaciju i germanizaciju. Razdoblje represije hrvatskog naroda nakon revolucije 1848. godine, koji počinje reformama Alexandra Bacha, naziva se Bachovim apsolutizmom.

 Obitelj
Ban Jelačić bijaše vrlo vezan sa svoje dvoje braće, Đurom i Antunom, te sestrom Cecilijom, o čemu svjedoče brojna pisma koja su razmjenjivali.

 Supruga
Grofica Sofija Jelačić (rođ. Stockau) rođena je 31. siječnja 1834. godine u mjestu Napajedla, Austrijsko Carstvo (današnja Češka Republika), u obitelji grofa Georga i Francizce Stockau. Imala je tri brata i jednu sestru te je još kao mala oboljela od kostobolje. Za svojeg boravka u Trojednoj Kraljevini često se liječila u Topuskom te je time pripomogla promoviranju tamošnjih toplica.

Josipa Jelačića upoznala je u proljeće 1850. godine i u travnju iste godine su se zaručili a vjenčanje šesnaestogodišnje grofice s pedesetogodišnjim banom uslijedilo je 22. srpnja 1850. godine, u Napajedli, u Moravskoj. Dana 16. srpnja 1851. godine ban kupuje vlastelinstvo Novi dvori, kupoprodajni ugovor biva naknadno sastavljen. Po Sofiji je, iz štovanja prema njoj, 1852. godine jedna staza u Tuškancu, kojom su šetali ona i suprug, nazvana Sofijin put (1949. godine promijenjeno u Dubravkin put5. Preslika dijela rješenja Izvršnog odbora NO-a grada Zagreb od 18.VI. 1949. broj 7945- 1949., str. 8., Grad Zagreb, Gradski ured za katastar i geodetske poslove, Zagreb, 23. listopada 2013., pristupljeno 1. veljače 2019.).Dino Radoš, Ban Jelačić i carska vojska, Sveučilište Josipa Jurja Strossmayera u Osijeku, Filozofski fakultet, Odsjek za povijest, Osijek, 2011., str. 23., pristupljeno 1. veljače 2019.

Godine 1854. Jelačić dobiva titulu grofa, a Sofija je imenovana dvorskom damom hrvatske kraljice i austrijske carice Elizabete. Godine 1855. Sofija Jelačić rodila je djevojčicu Anicu, koja je 1856. godine umrla u Napajedli od kolere.Obitelj Jelačić, arhinet.arhiv.hr, pristupljeno 2. prosinca 2017. Godine 1859. ban Josip Jelačić umro je, a grofica Jelačić ostala je živjeti u Novim dvorima u Zaprešiću. Godine 1863. udala se za grofa Adolfa Dubskog iz Moravske kojemu je rodila kćer Mariju Sofiju i sina Viktora. Umrla je u Beču 17. siječnja 1877. godine i pokopana je u Zdislavicama, u Moravskoj.

 Djeca
230px|minijatura|desno|Litografija: Sprovod bana Josipa Jelačića

Prigodom vjenčanja cara i kralja Franje Josipa I., 1854. godine, ban Jelačić biva odlikovan grofovskim plemstvom, a banica Sofija imenovana je kraljičinom dvorskom damom. Sa suprugom Sofijom imao je jedno dijete, kćer Anicu. Anica je rođena na Božić 1855. godine u Novim Dvorima, a umrla je 11. rujna 1856. godine u Napajedli od kolere, ne napunivši ni godinu dana od rođenja. Pokopana je 2. listopada 1856. godine u Novim Dvorima, u kapeli sv. Josipa.

 Smrt
Ban Josip Jelačić umro je u Zagrebu, 20. svibnja 1859. godine, trideset minuta iza polnoći.Dino Radoš, Ban Jelačić i carska vojska, Sveučilište Josipa Jurja Strossmayera u Osijeku, Filozofski fakultet, Odsjek za povijest, Osijek, 2011., str. 24., pristupljeno 1. veljače 2019. Ban je umro poslije duge i teške bolesti. Tijelo mu je bilo balzamirano te 22. svibnja izloženo u Banskom dvoru gdje su mu počasnu stražu do 26. svibnja držali Otočani. Sprovod mu je bio 26. svibnja 1859. godine. Na sam dan sprovoda Zagreb je bio obavijen u crno. Banu je tek formalnu počast odalo službeno izaslanstvo carskoga i kraljevskoga Dvora. Vojnu delegaciju predvodio je podban barun Josip Šokčević a prisutni na sprovodu bili su crkveni i civilni dostojanstvenici i deputacije te mnoštvo naroda iz cijele Hrvatske. Pokopan je u Novim Dvorima, u kapeli Sv. Josipa, u Zaprešiću.Znamenite osobe. Hrvatski ban Josip Jelačić Bužimski, zkvh.org.rs, 31. ožujka 2009., pristupljeno 2. prosinca 2017.

 Djela
 Eine Stunde der Erinnerung, Zagreb 1825. (prošireno izd. Gedichte, Beč, 1851.; prijevod, bez dramskih tekstova, Piesme Jelačića bana: u stihomierju izvornika, preveo Dr. Demeter, Na sviet izdao jedan odbornik spomenika Jelačića bana, Zagreb, 1861.)
 Pjesme – Gedichte, lirske pjesme i drame u 3 čina : Rodrigo i Elvira, prir. Stjepan Laljak, Ogranak Matice hrvatske Zaprešić, Zaprešić, 2009.Predstavljanje Jelačićevih pjesama "Josip Jelačić – Pjesme/Gedichte, dvorci.hr, pristupljeno 10. prosinca 2015.

 Odličja
Nepotpun popis:
 Austrijski Veliki križ Leopoldova reda.Franz Bach, Povijest Otočke pukovnije: o nastanku ovoga kraja, njegovima žiteljima i njihovima sudbinama: prijevod, ur. Milan Kranjčević, (prijevod: Manuela Svoboda), Hrvatski institut za povijest , Katedra Čakavskog sabora pokrajine Gacke , Zagreb – Otočac, 2010., str. 19., pristupljeno 31. siječnja 2019.
 Zapovjednički križ Reda Marije Terezije.
 Križevi ruskih redova Sv. Andrije (Aleksandra) Nevskoga, Sv. Vladimira, Bijeloga orla te prve klase Reda Sv. Ane.
 Veliki križ hannoverskoga reda dinastije Guelph.
 Veliki križ saskoga reda sv. Heinricha.
 Zapovjednički križ saskoga Ordena za civilne zasluge.

 Posmrtne počasti
mini|Obiteljska grobnica u Zaprešiću
mini|Obiteljski grb na grobnici. Ispod je ispisana krilatica Što Bog dade i sreća junačka

 Spomenik (Kip bana Josipa Jelačića u Zagrebu) (djelo Antona Dominika Frenkorna) mu se podiže i otkriva 16. prosinca 1866. godine na glavnom trgu u Zagrebu koje nosi njegovo ime i ostaje tamo osamdeset godina do rušenja u noći 25./26. srpnja 1947. godine, zatim se 43 godine čuva u zagrebačkoj Gliptoteci i ponovno vraća 16. listopada 1990. godine na njegov rođendan.
 U Austro-Ugarskoj monarhiji najljepša ulica u Petrovaradinu bijaše Jelačić Gasse, a nakon njezine propasti ulica dobiva naziv Jelačićeva ulica. Jedan od petrovaradinskih trgova uz Dunav također je nosio Jelačićevo prezime. Od 1948. godine u Petrovaradinu niti jedna ulica ni trg ne nose više prezime bana Jelačića, iako povijest bilježi velika djela koja je učinio za narod toga kraja.
 Tijekom Domovinskog rata, dvije su hrvatske postrojbe nosile Jelačićevo ime, 133. brigada HV 'Ban Josip Jelačić' iz Otočca i brigada HVO 'Josip ban Jelačić' iz Kiseljaka.
 U Republici Hrvatskoj od 31. listopada 1993. godine u čast bana Josipa Jelačića novčanica od 20 kuna nosi njegov portret.
 Na 200. obljetnicu rođenja bana Josipa Jelačića, 16. listopada 2001. godine, Hrvatska pošta izdaje set poštanskih maraka i dopisnicu sa spomenikom bana Jelačića, a u Petrovaradinu Odbor za proslavu organizira svečanu misu za bana Jelačića, otkrivanje spomen ploče na rodnoj mu kući, kulturno-umjetnički program i izdaje publikaciju.
 Umjetnička udruga "Plemićka mladež" iz Zaprešića čuva uspomenu na hrvatskog bana Josipa Jelačića i kompleks Novih Dvora i organizira: "Dane plemstva" u lipnju, te "Jelačić bal" u zagrebačkom hotelu The Regent Esplanade povodom obilježavanja obljetnice rođenja bana Josipa Jelačića.
 Grad Zaprešić organizira obilježavanje obljetnice smrti bana Josipa Jelačića 20. svibnja, te "Dane Jelačića" u listopadu, odnosno manifestaciju kojom se obilježava obljetnica rođenja bana Jelačića. Dan njegovog rođenja, 16. listopada, ujedno se slavi i kao Dan grada Zaprešića. U Novim dvorima u Zaprešiću također se obilježava Dan Ratne škole Ban Josip Jelačić u kojoj se školuju hrvatski vojni kadrovi, a srednja škola u Zaprešiću također nosi ime Ban Josip Jelačić.
 Športska natjecanja koja nose njegovo ime:
 natjecanje u tenisu u kategoriji do 14 godina "Kup Ban Josip Jelačić",
 turnir u preponskom jahanju "Kup Ban Josip Jelačić" koji organizira Konjički klub Trajbar iz Zaprešića
 međunarodni taekwondo turnir Ban Jelačić u organizaciji TK Kuna iz Zaprešića
 državni turnir u malom nogometu "Ban Josip Jelčić" za osobe s posebnim potrebama u organizaciji sportskog društva specijalni sportovi "Olimp"
 Njegov rođendan HNV i hrvatska zajednica u Republici Srbiji obilježava kao svoj blagdanHrvatsko nacionalno vijeće Republike Srbije  Obilježja: Praznici, hnv.org.rs, pristupljeno 10. prosinca 2015.I.D., Da se govor Bunjevaca ne zaboravi , hrvatskarijec.rs, 22. kolovoza 2013., pristupljeno 10. prosinca 2015.
 Stanislav Preprek skladao je himnu Josipu Jelačiću na stihove koje je napisao Đuro Arnold.Srijemska biskupija  Himna posvećena banu Jelačiću spojila Varaždin i Petrovaradin, srijembiskupija.rs, 28. studenoga 2011., pristupljeno 10. prosinca 2015.
 U Napajedli na kući gdje su se 1850. godine vjenčali Sofija Stockau i Josip Jelačić postavljena im je 2013. godine spomen ploča.Spomen-ploča na mjestu vjenčanja bana Jelačića, Hrvatsko-češko društvo Zagreb, pristupljeno 8. studenoga 2021.
 U poljskome gradu Łańcutu, gdje je bio mladi časnik na službi od 1819. do 1825. godine te od 1828. do 1830. godine, 2021. godine postavljena mu je spomen ploča.Otkrivena spomen-ploča banu Josipu Jelačiću u Poljskoj, hrvatski-vojnik.hr, 28. listopada 2021., pristupljeno 8. studenoga 2021.

 Galerija

 Vidi još
 Dodatak:Popis nositelja Vojnog reda Marije Terezije rodom iz Hrvatske
 Revolucija u Mađarskoj 1848.

