Događaji
 Izgrađena je španjolska utvrda Sutvrač na otoku Lopudu.proleksis.lzmk.hr, "LOPUD"

 Rođenja

 Smrti
 1. prosinca – Andrija Medulić "Schiavone", renesansni slikar i grafičar (* oko 1510. – 1515.)

 Izvori

 Vanjske poveznice

Events The Spanish Fortress is built on the island of Lopudu.proleksis.lzmk.hr, "LOPUD"

Lopud, otok u Elafitskom otočju, sjeverozapadno od Dubrovnika, u Dubrovačko-neretvanskoj županiji, leži između otoka Šipana na sjeverozapadu i Koločepa na jugoistoku; površine 4,63 km2, 249 stanovnika (2011). Dug je 4,5 km, širok do 2 km. Administrativno pripada gradskom upravnom području grada Dubrovnika. U reljefu se ističu dvije vapnenačke uzvisine s udolinom između njih; najviši vrh Brdo, 216 m. Duljina obale 13,2 km. Glavne uvale Lopud i Šunj (pješčana plaža). Obrastao bujnom mediteranskom vegetacijom. Jedino naselje je Lopud, na sjeverozapadu otoka. Vinogradarstvo i maslinarstvo; ribarstvo; pomorstvo. Turizam. Trajektne veze s Dubrovnikom. Brojni kulturno-povijesni spomenici. Župna crkva Gospe od Šunja (XIII. st., dograđivana do XVII. st.); crkveni muzej čuva niz vrijednih predmeta (umjetničke slike, relikvijar iz VIII–IX. st., liturgijski predmeti). Crkva Svetoga Trojstva (XVI–XVII. st.), franjevački (osnovan 1483, napušten 1808) i dominikanski samostan (osnovan 1482, napušten). Ostatci crkvica iz ranohrvatskoga razdoblja. Ljetnikovci brodovlasnika Miha Pracata, biskupa Nikole Brautića i obitelji Đurđević (XVI–XVII. st.), ruševine Kneževa dvora; španjolska tvrđava Sutvrač (1563). Naseljen od antike (latiniziran naziv Lafota, od grčkog Elaphites, kod Plinija). Prije Dubrovačke Republike vjerojatno je pripadao Zahumlju. Od XI. st. bio je sastavni dio Dubrovačke Republike. Od 1457. bio je sjedište knežije Lopuda i Koločepa u sastavu Dubrovačke Republike, 1669. sjedinjen je sa Šipanom u jednu knežiju, sa sjedištem na Lopudu. Najveći procvat doživio je u XV. i XVI. st. zahvaljujući pomorstvu i trgovini. Stradao je u potresu 1667.

Question: on which island was the spanish fortress built

Question: what was built on the island of lopudu in 1563

Question: what language was spoken on the island of lopudu

Question: what does lopudu mean in spanish

Question: on which island was the spanish fortress built in 1563

Question: who built the fortress on the island of lopudu

Question: what was the name of the spanish fortress built on the island of lopud

Events The Spanish Fortress is built on the island of Lopudu.proleksis.lzmk.hr , " LOPUD "


Događaji
Španjolci uspostavljaju prvi kontakt s Indijancima Aguaruna u sjevernom Peruu.The Indians of Central and South America: An Ethnohistorical Dictionary pristupljeno 21. lipnja 2021

 Rođenja
 13. travnja – Juraj IV. Zrinski, hrvatski velikaš iz obitelji Zrinski († 1603.)
 30. srpnja – Ferdinando I. de' Medici, veliki vojvoda Toskane († 1609.)
 Nikola Vitov Gučetić, plemić, filozof, političar i polihistor († 1610.)

 Smrti
 14. veljače – Il Sodoma, slikar (* 1477.)
 10. studenog – Papa Pavao III. (* 1468.)
 21. prosinca – Margarita od Navarre, navarska kraljica (* 1492.)
 Safa Girej, kazanski kan
 Paullu Inca, inkanski princ (* 1518.)

 Izvori

 Vanjske poveznice

The Indians of Central and South America: An Ethnohistorical Dictionary accessed 21 June 2021

Question: when will the ethnohistorical dictionary be released

Question: who were the first known inhabitants of the continent

Peruu . The Indians of Central and South America

Question: what is the name of the dictionary written by the indians

Question: where did the indians come from

Question: in 1549, the indians of central and south america were called what

Question: when was the indian ethnohistorical dictionary published

Question: who were the first inhabitants of central and south america

The Indians of Central and South America : An Ethnohistorical Dictionary accessed 21 June 2021


Događaji
Španjolski misionari i istraživači uspostavljaju prvi kontakt s Indijancima Sirionó iz Bolivije.The Indians of Central and South America: An Ethnohistorical Dictionary pristupljeno 21. lipnja 2021

 Rođenja

 Smrti
 30. svibnja – Ivan Diego Cuauhtlatoatzin, meksički svetac (* o. 1474.)