 Izvori

 Vanjske poveznice
 Hrvatska enciklopedija (LZMK) – Josip Jelačić
 Hrvatski biografski leksikon – Josip Jelačić, Nikša Stančić (2005.)
  Literature.at, Gedichte von Joseph Freiherrn von Jelačić (Pjesme Bana Josipa Jelačića), Wien 1851
 Izložbe: Stalni postav: Ban Josip Jelačić, Muzej grada Zagreba
 Tomislav Markus, Između revolucije i legitimiteta: hrvatski politički pokret 1848–1849. // Fontes: izvori za hrvatsku povijest, sv. 12, br. 1. Studeni 2006. str. 19–40.,
  Ljiljana Marks, Ban Josip Jelačić in Croatian Oral Legends: Between History and Myth // Narodna umjetnost: hrvatski časopis za etnologiju i folkloristiku, sv. 41, br. 1. Lipanj 2004., str. 7–21.,

Jelačić, Josip
Jelačić, Josip
Kategorija:Hrvatsko plemstvo
Jelačić, Josip
Kategorija:Habsburška Monarhija
Kategorija:Hrvatski grofovi
Kategorija:Životopisi, Zaprešić
Kategorija:Jelačići
Kategorija:Dalmatinski namjesnici
Kategorija:Petrovaradin

King Ferdinand I (V)

Jedna od najznačajnijih ličnosti hrvatske povijesti, barun Josip Jelačić imenovan je carskim dekretom 23. ožujka 1848. hrvatskim banom i generalom. Istovremeno ga je kao pristašu ilirizma i Narodna skupština jednodušno izabrala za bana Trojedne kraljevine Hrvatske, Slavonije i Dalmacije.
Držeći se slova Zahtevanja naroda, ukinuo je svojim banskim pismom feudalni ustroj, sazvao državni Sabor u Zagrebu i sjedinio Dalmaciju s Kraljevinama Hrvatskom i Slavonijom.
Dana 4. i 5. lipnja 1848. godine upriličena je u Zagrebu svečana banska instalacija. Bio je to veličanstven događaj, svečanost dostojna povijesnoga čina.Vidjevši 93 svečane kočije, mnoštvo crkvenih i svjetovnih dostojanstvenika, veseli puk, Francuz grof Edgar Corberon je taj Jelačićev ulazak u Zagreb usporedio s Napoleonovim ulaskom u Pariz.
Sljedećeg dana obavljena je svečana instalacija i banska prisega na Trgu Sv. Katarine u nazočnosti narodnih zastupnika, velikaša, svećenstva i mnoštva naroda. Ceremonijal ustoličenja nastavljen je u crkvi Sv. Marka i Banskim dvorima, potom predstavom u kazalištu i općim narodnim slavljem.
Burne godine 1848. ratovao je Jelačić u interesu Carevine, pobjeđivao mađarske ustanike, borio se za dobrobit hrvatskoga naroda i pravedan položaj Trojedne kraljevine u Monarhiji.
Nakon vojevanja vraćao se u Zagreb i obitavao u Banskim dvorima te često posjećivao roditeljsku kuću u neposrednom susjedstvu u Freudenreichovoj ulici.
Godine 1854. postao je grof, te naizmjence boravio u Zagrebu i na svome imanju u Novim dvorima kraj Zaprešića.
Shrvan bolešću, umro je u Zagrebu 20. svibnja 1859. godine.
Zagreb i Hrvatska odužili su se svome Banu preimenovanjem središnjega gradskoga trga Harmice u Terg Jelačića bana (1848. g.) i podizanjem konjaničkog spomenika (1866. g.) legendarnome junaku banu Jelačiću na istoimenom trgu.
Ivan Ružić

Question: when was josip jelačic established

King Ferdinand I (V)

Question: where was josip jelačić appointed

King Ferdinand I (V)

Question: who appointed jelačić as a croatian ban and secret royal counselor

King Ferdinand I (V)

who appointed jelačić as a croatian ban and secret royal counselor

Question: when was josip jelačić appointed to the ban sword

King Ferdinand I (V)

when was josip jelačić appointed to the ban sword

Question: when was josip jelačić appointed

King Ferdinand I (V)

Question: where was josip jelačić solemnly established

King Ferdinand I (V)

where was josip jelačić solemnly established

Question: what position was jelačić appointed in 1848

King Ferdinand I (V)

what position was jelačić appointed in 1848

Habsburgovac appointed him on 23 March 1848 in Vienna as a Croatian ban and a secret royal counselor and advanced him into the act of the generalmajor and commander of both the ban , Glin and Petrin , and Jelačić on 8 April 1848 in Vienna placed the ban sword and was appointed as a feldmarshallajtnant ( submarshall ) and a military commander in the ban and coastal Croatia , and was solemnly established on 5 June 1848 in Zagreb .

King Ferdinand I (V) Habsburgovac appointed him on 23 March 1848 in Vienna as a Croatian ban and a secret royal counselor and advanced him into the act of the generalmajor and commander of both the ban, Glin and Petrin, and Jelačić on 8 April 1848 in Vienna placed the ban sword and was appointed as a feldmarshallajtnant (submarshall) and a military commander in the ban and coastal Croatia, and was solemnly established on 5 June 1848 in Zagreb.

Ban Jelačić from Celovca, where he stopped on the way to Zagreb, with a letter calms the situation.

Ban hrvatsko-dalmatinsko-slavonski u periodu od 1848. - 1859. godine. Grof Josip Jelačić rođen je 16. listopada 1801. u Petrovaradinu (danas dio Novog Sada) od oca Franje i majke Ane (rođene Portner). U dobi od osam godina školuje se u bečkoj terezijanskoj akademiji, gdje su se odgajali pitomci za civilnu državnu službu. Za vrijeme školovanja pokazuje izrazito zanimanje za zemljopis, povijest, govorništvo i strane jezike. Godine 1819. postavljen je za poručnika austrijske vojske, iako nije imao vojničke naobrazbe. Šest godina kasnije (1825.) u vojnoj je službi u Galiciji i tu ostaje do 1830. Od 1831. boravio je kao kapetan s ogulinskom graničarskom pukovnijom u Italiji. Deset godina kasnije (1841.) postavljen je za pukovnika i zapovjednika Prve banske pukovnije u Glini.
Na tom položaju ostaje do 1848. kada je postavljen za bana i glavnog zapovjednika vojske u Hrvatskoj. Pri njegovu ustoličenju, suprotno dotad uvriježenom običaju, na mjesto hrvatskog bana umjesto mjesnog biskupa Juraja Haulika ustoličio pravoslavni patrijarh iz Srijemskih Karlovaca. Odluka o Jelačićevu postavljenju na bansku dužnost donešena je u Beču 16. ožujka, a carski ukaz je potpisan 23. ožujka 1848. Iako je to imenovanje prvo trebala donijeta narodna skupština u Zagrebu ona je to učinila tek dva dana kasnije - 25. ožujka. Jelačića je zateklo postavljenje za bana nespremnog i on se nenadano našao na čelu Hrvatske u presudno doba njezine povijesti. Uz to su u Jelačićevu držanju već 1848. i 1849. pokazivala "nesumnjivi znaci duševne poremećenosti" (Enciklopedija Leksikografskog zavoda, svezak 3, Zagreb MCMLXVI). Vlasti u Beču bile su zatečene uspjesima revolucionarnih pokreta u Italiji i drugim krajevima Monarhije da se sve do jeseni 1848. nisu mogle otvoreno suprostaviti ovim pokretima. U tom razdoblju austrijska vlada i dinastija zauzimaju izričito neprijateljski stav i prema Jelačiću kao i prema cijelom hrvatskom narodnom pokretu. Što i ne čudi jer je 25. travnja 1848. Jelačić progalsio ukidanje kmetstva, a tri dana kasnije (28. travnja 1848.) Hrvatska dobiva i svoju monetu - Hrvatski forint. Nešto kasnije (9. lipnja 1848.) Hrvatski Sabor u 18. točaka daje Kraljevini Hrvatske, Dalmacije i Slavonije veću samostalnost utemeljenjem Banskog vijeća tj. hrvatske vlade te uvodi hrvatski jezik kao službeni. To dovodi do toga da bečke vlasti u zajednici sa svojim tadašnjim saveznikom, mađarskom plemićkom vladom, svrgavaju Jelačića s banske i zapovjedničke časti, proglašavajući (10. lipnja 1848. ) Jelačića za pobunjenika, a Hrvatski Sabor za nezakonitim.
U to vrijeme vođe demokratskoga narodnog pokreta na čelu sa mladim Kukuljevićem podržavaju progonjenog Jelačića, gledajući u njemu oličenje otpora protiv udruženih austro-mađarskih neprijatelja, garanciju ožujskih tekovina hrvatskog narodnog pokreta i utjelovljenje izvojevane narodne nezavisnosti. Radi potpunog osiguranja državne i nacionalne nezavisnosti Hrvatske, demokrati u Hrvatskom Saboru proglašavaju njena vrhovnog predstavnika, bana za diktatora koji ima suverenu vlast te potpuno nezavisnu od Austrije i Mađarske. Prva polovica 1848. doba je poleta revolucionarnog pokreta i u Hrvatskoj, kada su Kumlerovi konzervativci nemoćni, a demokratski elementi jaki, i kada hrvatska ljevica vrši presudan utjecaj na Jelačića koji je izvršitelj njezine politike. Ljevica ga primorava da održi od cara zabranjen sabor i da se ne pokorava ni Beču ni Pešti. Kako bi održao svoju poziciju i svoj utjecaj na narodni pokret, Jelačić se prikazuje narodnim čovjekom i daje brojne izjave o svojoj privrženosti hrvatskoj nacionalnoj slobodi i demokraciji. Utjecaj ljevice na Jelačića nije međutim bio trajan.
Već od lipnja 1848. na njega kao na predsjednika Hrvatskoga četrdesetosmaškog sabora sve više djeluje desnica pod vodstvom Kumlera. Štiteći interese feudalaca Jelačić je znatno pridonio polovičnom rješenju seljačkog pitanja i spriječavanju razvojačenja i oslobođenja Vojne krajine, zbog čega se protiv Jelačića u to doba javlja odlučan otpor graničarskog puka na čelu sa Dimitrijem Oreljom i niz seljačkih pobuna, koje Jelačić guši prijekim sudom i vješalima. Kada su početkom rujna snage austrijsko-mađarske reakcije ojačale izvojevanim pobjedama u Italiji Jelačić je na njihov zahtjev otpočeo rat protiv Mađarske, prešavši kod Varaždina rijeku Dravu 11. rujna 1848. Glavni organizatori hrvatsko-mađarskog rata bili su mađarski konzervativci, koji su kao emigranti u Beču, u suradnji s austrijskim kontrarevolucionarima pridobili na svoju stranu dio dvora. Jelačićev ratni pohod protiv Mađarske pretrpio je neuspjeh najviše zato što je graničarska vojska, vjerna svojim s proljeća 1848. donesenim Narodnim zahtijevanjima da se graničari ubuduće više ne bore izvan svoje domovine, nije htjela ratovati u tuđini. To je primoralo Jelačića da se poslije neodlučene bitke između Pákozda i Velencze (29. rujna. 1848.) skloni iz Mađarske na austrijski teritorij. Tu se spojio s vojskom austrijskog generala Windischgrätza, s kojom je sudjelovao u gušenju bečke listopadske revolucije. Jelačić je hrvatskoj vojsci, čim ju je preveo preko Drave, oduzeo njeno narodno hrvatsko obilježje, zamijenivši hrvatske zastave carskim austrijskim barjacima.
Kada je Austrija u prosincu 1848. zaratila s Mađarskom, Jelačić u tome ratu sudjeluje kao jedan od generala, podvrgnut vrhovnom zapovjedništvu Windischgrätza. Do kraja revolucije ratuje pod austrijskim zapovjedništvom prvo u Mađarskoj, a zatim u Vojvodini. To vojevanje završava porazom kod Hegyesa (14. srpnja 1849.). Za Jelačićeva boravka na bojišnicama događaji u Hrvatskoj odvijali su se gotovo bez njegova utjecaja. Otkako se otvoreno stavio u službu austrijske kontrarevolucije izgubio je ugled u narodu i postao nemoćan prema narodnom pokretu. Pokretu koji je vođen demokratskim elementima pružao je odlučan otpor Jelačićevim nastojanjima da Hrvatsku ponovo podvrgne Austriji. Njegove ponovljenje zaopovijedi o proglašenju oktroiranog austrijskog ustava od 4. ožujka 1849. koji je značio ukidanje svih stečenih narodnih prava i sloboda, ostaju u Hrvatskoj neizvršena. Istu je sudbinu doživio i njegov Privremeni zakon o tisku, kojim je pokušao ugušiti narodne protuaustrijske listove u Zagrebu. Hrvatski narodni pokret svladan je tek nakon pobjede austrijsko-ruske kontrarevolucije, a demokratski tisak (Slavenski jug) onemogućen je u veljači 1850. Za vrijeme Bachova apsolutizma (1851.-1859.) Jelačić kao ban poslušno provodi germanizaciju i porobljavanje Hrvatske, a banska se vlada pretvara u carsko-kraljevsko namjesništvo.
Grof Josip Jelačić preminuo je 19. svibnja 1859. u Zagrebu. Njegovo posljednje počivalište je u Novim Dvorima kod Zaprešića na njegovom nekadašenjem imanju. Nakon njegove smrti u grobnicu je nekoliko puta provaljivano. O njegovu djelovanju vodeći su se ljudi hrvatske politike 19. stoljeća (Starčević, Radić, Matoš itd.) izrazito negativno izražavali smatrajući ga negativnom političkom ličnošću hrvatskog naroda. Krleža je u Panoranimi pogleda, pojava i pojmova o Jelačiću napisao: "Prilično mnogo buntovnog naroda pobila je i povješala njegova banska vlast 1848.-1849., a sve je odnio vjetar i nitko o tome ništa ne zna" (Knjiga 3, stranica 104.). Ono što se malo zna jeste da je spomenik Jelačiću u Zagrebu podigla austrijska vojska na inicijativu armijske komande ondašnjeg cara. Kada je vojska naručila u Beču spomenik i on bio postavljen predstavnici grada Zagreba dali su predstavku kojom se ograđuju da se jednom takvom čovjeku kakav je Jelačić, koji je kompromitirao hrvatsko političko ime, diže spomenik. A s obzirom da je sudjelovao u gušenju mađarske revolucije 1848. u Mađarskoj se on i danas smatra negativnom ličnošću.
Unatoč prosvjedima građana Jelačićev spomenik je tu ostao sve do kraja 2. svjetskog rata da bi ga komunistički partizani jedne noći potiho uklonili s Trga bana Jelačića, preimenovanog u Trg republike. Nakon toga Jelačićev spomenik, postaje hrvatski nacionalni simbol unatoč svemu što je činio za života. Spomenik je nakon prvih demokratskih izbora nakon 2. svjetskog rata svečano vraćen na njegovo prvobitno mjesto (trgu je također vraćeno njegovo staro ime: Trg bana Josipa Jelačića) uz veliko odobravanje ne samo građana Zagreba već cijele Hrvatske. Ali tada je učinjenje jedna 'greška' - banov spomenik gleda sada prema zapadu iako je prvotno gledao prema istoku. Na stogodišnjicu njegova rođenja 1901. na pričelju kuće u Petrovaradinu u kojoj se rodi postavljena je spomen-ploča. Josip Jelačić je opjevan i u nekoliko pjesama, najpoznatija je Ustani bane.

Question: when was the manifesto released

Ban Jelačić from Celovca, where he stopped on the way to Zagreb, with a letter calms the situation.

Question: who was the representative of josip jelacic

who was the representative of josip jelacic

Question: where did ban jelačić stop on his way to

where did ban jelačić stop on his way to

Question: how many boundaries did the people call back from italy

how many boundaries did the people call back from italy

Question: where are the 35,000 boundaries being called back from

where are the 35,000 boundaries being called back from

Question: when was the proposal of the representative of andrei black

when was the proposal of the representative of andrei black

Question: when was the meeting of sabor held

Question: what was the conclusion of the meeting of sabor on 21 june 1848

what was the conclusion of the meeting of sabor on 21 june 1848

The manifesto is known on 20 June 1848 , and at the extraordinary meeting of Sabor on 21 June 1848 , the conclusion is made that the whole people are hanging on weapons and calling 35,000 boundaries back from Italy , and on the proposal of the representative of Andrei Black on 23 June 1848 , the Harmice square is prompted by the Ban Market of Joseph Jelacic .

Ban Jelačić from Celovca , where he stopped on the way to Zagreb , with a letter calms the situation .

Ban Jelačić iz Celovca, gdje je zastao na putu u Zagreb, pismom smiruje stanje.

The manifesto is known on 20 June 1848, and at the extraordinary meeting of Sabor on 21 June 1848, the conclusion is made that the whole people are hanging on weapons and calling 35,000 boundaries back from Italy, and on the proposal of the representative of Andrei Black on 23 June 1848, the Harmice square is prompted by the Ban Market of Joseph Jelacic. Ban Jelačić from Celovca, where he stopped on the way to Zagreb, with a letter calms the situation.

Ban Jelačić from Celovca, where he stopped on the way to Zagreb, with a letter calms the situation.

At the meeting on 1 July 1848, Sabor discussed the letter of the supreme Ivan by which the ban Jelačić called to Vienna for negotiations and sent the request to the king in 11 points.

Question: when did the sabor discuss the letter of supreme ivan

At the meeting on 1 July 1848, Sabor discussed the letter of the supreme Ivan by which the ban Jelačić called to Vienna for negotiations and sent the request to the king in 11 points.

when did the sabor discuss the letter of supreme ivan

Question: where did josip jelačić call to negotiate the letter of

where did josip jelačić call to negotiate the letter of

Question: what did the letter of the supreme ivan lead to

what did the letter of the supreme ivan lead to

Question: when did jelačić receive the money and values of the present

when did jelačić receive the money and values of the present

Question: who received money and the values of the present for the equipment of the army for resistance

who received money and the values of the present for the equipment of the army for resistance

Question: in what year was the ban jelačić received

in what year was the ban jelačić received

Question: how many points did jelačić send the request to the king

how many points did jelačić send the request to the king

Question: what led to hungarian threats

At the meeting on 1 July 1848 , Sabor discussed the letter of the supreme Ivan by which the ban Jelačić called to Vienna for negotiations and sent the request to the king in 11 points .

This all leads to Hungarian threats by war and in the Croatian sabor on 4 July 1848 , the ban Jelačić receives the money and the values of the present , and later other domestic , for the equipment of the army for resistance to the Hungarian valley .

Na zasjedanju 1. srpnja 1848. godine Sabor raspravlja o pismu nadvojvode Ivana kojim se ban Jelačić poziva u Beč na pregovore i upućuje kralju zahtjev u 11 točaka.

To sve dovodi do mađarskih prijetnja ratom i u Hrvatskom saboru 4. srpnja 1848. godine ban Jelačić dobiva novac i dragocjenosti prisutnih, i kasnije drugih domoljuba, za opremanje vojske za otpor mađarskoj provali.

At the meeting on 1 July 1848, Sabor discussed the letter of the supreme Ivan by which the ban Jelačić called to Vienna for negotiations and sent the request to the king in 11 points. This all leads to Hungarian threats by war and in the Croatian sabor on 4 July 1848, the ban Jelačić receives the money and the values of the present, and later other domestic, for the equipment of the army for resistance to the Hungarian valley.

At the meeting on 1 July 1848, Sabor discussed the letter of the supreme Ivan by which the ban Jelačić called to Vienna for negotiations and sent the request to the king in 11 points.

Ban Jelačić, feldmarshal Windisch-Grätz and feldmarshal Count Radetzky were heroes who saved the old Habsburg Monarchy: Radetzky grew the revolution in Italy, Jelačić in Hungary and Vienna, and Windisch-Grätz in the Czech Republic.

Question: where did the revolution in hungary and vienna take place

Ban Jelačić, feldmarshal Windisch-Grätz and feldmarshal Count Radetzky were heroes who saved the old Habsburg Monarchy: Radetzky grew the revolution in Italy, Jelačić in Hungary and Vienna, and Windisch-Grätz in the Czech Republic.

where did the revolution in hungary and vienna take place

Question: what did ban jelačić and count radetzky save

what did ban jelačić and count radetzky save

Question: where did ban jelačić grow the revolution

where did ban jelačić grow the revolution

Question: in which country did ban jelačić and count radetzky grow the

in which country did ban jelačić and count radetzky grow the

Question: ban jelačić and count radetzky are known as what

ban jelačić and count radetzky are known as what

Question: who was the leader of the habsburg monarchy

who was the leader of the habsburg monarchy

Question: ban jelačić, count radetzky and others were heroes in the

ban jelačić, count radetzky and others were heroes in the

Ban Jelačić , feldmarshal Windisch - Grätz and feldmarshal Count Radetzky were heroes who saved the old Habsburg Monarchy : Radetzky grew the revolution in Italy , Jelačić in Hungary and Vienna , and Windisch - Grätz in the Czech Republic .

Ban Jelačić, feldmaršal Windisch-Grätz te feldmaršal grof Radetzky su bili junaci koji su spasili staru Habsburšku Monarhiju: Radetzky je ugušio revoluciju u Italiji, Jelačić u Mađarskoj i Beču, a Windisch-Grätz u Češkoj.Dnevno.hr

Ban Jelačić, feldmaršal Windisch-Grätz te feldmaršal grof Radetzky su bili junaci koji su spasili staru Habsburšku Monarhiju: Radetzky je ugušio revoluciju u Italiji, Jelačić u Mađarskoj i Beču, a Windisch-Grätz u Češkoj.Dnevno.hr

Ban Jelačić, feldmarshal Windisch-Grätz and feldmarshal Count Radetzky were heroes who saved the old Habsburg Monarchy: Radetzky grew the revolution in Italy, Jelačić in Hungary and Vienna, and Windisch-Grätz in the Czech Republic.

Ban Jelačić, feldmarshal Windisch-Grätz and feldmarshal Count Radetzky were heroes who saved the old Habsburg Monarchy: Radetzky grew the revolution in Italy, Jelačić in Hungary and Vienna, and Windisch-Grätz in the Czech Republic.

Josip Jelačić is one of the Croatian pioneers of the emancipation of Jews in Croatia, along with Bogoslava Šuleka, the People's Newspaper and ine.

Question: what was the name of the people's newspaper founded by josip jelač

Josip Jelačić is one of the Croatian pioneers of the emancipation of Jews in Croatia, along with Bogoslava Šuleka, the People's Newspaper and ine.

what was the name of the people's newspaper founded by josip jelač

Question: who was one of the croatian pioneers of the emancipation of jews in cro

"Josip Jelačić jedan je od hrvatskih pionira emancipacije Židova u Hrvatskoj , uz Bogoslava Šuleka , Narodne novine

who was one of the croatian pioneers of the emancipation of jews in cro

Question: what did josip jelačić lead in croatia

Question: what is the name of the newspaper founded by josip jelačić

what is the name of the newspaper founded by josip jelačić

Question: josip jelačić was one of the croatian pioneers of

josip jelačić was one of the croatian pioneers of

Question: josip jelačić was one of the pioneers of the emancipation of

josip jelačić was one of the pioneers of the emancipation of

Question: what nationality is josip jelačić

Josip Jelačić is one of the Croatian pioneers of the emancipation of Jews in Croatia , along with Bogoslava Šuleka , the People 's Newspaper and ine .

Josip Jelačić jedan je od hrvatskih pionira emancipacije Židova u Hrvatskoj, uz Bogoslava Šuleka, Narodne novine i ine.

Josip Jelačić jedan je od hrvatskih pionira emancipacije Židova u Hrvatskoj, uz Bogoslava Šuleka, Narodne novine i ine.

Josip Jelačić is one of the Croatian pioneers of the emancipation of Jews in Croatia, along with Bogoslava Šuleka, the People's Newspaper and ine.

Josip Jelačić is one of the Croatian pioneers of the emancipation of Jews in Croatia, along with Bogoslava Šuleka, the People's Newspaper and ine.

He personally intervened in the benefit of the Jews when in some places in Croatia anti-Jewish expulsions exploded because of the acceptance of a part of the local Jewish community with the Hungarian revolution.

Question: where did the jews stand next to the revolution

He personally intervened in the benefit of the Jews when in some places in Croatia anti-Jewish expulsions exploded because of the acceptance of a part of the local Jewish community with the Hungarian revolution.

where did the jews stand next to the revolution

Question: what exploded because of the acceptance of a part of the local jewish community

what exploded because of the acceptance of a part of the local jewish community

Question: who was one of the hungarian revolutionaries

who was one of the hungarian revolutionaries

Question: where did josip jelačić personally intervene in the benefit of the

where did josip jelačić personally intervene in the benefit of the

Question: where did the anti-jewish spades have their roots

where did the anti-jewish spades have their roots

Question: the acceptance of a part of the local jewish community in croatia exploded because

the acceptance of a part of the local jewish community in croatia exploded because

Question: all the anti-jewish spades had their roots in what

all the anti-jewish spades had their roots in what

He personally intervened in the benefit of the Jews when in some places in Croatia anti - Jewish expulsions exploded because of the acceptance of a part of the local Jewish community with the Hungarian revolution .