 Izvori

 Vanjske poveznice

Question: who were the first to appear in the ethnohistorical dictionary

i istraživači uspostavljaju prvi kontakt s Indijancima Sirionó iz Bolivije . The Indians of Central and South America : An Ethnohistorical

Question: what is the name of the dictionary that will be released in 2021

Question: what is the latin name for the indian people


Događaji
12. ožujka Klis je nakon duge borbe pao pod vlast Turaka koji su pogubili hrabrog kapetana Petra Kružića. Osmanskom osvajanju pomogli su Mlečani podilaženjem osmanskom sultanu.J. Kovačić: Žrnovnica pod Turcima, Baština 34, Split 2007., str. 8

 Rođenja

 Smrti
 12. ožujka – Petar Kružić, hrvatski vojskovođa i kapetan Klisa.

 Izvori

 Vanjske poveznice

The events of March 12 Klis after a long battle fell under the power of the Turks who killed the brave captain Peter Kružić.

Question: who won the battle of march 12 klass

Question: who did the turks kill in march 12 klass

Question: who was killed at the battle of march 12 klass

Question: on which date in 1537 did the turks kill peter kruž

Question: on what date did the battle of klass take place

Question: where did the battle of march 12, 1537 take place

Question: who killed the captain of the klis

vlast Turaka koji su pogubili hrabrog kapetana Petra Kružića .

The events of March 12 Klis after a long battle fell under the power of the Turks who killed the brave captain Peter Kružić .


Mitologija (ili hr. pričoslovljeMarijana Hameršak, »Velikani ili anonimci? Jacob i Wilhelm Grimm u hrvatskoj književnosti, politici i znanosti devetnaestoga stoljeća«, Libri & Liberi, VI, 1‒2, 197‒214, 2012, Zagreb ili bajoslovljehttps://hjp.znanje.hr/index.php?show=search) je znanost koja proučava priče fantastičnog sadržaja u kojima su junaci bogovi, polubogovi, heroji i slično. Te priče bilježi mit, legenda, tradicija, usmena predaja i drugo.

Pored toga, mitologijom se naziva i skup mitova neke religije, etničke skupine ili geografskih cjelina.

 Mitološka priča

Mitološka priča je simbol, odnosno, skup simboličnih slika proizašlih iz ljudske psihe. Predstavljena je kroz simbole, jer drugačije nije ni moguće, zato što prenosi istinsku poruku koju se riječima ne može objasniti. Mitologija je točka susreta poznatog i nepoznatog, odnosno, ljudske svijesti i podsvijesti. Ona je ljudima nekada služila kao vodič kroz životna iskušenja i životne izazove. Uz ritual i umjetnost, mitologija je činila religijsku cjelinu i ova tri elementa, ako su odvojena, gube na moći svoje poruke.
Dio mitova bavi se tematikom sazrijevanja pojedinaca - prijelaz iz djetinjstva i adolescencije (psihološke ovisnosti) u samoodgovornu i neovisnu odraslu osobu. Mitologija je nekoć, kroz svoju univerzalnu poruku, dovodila ljude u sklad sa svijetom u kojem žive.

Druge priče u mitologiji obično objašnjavaju postanak svemira, prirodne fenomene i, općenito, sve pojave za koje ne postoji jednostavno i logično objašnjenje. Nemaju svi mitovi potrebu da objašnjavaju nepoznato. Postoje i mitovi koji također sadrže natprirodne pojave i događaje, ali su to puno jednostavnije i kraće priče koje se jednostavno prenose usmenom predajom s generacije na generaciju.

Mitologija, dakle, predstavlja skup priča, možda nekim dijelom i istinitih, dijelom legendarnih, a najvećim dijelom metaforičkih ili simboličkih, te se u njima tom "izmišljenom" stvarnošću pokušava predočiti ono ljudima neshvatljivo. Mitologija je metafora stvarnosti koju su koristile generacije čovječanstva s namjerom da poduče, prenesu mudrost ili jednostavno dadu odgovor na „ono nešto nepoznato.“ Iz tog razloga lako je zamijetiti da je mitologija često utjelovljivala i narodnu ili već pripadajuću religiju stanovništva. S obzirom na to da je mitologija jednako kao i religija u to doba često igrala ulogu koju danas zauzima znanost, ne možemo o njoj više pričati kao o znanosti, s obzirom na to da ne posjeduje nikakve znanstvene metode, ali može se govoriti o njenom utjecaju na razvoj čovjekovog razmišljanja.

 Religija i mitologija

Likovi u mitološkim pričama najčešće su i religijski, pa su mitologija i religija raznih naroda usko povezani.