Because of the holding of the Jews in Hungary who stood next to the Hungarian revolution , and later were even declared guilty of the revolution , all the anti - Jewish spades had roots in the Croatian - Hungarian discretion , i.e. in the great - Hungarian ideas and intolerance toward Croatia that have been shown by the Hungarian revolutionaries ( Lajos Kossuth and others ) .

Osobno je intervenirao u korist Židova kad su u nekim mjestima u Hrvatskoj izbili protužidovski ispadi zbog pristajanja dijela mjesne židovske zajednice uz mađarsku revoluciju.

He personally intervened in the benefit of the Jews when in some places in Croatia anti-Jewish expulsions exploded because of the acceptance of a part of the local Jewish community with the Hungarian revolution. Because of the holding of the Jews in Hungary who stood next to the Hungarian revolution, and later were even declared guilty of the revolution, all the anti-Jewish spades had roots in the Croatian-Hungarian discretion, i.e. in the great-Hungarian ideas and intolerance toward Croatia that have been shown by the Hungarian revolutionaries (Lajos Kossuth and others).

He personally intervened in the benefit of the Jews when in some places in Croatia anti-Jewish expulsions exploded because of the acceptance of a part of the local Jewish community with the Hungarian revolution.

Because of its role in the deepening of the Hungarian people's resurrection in the 1848 revolution, whose objectives were similar to those in the Demand of the peoples which was the basic political document of the Croatian people's resurrection (freedom of print, elimination of feudalism, national parliament, equality before law, religious tolerance, state bank, national unity and independence), Encyclopædia Britannica, 11th edition, 1911.

Question: when was encyclopædia britannica published

when was encyclopædia britannica published

Question: what revolution did jelačić play a role in

what revolution did jelačić play a role in

Question: what was the 11th edition of

Question: the demand of the peoples played a role in the deepening of the hungarian people's

the demand of the peoples played a role in the deepening of the hungarian people's

Question: what were the objectives of demand of the peoples

freedom of print, elimination of feudalism

freedom of print , elimination of feudalism

what were the objectives of demand of the peoples

Question: what was demand of the peoples the basic political document of

what was demand of the peoples the basic political document of

Question: what was the basic political goal of the demand of the peoples

what was the basic political goal of the demand of the peoples

Question: the demand of the peoples was the basic political document of what

mađarskog narodnog preporoda u revoluciji 1848 . , čiji su ciljevi bili nalik onima u Zahtijevanjima naroda koji biva osnovni politički dokument Hrvatskog narodnog preporoda ( sloboda štampe , ukidanje feudalizma , nacionalni parlament , jednakost pred zakonom , vjerska tolerancija , državna banka , nacionalno ujedinjenje i neovisnost),Encyclopædia

the demand of the peoples was the basic political document of what

Because of its role in the deepening of the Hungarian people 's resurrection in the 1848 revolution , whose objectives were similar to those in the Demand of the peoples which was the basic political document of the Croatian people 's resurrection ( freedom of print , elimination of feudalism , national parliament , equality before law , religious tolerance , state bank , national unity and independence ) , Encyclopædia Britannica , 11th edition , 1911 .

Among the critics was Karl Marx, an influential German sociologist, economist and founder of Marxism.

Marxists Internet Archive: File Not Found
Marx-Engels Archive
“File Not Found!”
This may be due to an out-of-date link on an external site or maybe even a link somewhere on this server! We would very much appreciate it if you could send a message to Andy Blunden, Director of the Reference Archive. so that we can redirect you to the file you are looking for, and correct the problem for the benefit of others
Please mention the url of the page where you found the link, and the name of the file you were looking for. You can probably find what you are looking for via one of the following indexes:
Marx Engels Archive
Marx Engels Works in Date order
Marx Engels Works Index

Question: who was an influential german sociologist, economist, and founder of marxism

Among the critics was Karl Marx, an influential German sociologist, economist and founder of Marxism.

who was an influential german sociologist, economist, and founder of marxism

Question: in which newspaper did marx comment on the reunification of the habsburg monarchy

in which newspaper did marx comment on the reunification of the habsburg monarchy

Question: what was karl marx the founder of

Question: in what year was neue rheinische Zeitung published

in what year was neue rheinische Zeitung published

Question: who played an instrumental role in the deepening of the people's rise in vienna and

who played an instrumental role in the deepening of the people's rise in vienna and

Question: in which two cities did marx conclude that jelačić and windisch

in which two cities did marx conclude that jelačić and windisch

Question: what edition of neue rheinische Zeitung was jelačić

what edition of neue rheinische Zeitung was jelačić

Question: karl marx commented on the reunification during the spring of the peoples in what

Habsburške monarhije , u popularnim njemačkim novinama Neue Rheinische Zeitung , Marx zaključuje instrumentalnu ulogu Jelačića i Windisch - Grätza u gušenju narodnog

karl marx commented on the reunification during the spring of the peoples in what

Among the critics was Karl Marx , an influential German sociologist , economist and founder of Marxism .

In a comment on the reunification during the spring of the peoples in the Habsburg Monarchy , in the popular German newspaper Neue Rheinische Zeitung , Marx concludes the instrumental role of Jelačić and Windisch - Grätz in the deepening of the people 's rise in Vienna and Hungary . Neue Rheinische Zeitung , 136th edition , 1848 .

Među kritičarima se našao i Karl Marx, utjecajni njemački sociolog, ekonomist i utemeljitelj marksizma.

Among the critics was Karl Marx, an influential German sociologist, economist and founder of Marxism. In a comment on the reunification during the spring of the peoples in the Habsburg Monarchy, in the popular German newspaper Neue Rheinische Zeitung, Marx concludes the instrumental role of Jelačić and Windisch-Grätz in the deepening of the people's rise in Vienna and Hungary.Neue Rheinische Zeitung, 136th edition, 1848.

Among the critics was Karl Marx, an influential German sociologist, economist and founder of Marxism.

After Sofia, from respect for her, in 1852, one path in Tuškanc, by which she and her husband walked, called the Sofijin road (1949 changed to the Dubravkin road).

Translation of part of the resolution of the Executive Committee of the NO of the city of Zagreb from 18.VI.

Radoš, D. (2011). Ban Jelačić i carska vojska (Završni rad). Preuzeto s https://urn.nsk.hr/urn:nbn:hr:142:366936
Radoš, Dino. "Ban Jelačić i carska vojska." Završni rad, Sveučilište Josipa Jurja Strossmayera u Osijeku, Filozofski fakultet, 2011. https://urn.nsk.hr/urn:nbn:hr:142:366936
Radoš, Dino. "Ban Jelačić i carska vojska." Završni rad, Sveučilište Josipa Jurja Strossmayera u Osijeku, Filozofski fakultet, 2011. https://urn.nsk.hr/urn:nbn:hr:142:366936
Radoš, D. (2011). 'Ban Jelačić i carska vojska', Završni rad, Sveučilište Josipa Jurja Strossmayera u Osijeku, Filozofski fakultet, citirano: 11.10.2022., https://urn.nsk.hr/urn:nbn:hr:142:366936
Radoš D. Ban Jelačić i carska vojska [Završni rad]. Osijek: Sveučilište Josipa Jurja Strossmayera u Osijeku, Filozofski fakultet; 2011 [pristupljeno 11.10.2022.] Dostupno na: https://urn.nsk.hr/urn:nbn:hr:142:366936
D. Radoš, "Ban Jelačić i carska vojska", Završni rad, Sveučilište Josipa Jurja Strossmayera u Osijeku, Filozofski fakultet, Osijek, 2011. Dostupno na: https://urn.nsk.hr/urn:nbn:hr:142:366936

Question: what was the name of the path in tuškanc by which josip

After Sofia, from respect for her, in 1852, one path in Tuškanc, by which she and her husband walked, called the Sofijin road (1949 changed to the Dubravkin road).

Translation of part of the resolution of the Executive Committee of the NO of the city of Zagreb from 18.VI.

what was the name of the path in tuškanc by which josip

Question: when did josip jelačić start walking after sofia

when did josip jelačić start walking after sofia

Question: what did the sofijin road change to in 1949

what did the sofijin road change to in 1949

Question: when did the sofijin road change to dubravkin road

when did the sofijin road change to dubravkin road

Question: after what city did josip jelačić and her husband walk

after what city did josip jelačić and her husband walk

Question: what was the name of the path in tuškanc

what was the name of the path in tuškanc

Question: where did jelica and her husband walk in 1852

where did jelica and her husband walk in 1852

Question: what was the translation of part of the resolution

Executive Committee of the NO of the city of Zagreb

Executive Committee of the NO of the city of Zagreb

what was the translation of part of the resolution

After Sofia , from respect for her , in 1852 , one path in Tuškanc , by which she and her husband walked , called the Sofijin road ( 1949 changed to the Dubravkin road ) .

Translation of part of the resolution of the Executive Committee of the NO of the city of Zagreb from 18.VI .

Po Sofiji je, iz štovanja prema njoj, 1852. godine jedna staza u Tuškancu, kojom su šetali ona i suprug, nazvana Sofijin put (1949. godine promijenjeno u Dubravkin put5. Preslika dijela rješenja Izvršnog odbora NO-a grada Zagreb od 18.VI.

Po Sofiji je, iz štovanja prema njoj, 1852. godine jedna staza u Tuškancu, kojom su šetali ona i suprug, nazvana Sofijin put (1949. godine promijenjeno u Dubravkin put5.

Preslika dijela rješenja Izvršnog odbora NO-a grada Zagreb od 18.VI.

After Sofia, from respect for her, in 1852, one path in Tuškanc, by which she and her husband walked, called the Sofijin road (1949 changed to the Dubravkin road). Translation of part of the resolution of the Executive Committee of the NO of the city of Zagreb from 18.VI.

After Sofia, from respect for her, in 1852, one path in Tuškanc, by which she and her husband walked, called the Sofijin road (1949 changed to the Dubravkin road).

Translation of part of the resolution of the Executive Committee of the NO of the city of Zagreb from 18.VI.

The year 1854.

Jelačić receives the title of Count, and Sofia is named the court lady of the Croatian Queen and the Austrian Emperor Elizabeth.

|
|
|
|
|
|
|Naziv:
||Obitelj Jelačić
|
|Vrsta entiteta:
||obitelj
|
|Razdoblje:
||1450 -
|
|Normativni nazivi:
||Jelačić, obitelj (hrvatski)
|
|Povijesni nazivi:
||Elachich aliter Jellachich (16. stoljeće - ) (hrvatski)
|
Iellachich (16. stoljeće - 17. stoljeće) (hrvatski)
Jellachich de Brezowicza (17. stoljeće - 18. stoljeće) (hrvatski)
Jellachich de Bisewicz (17. stoljeće - 18. stoljeće) (hrvatski)
Jellachich de Buzin (18. stoljeće - 19. stoljeće) (hrvatski)
Jellachich (19. stoljeće - 20. stoljeće) (hrvatski)
Jellačić Buzinski (Jellačić Bužimski) (20. stoljeće - ) (hrvatski)
Jelačić (Jelačić Bužimski) (20. stoljeće - ) (hrvatski)
|Aktivnost:
||Stvaratelj i dalje djeluje
|
|Povijest:
||Prvi trag o Jelačićima nalazi se u 14. stoljeću u srednjovjekovnoj Bosni. Ti bosanski Jelačići su vjerojatno rodoslovno povezani s Jelačićima koji se javljaju u 16. stoljeću na području oko Une i Kupe. U svezi s utvrdom Bužim kod Gospića spominje se prvi Jelačić oko 1500., a u borbama protiv Turaka javlja se 1537. Jelačić vlastelin kod Cetina.
|
Godine 1550. spominje se Mihalj Jelačić u opatiji u Topuskom, a 1551. spominje se Marko Jelačić. Zbog svojih zasluga u borbi s Turcima, obitelj Jelačić, odnosno Ivan, Juraj, Nikola, Petar, Gabrijel i Ana, djeca Marka Jelačića dobili su plemićki naslov 1579. Ivan Jelačić je od 1600. do 1611. obavljao vojničku službu u Senju. Gabrijel Jelačić je 1614. za svoje ratne zasluge dobio ponovljenu potvrdu plemstva i grba.
S nadiranjem Turaka počela je i seoba Jelačića iz Pounja u Liku i Turopolje. Tijekom 18. stoljeća obitelj Jelačić razgranala se u nekoliko loza: spominju se hercegovačka, crnogorska, turopoljska i zagorska loza, te njihove grane: buzinska, ladučka, biševačka, jankomirska, loza iz Batine, iz Tuhlja, Gubaševa, te mađarska (od 1609.) i ruska (od 1740.).
Janko Jelačić, svećenik, poginuo je 1566. u Sigetu, zajedno s Nikolom Šubićem Zrinskim. Krsto Jelačić ratovao je protiv Turaka pod zapovjedništvom bana Franje Frankopana. Frankopan mu je za ratne zasluge 1568. darovao posjed Bišević uz Kupu blizu Petrinje. U 17. stoljeću ističu se braća Janko i Stjepan Jelačić. Janko Jelačić bio je podzapovjednik tzv. Gornje pokupske krajine, a Stjepan je djelovao kao podžupan Zagrebačke županije, zemaljski prabilježnik, podban i podzapovjednik Banske krajine (1695–1710).
Jakov Jelačić je 1717. godine zarobljen u borbi s Turcima. Bio je turski zarobljenik godinama prije nego što ga je obitelj uspjela otkupiti. Godine 1745. spominje se Vuk Jelačić, glinski podzapovjednik. Njegov sin Ivan rodio se u Kurilovcu 1742. Vojnu službu započeo 1762. u dragunskoj pukovniji, a 1765. prešao je kao poručnik u II. bansku graničarsku pukovniju. Čin pukovnika dobio je 1783. Sudjelovao je u austrijsko–turskom ratu i 1788. istaknuo se u pobjedi kod Dubice. Porazio je Turke kod Knežpolja 1790. Promaknut je u podmaršala 1801. i postavljen za zapovjednika divizije u Zagrebu. Umro je 1813. u Zagrebu.
Franjo Jelačić, sin Antuna Jelačića i Bare Grošić (Grossich), rođen je 1746. u Petrinji. Obavljao je vojničku službu u Vojnoj Krajini te je 1792. imenovan pukovnikom. Nakon što se istakao u napoleonskim ratovima, 1797. postao je general, odlikovan je ordenom Marije Terezije i unaprijeđen u čast baruna. Umirovljen je nakon poraza kod Ulma 1805. Kasnije je rehabilitiran, te je sudjelovao u borbama protiv Napoleona 1809. Nakon mirovnog ugovora u Schőnbrunnu povukao se u Szela Apáthi, gdje je umro 1810. Supruga Franje Jelačića bila je barunica Ana rođena Portner (1775–1837). Njihova su djeca: Josip, Juraj, Antun i Cecilija.
Josip Jelačić, sin Franje Jelačića i Ane Portner rođen je 1801. u Petrovaradinu. Nakon završetka vojne škole u Terezianumu, upućen je 1819. u pukovniju u Galiciji. Zbog bolesti se 1822. povukao s dužnosti, te je živio u Zagrebu i na imanju u Kurilovcu. Za to vrijeme spjevao je svoje najbolje pjesme koje su objavljene 1825. u Zagrebu pod naslovom "Eine Stunde der Erinnerung". Iste se godine vratio u aktivnu vojnu službu, najprije u Beču i Galiciji do 1830., zatim u ogulinskoj pukovniji. Već 1825. bio je imenovan natporučnikom, a 1831. postao je kapetan. U razdoblju od 1831.–1835. boravio je sa svojom jedinicom u Italiji. Početkom 1837. unaprijeđen je u majora i djelovao je kao ađutant guvernera Lilienberga u Dalmaciji. Tijekom 1841. imenovan je pukovnikom u Glinskoj regimenti. Godine 1845. vodio je vojni pohod u Bosnu i kod Podzvizda postigao pobjedu nad Turcima. U ožujku 1848. postavljen je za bana, a kralj ga je uskoro imenovao tajnim savjetnikom, generalom, komandantom obiju banskih regimenti, podmaršalom i vrhovnim zapovjednikom vojske u Hrvatskoj i Vojnoj Krajini. Nakon borbi s Mađarima i proglašenja Oktroiranog ustava, Josip Jelačić povukao se na svoje dobro u Nove Dvore. Grofovsku titulu dobio je 1854. Umro je u Novim Dvorima 1859., nakon duge i teške bolesti. Josip Jelačić se 1850. oženio barunicom Sofijom Stockau (1834-1877). Godine 1855. rodila im se kći Anica. Ona je već 1856. umrla u Napajedlu (u Mađarskoj) od kolere. Sahranjena je u Novim Dvorima.
Juraj (Đuro) Jelačić, brat Josipa Jelačića rodio se 1805. u Zagrebu. Pohađao je vojnu školu u Terezianumu. Kao kadet započeo je 1824. vojničku službu u Vojnoj krajini. Sudjelovao je u ratnoj ekspediciji nadvojvode Fridricha u Siriji 1839-1840 i u u borbama za Peschieru i Bresciju 1848-1849, te je imenovan generalom. Tijekom 1854-1855 sudjelovao je u okupaciji rumunjskih kneževina. Nakon što je 1856. imenovan podmaršalom, borio se kod Magente 1859. Zajedno je sa svojim bratom Antunom dobio grofovski naslov 1860. Ban Josip Šokčević imenovao ga je 1861. podkapetanom Kraljevine Hrvatske. Budući da je svojim nastupom na Hrvatskom saboru na sebe navukao neprijateljstvo Beča, umirovljen je. Od 1873. do smrti bio je predsjednik Hrvatsko-slavonskog gospodarskog društva. Umro je 1906. Sahranjen je u Novim Dvorima. Supruga Jurja Jelačića bila je grofica Hermina rođena Chrystallnigg. Njihova djeca su: Jurica, Marko, Jela, Vera i Anka. Juraj Jelačić naslijedio je posjed Nove Dvore nakon smrti brata Josipa. Kasnije su Nove Dvore naslijedile Jurjeve kćeri Anka i Vera Jelačić. Grofica Anka Jelačić osnovala je 1919. Zakladu bana Josipa Jelačića, a kasnije i Zakladu Đure Jelačića (sa svrhom pomaganja siromašnih hrvatskih sveučilištaraca). Anka Jelačić umrla je 1934.
Antun Jelačić, brat Josipa i Jurja Jelačića rodio se 1807. Pohađao je vojne škole u Beču, zatim je služio u mornarici i njemačkom konjaništvu. Tijekom 1848.–1849. pratio je brata Josipa u vojnim pohodima. Zvanje pukovnika stekao je 1850., nešto kasnije imenovan je brigadnim generalom. Zvanje podmaršala stekao je 1860., kada je i umirovljen. Godine 1852. vjenčao se s groficom Marijom Terezijom Lamberg von Stein und Guttenberg. Imali su petero djece: sina Franju Josipa i kćeri: Mariju, Olgu, Vanku i Paulinu.
Ljudevit Jelačić, pravnik i političar, rodio se 1792. u Zagrebu. Godine 1808. završio je filozofski tečaj na Kraljevskoj akademiji znanosti u Zagrebu, a 1808-1810 studirao je na Pravnom fakultetu. Doktorirao je pravo na Sveučilištu u Pešti 1811. Bio je profesor na Pravnom fakultetu u Zagrebu 1812-1824. Smijenjen je zbog svojih političkih stajališta (protivnik apsolutizma i pripojenja prekosavskih krajeva Kraljevini Iliriji) pa se počeo baviti odvjetništvom. Sudjelovao je u ilirskom pokretu i bio član uredništva Novina horvatskih, ali se povukao već 1835. i prišao mađaronima, možda zbog uvođenja štokavštine te svojeg izrazitoga liberalizma, antiklerikalizma i otpora Austriji. Godine 1834. Saboru je predložio elaborat o hrvatskom pravu na Dalmaciju. Njegov prijedlog nagodbe s Madžarima o državnom uređenju Hrvatski sabor 1848. nije prihvatio. Umro je u Čehima kraj Zagreba 1851.
Eduard Jelačić Bužimski, barun, rodio se 1811. u Humu na Sutli. Doktorirao je pravo u Pešti. Kao turopoljski podžupan 1845. pokušavao je utjecati na turopoljske plemiće u ilirskom duhu. Od 1846. bio je carski komornik, a 1847-1848 radio je kao substitut Zagrebačke županije. U razdoblju od 1865-1867 obnašao je dužnosti hrvatskog dvorskog kancelara u Beču. Imenovan je vitezom Reda svetog Stjepana (po kojem mu je podijeljeno i hrvatsko-ugarsko barunstvo). U dobrotvorne i prosvjetne svrhe oporučno je ostavio 400.000 forinti, te glavnicu iz čijih su se kamata isplaćivale nagrade nazočnima na zadušnicama za spas njegove duše. Također je osnovao zakladu za uboge, iz koje se 1882. razvilo Hrvatsko-slavonsko zemaljsko sirotište Eduarda baruna Jelačića Bužimskog na Josipovcu u Zagrebu. Umro je 1871. u Humu na Sutli bez muškog potomka.
Oskar Jelačić Bužimski rodio se 1886. u Šidu. Potječe iz varaždinske grane obitelji Jelačić. Njegov otac, također imenom Oskar, bio je sudski pristav, oženjen Julijom pl. Grivičić, s kojom je imao četvero djece: kćer Ivanu, blizance Oskara i Julija i najmlađeg sina Ivana. Oskar Jelačić (mlađi) pohađao je nižu Kraljevsku realnu gimnaziju u Varaždinu, nakon toga Kadetsku školu u Lobzovu (kraj Krakova). Po završetku školovanja obnašao je dužnost časničkog zamjenika u pukovnijama u Varaždinu i Zagrebu, a 1909. imenovan je poručnikom. Zajedno sa svojom braćom Julijem i Ivanom (koji su također završili vojne škole) službovao je u Beču do početka 1. svjetskog rata. Već je 1915. zarobljen i odveden u Odesu. U Rusiji se kao zarobljenik oženio Lidijom pl. Višnjevski i priključio Prvoj srpskoj dobrovoljačkoj diviziji. Nakon što su slovenski i hrvatski ratni zarobljenici formirali disidentski pokret u Odesi 1917., priključio im se i Oskar Jelačić. Poslije rata vratio se u Varaždin, ali je protiv njega provedena istraga zbog sudjelovanja u Disidentskom pokretu. Istraga je obustavljena 1921., te je Oskar Jelačić ponovo aktiviran u vojnoj službi kao kapetan. Zvanje majora dobio je 1924. Službovao je u Bjelovaru, Beogradu i Prištini. Nakon proglašenja šestosiječanjske diktature 1929., umirovljen je i stalno se nastanio u Zagrebu. Tada se profesionalno počeo baviti slikarstvom. Umro je 1961. u Zagrebu. Sahranjen je u obiteljskoj grobnici u Varaždinu.
Ivan Jelačić nije imao potomaka.
|Sjedišta:
||Kurilovec (1550-); Buzin (1550-); Brezovica (1450-); Pušća (1601-); Laduč (1601-); Kraj (1601-); Brdovec (1601-); Novi Dvori (1852-1934); Bišević (1550-); Mala Mlaka (1550-); Stubica
|
|Stvaratelji:
|| (Helena Jelačić bila je supruga Nikole Huzineca)
|
|Napomena o vezama:
||Jellachichi su rodbinskim vezama bili povezani sa sljedećim obiteljima: Aytich od Buzete (Buzeta, grad ispod Petrove gore), Barilović od Barilović grada (12 km južno od Karlovca), Budački od Gorica iz starog grada Budačkog, Berislavić Malomlački, Gergeli Raven iz Ravnog kod Križevaca, Babonožić od plemena Mogorovića, Stubiczay, Oršić, Prashkoczy, Greguroczy, Gubaschozcy (Gregurevački, Gubaševački), Zlovolich, Aranyassi (Zlatarski), Znika, Bedeković, Tahy (po Ursuli Jellachich), Petho de Gerse, Peranski (iz grada Perne, ispod Petrove gore).
|
|Arhivsko gradivo:
||1. fond/ HR-DAZG-825 Obitelj Jelačić (stvaratelj)
|
2. fond/ HR-HDA-725 Obitelj Jelačić (stvaratelj)
|Literatura:
|| Bibliografija rasprava i članaka : IV Historija. IV/ 2 Historija Jugoslavenskih naroda,
|
Bibliografija rasprava i članaka, IV : Historija. Predmetni indeks knjiga 8 i 9,
Bojničić, Ivan. Der Adel von Kroatien und Slavonien, .str. 77-78, tabl. 55.
Macan, T. (ur.). Hrvatski biografski leksikon, sv. VI (I-Kal), .str. 379-404.
Duišin, Viktor Anton. Zbornik plemstva u Hrvatskoj, Slavoniji, Dalmaciji, Bosni-Hercegovini, Dubrovniku, Kotoru i Vojvodini, drugi svezak (I-J), .str. 60-72.
Belošević, Stjepan. Županija varaždinska i slobodni kraljevski grad Varaždin ,
|Napomena:
||A. Z., Batthyany Lajos de Nemetujvar, Naredba o skupljanju vojske protiv Josipa Jelačića, Slavenski jug, 1/1848, 9, 34—35.
Antoljak, Stjepan, J. barun Neustaeder, ban Jelačić i događaji u Hrvatskoj od godine 1848, Časopis za hrvatsku povijest, 1/1943, 1/2, 180-185.
Bekavac, Bosiljko, Iz nedavne prošlosti (pismo J. J. – Grgi Martiću), Hrvatski dnevnik, 3/1908, 295. pr. 4.
Bojničić, Ivan, Der Adel von Kroatien und Slavonien, Nürnberg, 1899.
Bojničić, Ivan, Dva Jelačićeva pisma o okršajima na hrvatsko turskoj granici, Vjesnik kr. hrv. slav. dalm. zem. arhiva, 13/1911, 193—210.
Braum, Filip, Aus dem Tagebuche eines 48er Honveds, Agramer Tagblatt, 23/1908, 296, 17 - 20.
Brlić, Dobroslav, Ban Jelačić u Osijeku god. 1849., Obzor, 46/1905, 36.
Cerovac, Mirko, Iz burnih dana god. 1848, ban Jelačić u Slavoniji, Hrvatski list, 20/1939, 98, 25.
Čuturić, Leonardo, Ban Jelačić — biografische Skizze von dr. J. Hirtenfeld, Naše gore list, 2/1862, 7, 53—54.
Deželić, dr. Velimir, Josip grof Jelačić ban Hrvatski, Prosvjeta (Zagreb), 9/1901. 21. 673 - 675.
Dragolić, M., Pismo bana Jelačića od 25. travnja 1848. Hrvatska obrana, 16/1917, 99, 4. i Zagrebački list, 1/1939, 134, 23.
Duišin, Viktor Antun, Zbornik plemstva, Zagreb, 1939.
Dvorniković, Ljudevit, Hrvatska i ban Jelačić u god. 1848, prigodom 80. god. obljetnice njezine, Napredak (kalendar), 18/19, 1929, 63 - 69.
Eoetvoes, Josef, Kako su Mađari pošli u Zagreb uhititi Jelačića, Pozor, 2/1909, 117, 2.
Esih, Ivan, Ban Jelačić i Poljska 1848, Obzor, 76/1935, 10, 1.
Goerlitz, Walter, Jelačić: Symbol fuer Kroatien, Wien; Muenchen, 1992.
Gostl, Igor, Jelačićevi Novi Dvori: dobro bana Jelačića nekad i sad, Zagreb, 1990.
Greyer, Mirko, Wer War Halil-Beg Ružić?, Morgenblatt, 48/1933, 330.
Grlović, Milan, Tekst pisma banu Josipu Jelačiću (Cetinje, 20. decembra 1848), Podravac, 9/1901, 19.
Grundrum – Orivčanin, Fran, Doček bana Jelačića u Križevcima, 11. srpnja 1848, Obzor, 41/1900, 294.
Hauptmann, Ferdo, Gedanken iiber Staat und Revolution(das Tagebuch des Grafen Ferdinand Egger aus dem Jahre 1848), Graz, 1976.
Hauptmann, Ferdo, Jellačić's - Kriegszug nach Ungarn 1849« (Ein klehies Tagebuch aus grosser Zeit von Herman F. Dahlen), Graz, 1975.
Hirtenfeld J., Ban Jelačić - biografische Skizze, Beč, 1861.
Horvat Rudolf, Ban Jelačić, Zagreb, 1909.
Horvat, Josip, 1848. Zagreb, 1934 - 35. knjiga, I, II.
Horvat, Josip, Najtragičniji junak Hrvatske politike, Jelačićev dan, Jutarnji list, 17/1928 5850, 9.
Kasović – Cvijić, Antonija, Otkrivanje spomenika Jelačiću banu, Jutarnji list, 15/1926, 5334, 7.
Klaić, Nada, Indirizzo A.S.E. il bano Jellačić Ragusa li 21. decembre 1848., L' avenire, 1/1848 — 49, 28.
Kraljević, Miroslav, Ban Jelačić u Požegi, Jellačić 2/1903, 34—39.
Laljak, Stjepan, Jelačićev grofovski grb, Zaprešićki godišnjak, 2002., 29-32.
Laszowski, Emilij, Josip grof Jelačić, ban Hrvatski, Prosvjeta (Zagreb), 9/1901, 21, 673 - 675.
Laszowsky Emilij, Četiri pisma bana Jelačića, Obzor, 67/1926, 189, 2 - 3.
Ljubić, Šime, Novci Jelačića bana, Viesnik hrvatskoga arheološkoga društva, 12/1890, 3, 88—89.
Makanec, Alfred, Ban Jelačić protiv uvođenja njemačkog jezika (pismo od 8. VI 1853. Karlu Kraussu), Obzor, 76/1936, 184.
Makanec, Alfred, Ein brief Jellačić's aus dem Jahre 1848. (Pismo J. J. od 5. V 1848. Ljudevitu Bedekoviću), Morgenblatt, 48/1933, 276, 9.
Makanec, Alfred, Izvješće bana Jelačića caru Ferdinandu povodom odlaska u Beč 1848., Obzor, 81/1941, 84, 2.
Makanec, Alfred, Jedna naredba bana Jelačića o spriječavanju prosjačenja u Zagrebu iz 1848. Jutarnji list, 26/1937, 8957, 10.
Makanec, Alfred, Pisma bana Jelačića bratu, Obzor, 76/ /l 935, 274, 1-2, 297, 6.
Makanec, Alfred, Pisma grofa Jelačića Antuna sa ratišta 1848/49, Obzor, 75/1934, 276, 1 - 2; 76/1935, 48, 1 - 3; 64, 1—2; 94, 4;
Makanec, Alfred, Unveroeffentlichte Brief e des Banus Jellačić an seine Mutter, Morgenblatt, 52/1937, 283, 9. i Obzor, 77/1937, 273, 1 - 2.
Makanec, Alfred, Vlastoručno izvješće bana Jelačića o bitci kod Hegvesa, Obzor, 76/1936, 6.
Makanec, Alfred, Zadnje godine života bana Jelačića. Njegova bolest i smrt, Obzor, 12. II, 23. IV i 4. VI 1936.
Makanec, Alfred,, Kulmer Franjo, Kulmerova pisma banu Jelačiću 1848. (30. III - 29. XII), Narodna starina, 13/1934, 33, 83 - 52; 34, 151 - 156; 14/1935, 35, 65 - 92.
Matasović, Josip, Jelačićiana iz Vukovara, Narodna starina, 12//1933, 30, 77-79; 31, 134 - 135.
Mijatović, Anđelko, Ban Jelačić, Zagreb, 1990.
Nestor Letopisac, Josip Jelačić i jedinstvo Srba i Hrvata, Beogradski dnevnik, br. 2 god. 1920. I, str. 192.
Neustädter, Josip, Ban Jelačić i događaji u Hrvatskoj od godine 1848, Zagreb, 1942.
Neustädter, Josip, Ban Jelačić i događaji u Hrvatskoj od godine 1848., Zagreb 1994.
Nowicki, Adam, Ban Jelačić otac Franje Josipa I, iz ciklusa Suton Habsburgovaca, Zagreb, 1926.
Orlić, Zvonimir, Jelačić ban ili Ružića kći graničara, Zagreb, 1904.
Radić Ljubomir, Ban Jelačić Hrvatski narodni junak od god. 1848, Varaždin.
Rothenberg, Gunther Erich, Jelačić, the Croatian military border, and the intervention against Hungary in 1848, Houston, 1965.
Scholl, Žiga, Značenje Jelačićeve odluke o ukidanju kmetstva, Zagrebački list, 1/1939. 124, 3.
Strižić, Živko, Jelačić i raskol Stranke prava, Zagreb, 1998.
Šidak, Jaroslav, Studije iz hrvatske povijesti za revoluciju 1848 - 49; Zagreb, 1979.
Šiprak, Ivica, Ništa ne može pokolebati našu bratsko slavensku ljubav, Novosti, 29/1935, 243, 8.
Šišić, Ferdo, Ban Josip Jelačić (Historija studija), Savremenik, br. 4, god. 1909; br. 6 str. 289—299; br. 7 str. 371—378; br. 8 str. 446—456; br. 9 str. 512—521; br. 10. str. 570—577; br. 11 str. 625—636; br. 12 str. 685—693 (nedovršeno).
Šporer, Juraj Matija, Jelačiću banu, Trst, 1848.
Švica, Nikola, Josip Jelačić, Novi život, br. 7, 8, god. 1927, str. 7 i 104.
Tomičić, Ivan, Rod Jelačića, Prosvjeta, Zagreb, 1898.
Tomljenović, Juraj, Nešto iz hrvatske prošlosti - o banu Josipu Jelačiću Bužinskom, Ličanin, br. 3, god. 1888., str. 17—18.
Trnski, Ivan, Jellačić-Erinnerungen (uspomena na susrete s J. Jelačićem od 1842. dalje), Agramer Tagblatt, 24/1909, 114, 2—3.
Tućković, Josip, Ukinuće kmetstva u Hrvatskoj, važni datumi: 25. ožujka; 25. 27. travnja, Jutarnji list, br. 26, god. 1937, str. 9007, 18.
Ulčnik, Ivan, Sjećanje Đure grofa Jelačića za ženidbu njegova brata Josipa, Jutarnji list, 29/1940, 10, 392, 25—26.
Banus Jellačić, Agramer Tagblatt, br. 24, god. 1909, 114, I - 4.
Ban Jellačić, Danica, ljetopis društva Sv. Jeronima, god. 1899. str. 78—101.
Crna Gora i Dalmacija za vrijeme revolucije 1848. g., Jadranski dnevnik, br. 4, god. 1937, str. 299, sv. 11—12.
Grof J. J. Bužinski, Ban kraljevine hrvatske, Slavonije i Dalmacije (16. X 1801 — 19. V 1859), Hrvatski dnevnik, 4/1939, 1086, 14—15.
Jelačić Josip, (1848), Agramer Zeitung, 23/1848, 98, 445—446.
Jelačić Josip grof. Kries...pod njegovim spomenikom, Prigodnica, Zagreb, 1867.
Jelačići u Wurzbachovu Biografskom leksikonu, Zaprešićki godišnjak,. 2002., 33-52.
Jellačiću kao banu, bojniku, banstvo, plemstvo, članstvo, Jutarnji list, 26/1937, 9054, 17 - 18.
Josip Jellačić — ban hrvatski, Narodni kalendar, Osijek, br. I, 1922. 114—116.
Nekoliko neobjavljenih pisama o banu Jelačiću, Obzor, 75/1934, 108, 1 - 2.
Pismo bana Jelačića u Beč, Obzor, 78/1938, 149, 2.
Pismo kneza Adama Čarzonjskog banu Jelačiću. Pismo Valerijana Krasinjskog Torkvatu Brliću, Obzor, 74/1933, 71, 2 -3.
Pismo Mihajla Czajskowskoga - J. Jelačiću, Obzor, 74/1933, 55, 2.
Pozdravni govor Josipa Jelačića pokrovitelja društva za jugoslavensku povjesnicu i starine (održan na skupštini 22. I 1854), Arkiv za povjesnicu jugoslavensku, 1854, III, 329.
Prilozi za povesnicu srpskog narodnog pokreta god. 1848, (pismo Josifu Rajačiću 25. VIII 1848), Srpski letopis, 40/1866, CXI (1), 164—165.
Schreiben der banus Jelačić an den Patriarchen (Beč, 13. XI 1848),Slavenski jug, 1/1848, 52, 206.
Sred oktraj ustana 1849, Obzor, 62/1921, 299, 4.
Tri stara dokumenta Boka u revolucionarnoj 1848. godini, Zetski glasnik, 9/1937, 1/4, 2.
Veličina i tragika bana Jellačića, dojmovi uz 70. godišnjicu otkrića njegova spomenika Zagrebu (16. 12. 1936), Hrvatska revija, 9/1936, 2, 634—637.
Vukašinović, Svetozar (originalna molba bosanskih izseljenika na bana Jelačića), Banovac, 8/1895, 49, 1 - 2.
Waffenbruder! von der Drave im September 1848 (Proglas vojsci), Agramer Zeitung, 23/1848, 103, 468.
|
|Identifikator:
||HR-DAZG/S - 1234
|
|Pravila ili propisi:
||ISAAR(CPF) Međunarodni standard arhivističkog normiranog zapisa za pravne i fizičke osobe i obitelji, 2. izdanje, Zagreb, Hrvatski državni arhiv, 2006.
|
|Status zapisa:
||izmijenjena inačica
|
|Podrobnost:
||djelomičan
|
|Jezik opisa:
||hrvatski
|
|Pismo opisa:
||latinica
|

Question: when did josip jelačić become a count

The year 1854.

Jelačić receives the title of Count, and Sofia is named the court lady of the Croatian Queen and the Austrian Emperor Elizabeth.

Question: what is the name of the court lady of the croatian queen and the aust

The year 1854.

what is the name of the court lady of the croatian queen and the aust

Question: what title does josip jelačić receive in 1854

The year 1854.

what title does josip jelačić receive in 1854

Question: which austrian emperor is josip jelačić married to

The year 1854.

which austrian emperor is josip jelačić married to

Question: who gets the title of count of croatia

The year 1854.

Question: what is sofia's title

The year 1854.

Question: who does joosip jelačić marry

The year 1854.

Question: when does josip jelačić become a count

The year 1854.

Jelačić receives the title of Count , and Sofia is named the court lady of the Croatian Queen and the Austrian Emperor Elizabeth .

Godine 1854. Jelačić dobiva titulu grofa, a Sofija je imenovana dvorskom damom hrvatske kraljice i austrijske carice Elizabete.

Jelačić dobiva titulu grofa, a Sofija je imenovana dvorskom damom hrvatske kraljice i austrijske carice Elizabete.

The year 1854. Jelačić receives the title of Count, and Sofia is named the court lady of the Croatian Queen and the Austrian Emperor Elizabeth.

Jelačić receives the title of Count, and Sofia is named the court lady of the Croatian Queen and the Austrian Emperor Elizabeth.

His body was balmed and on May 22 he was exposed at the Bansk dvor, where his slow guard was held by Otočani until May 26.

It was launched on May 26, 1859.

Question: when was the slow guard launched

His body was balmed and on May 22 he was exposed at the Bansk dvor, where his slow guard was held by Otočani until May 26.

It was launched on May 26, 1859.

Question: where was josip jelačić exposed

It was launched on May 26, 1859.

Question: when was josip jelačić exposed

It was launched on May 26, 1859.

Question: who was the slow guard of josip jelačić

It was launched on May 26, 1859.

Question: in what year was the bansk dvor launched

It was launched on May 26, 1859.

in what year was the bansk dvor launched

Question: when was jelica's slow guard held by otočani

It was launched on May 26, 1859.

when was jelica's slow guard held by otočani

Question: where was jelica exposed in 1859

It was launched on May 26, 1859.

Question: who held josip jelačić's slow guard

It was launched on May 26, 1859.

His body was balmed and on May 22 he was exposed at the Bansk dvor , where his slow guard was held by Otočani until May 26 .

Tijelo mu je bilo balzamirano te 22. svibnja izloženo u Banskom dvoru gdje su mu počasnu stražu do 26. svibnja držali Otočani. Sprovod mu je bio 26. svibnja 1859. godine.

Tijelo mu je bilo balzamirano te 22. svibnja izloženo u Banskom dvoru gdje su mu počasnu stražu do 26. svibnja držali Otočani.

Sprovod mu je bio 26. svibnja 1859. godine.

His body was balmed and on May 22 he was exposed at the Bansk dvor, where his slow guard was held by Otočani until May 26. It was launched on May 26, 1859.

His body was balmed and on May 22 he was exposed at the Bansk dvor, where his slow guard was held by Otočani until May 26.

The military delegation was led by the underwinning baron Josip Šokčević and the attendants were church and civil dignities and deputies and a multitude of peoples from all over Croatia.

He is buried in the New Courts, in the chapel of St. Joseph, in the Passover.

Question: who led the military delegation

The military delegation was led by the underwinning baron Josip Šokčević and the attendants were church and civil dignities and deputies and a multitude of peoples from all over Croatia.

He is buried in the New Courts, in the chapel of St. Joseph, in the Passover.

Question: where is josip jelačić buried

Question: when was josip jelačić buried

The military delegation was led by the underwinning baron Josip Šokčević and the attendants were church and civil dignities and deputies and a multitude of peoples from all over Croatia .

He is buried in the New Courts , in the chapel of St. Joseph , in the Passover .

Vojnu delegaciju predvodio je podban barun Josip Šokčević a prisutni na sprovodu bili su crkveni i civilni dostojanstvenici i deputacije te mnoštvo naroda iz cijele Hrvatske.

Pokopan je u Novim Dvorima, u kapeli Sv. Josipa, u Zaprešiću.Znamenite osobe.

The military delegation was led by the underwinning baron Josip Šokčević and the attendants were church and civil dignities and deputies and a multitude of peoples from all over Croatia. He is buried in the New Courts, in the chapel of St. Joseph, in the Passover.

The military delegation was led by the underwinning baron Josip Šokčević and the attendants were church and civil dignities and deputies and a multitude of peoples from all over Croatia.

He is buried in the New Courts, in the chapel of St. Joseph, in the Passover.

A Hour of Erinnerung, Zagreb, 1825.

Gedichte, Vienna, 1851.; translation, without dramatic texts, Piesme Jelačića bana: in the stihomierie of the source, translated by Dr. Demeter, A commissary of the Monument of Jelačića bana, Zagreb, 1861.)

Songs – Gedichte, Lyric songs and dramas in 3 acts : Rodrigo and Elvira, nature.

Question: who translated the piesme jelačića bana

A Hour of Erinnerung, Zagreb, 1825.

Gedichte, Vienna, 1851.; translation, without dramatic texts, Piesme Jelačića bana: in the stihomierie of the source, translated by Dr. Demeter, A commissary of the Monument of Jelačića bana, Zagreb, 1861.)

Songs – Gedichte, Lyric songs and dramas in 3 acts : Rodrigo and Elvira, nature.

Question: when was gedichte written

A Hour of Erinnerung, Zagreb, 1825.

Question: when was josip jelačić born

A Hour of Erinnerung, Zagreb, 1825.

Question: when was the monument of jelačića bana translated

A Hour of Erinnerung, Zagreb, 1825.

when was the monument of jelačića bana translated

Question: where was gedichte located

A Hour of Erinnerung, Zagreb, 1825.

Question: what are the names of the 3 acts of gedichte

A Hour of Erinnerung, Zagreb, 1825.

what are the names of the 3 acts of gedichte

Question: in the stihomierie of the source, what is the name of the

A Hour of Erinnerung, Zagreb, 1825.

in the stihomierie of the source, what is the name of the

Question: what was the title of josip jelačić's first opera

A Hour of Erinnerung, Zagreb, 1825.

what was the title of josip jelačić's first opera

Gedichte , Vienna , 1851 . ; translation , without dramatic texts , Piesme Jelačića bana : in the stihomierie of the source , translated by Dr. Demeter , A commissary of the Monument of Jelačića bana , Zagreb , 1861 . )

Songs – Gedichte , Lyric songs and dramas in 3 acts : Rodrigo and Elvira , nature .

Djela Eine Stunde der Erinnerung, Zagreb 1825. (prošireno izd.

Gedichte, Beč, 1851.; prijevod, bez dramskih tekstova, Piesme Jelačića bana: u stihomierju izvornika, preveo Dr. Demeter, Na sviet izdao jedan odbornik spomenika Jelačića bana, Zagreb, 1861.)

Pjesme – Gedichte, lirske pjesme i drame u 3 čina : Rodrigo i Elvira, prir.

A Hour of Erinnerung, Zagreb, 1825. Gedichte, Vienna, 1851.; translation, without dramatic texts, Piesme Jelačića bana: in the stihomierie of the source, translated by Dr. Demeter, A commissary of the Monument of Jelačića bana, Zagreb, 1861.) Songs – Gedichte, Lyric songs and dramas in 3 acts : Rodrigo and Elvira, nature.

Gedichte, Vienna, 1851.; translation, without dramatic texts, Piesme Jelačića bana: in the stihomierie of the source, translated by Dr. Demeter, A commissary of the Monument of Jelačića bana, Zagreb, 1861.)

Songs – Gedichte, Lyric songs and dramas in 3 acts : Rodrigo and Elvira, nature.

In the New Horses in Zaprešić is also celebrated the Day of the War School of Ban Josip Jelačić in which the Croatian military personnel are trained, and the secondary school in Zaprešić is also named Ban Josip Jelačić.

Question: what is the name of the secondary school in zaprešić

In the New Horses in Zaprešić is also celebrated the Day of the War School of Ban Josip Jelačić in which the Croatian military personnel are trained, and the secondary school in Zaprešić is also named Ban Josip Jelačić.

what is the name of the secondary school in zaprešić

Question: what sport is associated with josip jelačić

what sport is associated with josip jelačić

Question: the day of the war school in zaprešić is also known by

the day of the war school in zaprešić is also known by

Question: where is the day of the war school of ban josip jelači

where is the day of the war school of ban josip jelači

Question: what nationality is ban josip jelačić

Question: what type of animal is josip jelačić famous for

what type of animal is josip jelačić famous for

Question: how old was josip jelačić when he was born

how old was josip jelačić when Josip Jelačić was born

In the New Horses in Zaprešić is also celebrated the Day of the War School of Ban Josip Jelačić in which the Croatian military personnel are trained , and the secondary school in Zaprešić is also named Ban Josip Jelačić .

Sports competition that carries his name : tennis competition in the category up to 14 years " Kup Ban Josip Jelačić " , the tournament in the preponic riding " Kup Ban Josip Jelačić " which is organized by Konjički klub Trajbar z Zaprešića international taekwondo tournament Ban Jelačić in the organization of TK Kuna z Zaprešića state tournament in small football " Ban Josip Jelčić " for people with special needs in the organization of the sports society special sports " Olimp " His birthday HNV and the Croatian community in the Republic of Serbia marks as its holidayHrvatsk National Council of the Republic of Serbia Obilja : Praznici , hnv.rs . accessed on December 10 , 2015 .

U Novim dvorima u Zaprešiću također se obilježava Dan Ratne škole Ban Josip Jelačić u kojoj se školuju hrvatski vojni kadrovi, a srednja škola u Zaprešiću također nosi ime Ban Josip Jelačić.

In the New Horses in Zaprešić is also celebrated the Day of the War School of Ban Josip Jelačić in which the Croatian military personnel are trained, and the secondary school in Zaprešić is also named Ban Josip Jelačić. Sports competition that carries his name: tennis competition in the category up to 14 years "Kup Ban Josip Jelačić", the tournament in the preponic riding "Kup Ban Josip Jelačić" which is organized by Konjički klub Trajbar z Zaprešića international taekwondo tournament Ban Jelačić in the organization of TK Kuna z Zaprešića state tournament in small football "Ban Josip Jelčić" for people with special needs in the organization of the sports society special sports "Olimp" His birthday HNV and the Croatian community in the Republic of Serbia marks as its holidayHrvatsk National Council of the Republic of Serbia Obilja: Praznici, hnv.rs. accessed on December 10, 2015.

In the New Horses in Zaprešić is also celebrated the Day of the War School of Ban Josip Jelačić in which the Croatian military personnel are trained, and the secondary school in Zaprešić is also named Ban Josip Jelačić.

In the Austrian-Hungarian monarchy the most beautiful street in Petrovaradin was Jelačić Gasse, and after its failure the street is named Jelačićova street.

One of the petrovaradin markets next to the Danube also carried the name of Jelačić.

HIMNA POSVEĆENA BANU JELAČIĆU SPOJILA VARAŽDIN I PETROVARADIN
U četvrtak 24. studenoga 2011. u Društvu povjesničara grada Varaždina održano je predavanje pod nazivom »Đuro Arnold i Stanislav Preprek – spone Varaždina i Petrovaradina«.
Predavanje o Đuri Arnoldu, hrvatskom filozofu, pedagogu i pjesniku iz Ivanca pokraj Varaždina, i Stanislavu Prepreku, hrvatskom učitelju, zborovođi, orguljašu, skladatelju svjetovne i crkvene glazbe, iz Petrovaradina, održala je povjesničarka Ivana Andrić Penava, a od velike pomoći u pripremi istog bili su prof. Đuro Rajković, pijanist i zakonski nasljednik Preprekovih autorskih prava, i Petar Pifat, glazbenik i voditelj Biskupijskog svetišta Gospe Snježne na Tekijama u Petrovaradinu. Navedena predavačica je podrijetlom iz Petrovaradina, pa je predavanje održala i kao članica Zajednice protjeranih Hrvata iz Srijema, Bačke i Banata sa sjedištem u Zagrebu, članica Sekcije za povijesna istraživanja Hrvatsko-kulturno-prosvjetnog društva (HKPD) Jelačić sa sjedištem u Petrovaradina čiji je voditelj Davor Martinčić, te kao suradnica Zavoda za kulturu vojvođanskih Hrvata iz Subotice.
U uvodnom predavanju spomenut je niz važnih obljetnica važnih i za Varaždin i za Petrovaradin koje su obilježile tekuću, i koje će obilježiti iduću godinu (210 godina od rođenja bana Josipa Jelačića, 70 godina od smrti Đure Arnolda, 30 godina od smrti Stanislava Prepreka, 90 godina od stvaranja himne i dr.). Nakon toga je uslijedilo upoznavanje Varaždinaca sa zanimljivostima iz života Đure Arnolda koje su vezane uz Petrovaradin i sa životom i djelom samozatajnog genija Petrovaradinca Stanislava Prepreka. Središnja tema predavanja bila je ne tako davno otkrivena himna posvećena Banu Jelačiću, za koju je tekst napisao Arnold, a uglazbio ju je Preprek. Himna je skladana 1922. prigodom osnivanja Omladinskog društva Jelačić u Petrovaradinu, koje je preteča današnjeg istoimenoga petrovaradinskog HKPD-a. Nakon osam desetljeća stajanja među crkvenim skladbama koje mu je podarila orguljašica-zborovoditeljica novosadske konkatedrale Anica Nevolić, otkrio ju je prof. Rajković 2007. godine. Himnu je Preprek najprije skladao za muški zbor a capella, a zatim ju je prilagodio jednoglasnom i četveroglasnom muškom zboru uz pratnju harmonija. Punim je zvukom može izvesti samo četveroglasni muški zbor s oko 60 pjevača. O specifičnostima himne kao glazbenog uratka prisutnima je pročitan tekst koji je priredio prof. Rajković.
Iako zasad nije ponovno javno i profesionalno izvedena ni snimljena, na opće oduševljenje prisutnih, među kojima su bile i dvije osobe porijeklom iz Srijema, jedan Petrovaradinac i jedna Rumljanka, predavanje u Varaždinu završilo je amaterskom audiosnimkom himne koju je na klaviru odsvirao prof. Rajković, a snimio Petar Pifat. Zatim su uslijedila brojna pitanja vezana za Hrvate iz Srijema, Bačke i Banata, a razmatrala se i mogućnost da se Preprekova himna izvede i pokuša snimiti. Nakon predavanja pristuni su pogledali prigodnu mini-izložbu na kojoj je bio izložen dio djela Stanislava Prepreka, među kojima su bili i notni zapisi obaju verzija himne Banu Jelačiću i nekoliko eksponata koji su Varaždincima približili povijest nekadašnjega slobodnog kraljevskog grada Petrovaradina (originalni grb Petrovaradina, Statut grada iz 1907., žig tzv. zipcigera – 40. pješačke pukovnije iz Petrovaradina i dr.).

Question: what is the name of the most beautiful street in petrovaradin

In the Austrian-Hungarian monarchy the most beautiful street in Petrovaradin was Jelačić Gasse, and after its failure the street is named Jelačićova street.

One of the petrovaradin markets next to the Danube also carried the name of Jelačić.

what is the name of the most beautiful street in petrovaradin

Question: what was the most beautiful street in petrovaradin

what was the most beautiful street in petrovaradin

Question: in which country was jelačić gasse the most beautiful street

- Ugarskoj monarhiji najljepša ulica u Petrovaradinu bijaše Jelačić Gasse , a nakon njezine

in which country was jelačić gasse the most beautiful street

Question: where was jelačić gasse located

- Ugarskoj monarhiji najljepša ulica u Petrovaradinu bijaše Jelačić Gasse , a nakon njezine

Question: what was the name of the most beautiful street in petrovaradin

what was the name of the most beautiful street in petrovaradin

Question: on which river is josip jelačić buried

Question: what river is josip jelačić next to

Question: josip jelačić gasse was the most beautiful street in which

josip jelačić gasse was the most beautiful street in which

In the Austrian - Hungarian monarchy the most beautiful street in Petrovaradin was Jelačić Gasse , and after its failure the street is named Jelačićova street .

One of the petrovaradin markets next to the Danube also carried the name of Jelačić .

U Austro-Ugarskoj monarhiji najljepša ulica u Petrovaradinu bijaše Jelačić Gasse, a nakon njezine propasti ulica dobiva naziv Jelačićeva ulica. Jedan od petrovaradinskih trgova uz Dunav također je nosio Jelačićevo prezime.

U Austro-Ugarskoj monarhiji najljepša ulica u Petrovaradinu bijaše Jelačić Gasse, a nakon njezine propasti ulica dobiva naziv Jelačićeva ulica.

Jedan od petrovaradinskih trgova uz Dunav također je nosio Jelačićevo prezime.

In the Austrian-Hungarian monarchy the most beautiful street in Petrovaradin was Jelačić Gasse, and after its failure the street is named Jelačićova street. One of the petrovaradin markets next to the Danube also carried the name of Jelačić.

In the Austrian-Hungarian monarchy the most beautiful street in Petrovaradin was Jelačić Gasse, and after its failure the street is named Jelačićova street.

One of the petrovaradin markets next to the Danube also carried the name of Jelačić.

During the domestic war, two Croatian troops carried the name of Jelačić, the 133th Brigade of HV 'Ban Josip Jelačić' from Otočec and the Brigade of HVO 'Josip ban Jelačić' from Kiseljak.

In the Republic of Croatia, on 31 October 1993, in honor of Joseph Jelacic's banknotes of 20 kuna, he carries his portrait.

(Foto: Leonardo) Na vojnom sajmu MSPO koji je održan početkom rujna u poljskom Kielceu, talijanski…
Otkrivena spomen-ploča banu Josipu Jelačiću u Poljskoj
Svečanost otkrivanja spomen-ploče banu Josipu Jelačiću u povodu 220. obljetnice rođenja održana je 16. listopada 2021. u gradu Łańcutu, Poljska. Riječ je o važnu događaju za afirmaciju Hrvatske i OSRH kroz jačanje veza s Poljskom. Postavljanje spomen-ploče rezultat je inicijative veleposlanika RH u Poljskoj Nj. Eksc. Tomislava Vidoševića i počasnog konzula RH sa sjedištem u Krakovu Paweła Włodarczyka te predanog rada na tom projektu.
Ban Josip Jelačić proveo je kao mladi časnik na službi u Łańcutu u dva navrata ukupno osam godina, od 1819. do 1825. te od 1828. do 1830. Svečanosti su, uz veleposlanika RH sa suradnicima, počasnog konzula RH, vojnog izaslanika RH u Poljskoj, nazočili i brojni uglednici iz društvenog i političkog života Potkarpatskog vojvodstva te izaslanstvo Grada Zaprešića, u kojem je ban Jelačić živio i gdje je pokopan.
Poseban pečat svečanosti dalo je sudjelovanje pripadnika 8. hrvatskog kontingenta u NATO-ovoj aktivnosti ojačane prednje prisutnosti koji su razmješteni na sjeveroistoku Poljske kao element vatrene potpore Borbenoj grupi Poljska, zajedno s kolegama iz OS-a Poljske, iz sastava 21. streljačke brigade Podhale iz Rzeszówa. Stojeći rame uz rame, zorno su prezentirali zajedništvo, prijateljstvo i odlučnost.
“Poljski i hrvatski narod prošli su iznimno teške trenutke u svojoj povijesti i naša je obveza izraziti zahvalnost posebno onima koji su živote posvetili borbi za slobodu i ravnopravnost svojih voljenih naroda. Ban Jelačić jedan je od njih i ova spomen-ploča koju danas svečano postavljamo ujedno je još jedna u nizu potvrda snažne povezanosti naših zemalja i naših naroda,” istaknuo je veleposlanik Vidošević.
Ban Josip Jelačić rođen je 16. listopada 1801. u Petrovaradinu. Kao ugledan časnik, vojskovođa, političar i pristaša hrvatskog narodnog preporoda imenovan je 23. ožujka 1848. dalmatinsko-hrvatsko-slavonskim banom. Umro je 1859. u Zagrebu.
Tekst i foto: OSRH

Question: what is the name of josip jelacic

During the domestic war, two Croatian troops carried the name of Jelačić, the 133th Brigade of HV 'Ban Josip Jelačić' from Otočec and the Brigade of HVO 'Josip ban Jelačić' from Kiseljak.

In the Republic of Croatia, on 31 October 1993, in honor of Joseph Jelacic's banknotes of 20 kuna, he carries his portrait.

Question: when did josip jelacic get his portrait

Question: what is the value of josip jelacic's banknotes

what is the value of josip jelacic's banknotes

Question: how many croatian troops carried the name josip jelačić

how many croatian troops carried the name josip jelačić

Question: where did josip ban jelačić originate

Question: where did josip jelačić hail from

Question: who is the portrait of josip jelačić on 20 kuna

who is the portrait of josip jelačić on 20 kuna

Question: in which year was josip jelacic born

During the domestic war , two Croatian troops carried the name of Jelačić , the 133th Brigade of HV ' Ban Josip Jelačić ' from Otočec and the Brigade of HVO ' Josip ban Jelačić ' from Kiseljak .

In the Republic of Croatia , on 31 October 1993 , in honor of Joseph Jelacic 's banknotes of 20 kuna , he carries his portrait .

Tijekom Domovinskog rata, dvije su hrvatske postrojbe nosile Jelačićevo ime, 133. brigada HV 'Ban Josip Jelačić' iz Otočca i brigada HVO 'Josip ban Jelačić' iz Kiseljaka.

U Republici Hrvatskoj od 31. listopada 1993. godine u čast bana Josipa Jelačića novčanica od 20 kuna nosi njegov portret.

During the domestic war, two Croatian troops carried the name of Jelačić, the 133th Brigade of HV 'Ban Josip Jelačić' from Otočec and the Brigade of HVO 'Josip ban Jelačić' from Kiseljak. In the Republic of Croatia, on 31 October 1993, in honor of Joseph Jelacic's banknotes of 20 kuna, he carries his portrait.

During the domestic war, two Croatian troops carried the name of Jelačić, the 133th Brigade of HV 'Ban Josip Jelačić' from Otočec and the Brigade of HVO 'Josip ban Jelačić' from Kiseljak.

In the Republic of Croatia, on 31 October 1993, in honor of Joseph Jelacic's banknotes of 20 kuna, he carries his portrait.