Na temelju mitološke priče nastaje religija, institucionalizirana vjera. Religija uzima mitološku priču i čini od nje dogmu, odnosno religijsku sliku koju se ne smije preispitivati. Tako se mitološku priču, koja je izvorno poetičnog i fluidnog karaktera, pretvara u doslovnu činjenicu ili pak povijesni događaj. Na temelju tako institucionalizirane religije nastaju ljudske civilizacije vođene njihovom vjerskom zajednicom.

Dok se mitološku priču živi punim plućima, odnosno dok njeni simboli koriste slike koje odgovaraju suvremenom načinu življenja, suvremenim problemima ljudskoga života, te se priče ili slike nipošto ne smatraju "mitologijom" nego "činjenicom". Drugim riječima, najbolja definicija mitologije u našem svijetu jest "religija drugih naroda, ali nikako moja religija". Ovakav odbojan stav prema mitologiji dolazi iz uobičajenog shvaćanja utemeljenog u 19. stoljeću među autorima "demitologizatorima" koji su mitologiju definirali kao nešto lažno, neistinito, izmišljeno, kao fikciju ili pak pričicu za zabavu, a to nikako nije bilo prikladno za vrijeme velikog uzleta "razuma" i "stvarnog, realnog svijeta".

Može se reći kako postoje dva različita načina čitanja mitološkog teksta:

 religijski način koji od mita čini čvrstu, činjeničnu, krutu, proznu sliku, povijesni događaj.

 i umjetnički način koji mit promatra kao poeziju, pjesmu, metaforu koja se odnosi, kako na misterij univerzma, tako i na ljudski unutarnji misterij koji se ne može drugačije izreći osim putem pjesme, odnosno umjetnosti.

 Moderna mitologija

Ponajboli primjeri moderne mitologije donose popularni filmski i televizijski serijali.
To su serijali Star Trek, koji je stvorio Gene Roddenberry i Star Wars, koji je osmislio George Lucas.
Od književnosti se izdvaja trilogija Gospodar prstenova.
Zatim su tu još i mitološke priče prikazane kroz crtane filmove Walta Disneya, kao što su Kralj lavova i Legenda o medvjedu.

 Gospodar prstenova
Gospodar prstenova daje odgovore i objašnjenja o postanku svijeta, ponešto o čovjeku i daje jednu alternativnu priču o nastanku svijeta, jedan novi uvid, nov način razmišljanja. Glavna simbolika koju priča jasno naglašava je simbolika prstena. Prsten simbolizira moć. Moć je predstavljena kao jedna od osnovnih ljudskih slabosti i najvećih kušnji koju samo rijetki i čvrsti mogu savladati. Čovjek se pred iskušenjem moći vrlo lako slomi i ubrzo moć počne kontrolirati čovjeka, a ne obratno. Upravo zbog toga, priča nam predstavlja vrlo posebne junake - male ljude, hobite. Poruka je jasna - mali je čovjek sposoban za velike stvari.

Između ostalog, ova mitološka priča pokazuje i vrijednosti zajedničkog rada i prijateljstva. Glavni junak, Frodo Baggins, koji žrtvuje svoje tijelo kako bi bio izjeden iznutra od strane prstena, nikada ne bi uspio uništiti prsten da mu nije pomogao njegov vjerni prijatelj Sam Gamgee.

 Ratovi zvijezda
Ratovi zvijezda je mitološka priča koja se također temelji na određenim simbolima ljudske podsvijesti. Prvenstveno, ono što je inovativno u ovom djelu je svemirski prostor koji nije u cijelosti obuhvaćen ljudskim saznanjima. Na taj način on podsjeća na mjesta u koja nitko prije nije kročio, poput šuma, pustinja ili špilja u starim mitovima.

Osim toga, prikazan nam je glavni junak, Anakin Skywalker, koji je, takoreći, rođen "po duhu svetom" i on predstavlja izbavitelja, mesiju, spaistelja koji će uništiti zlu silu i vratiti mir galaksiji. Ovo je itekako simbolika koja može pronaći svoje poveznice s Isusom Kristom.

U cijelosti, ova priča govori o sistemu, državnom i političkom stroju, koji se suprotstavlja čovječnosti, a to je upravo ono s čime se čovjek današnjice susreće. Hoće li sistem čovjeka lišiti njegove čovječnosti ili će čovjek uspjeti koristiti sistem u ljudske svrhe.

Novija tri nastavka govore o padu junaka za koga je prorečeno da će uništiti zlu silu koja je obuzela čitavi univerzum. U svojoj želji da spasi ženu od umiranja, zbog svoje privrženosti i nemogućnosti da se pomiri sa životom, junak pada i prelazi na ono što je simbolično nazvano Tamnom stranom sile.

Starija tri nastavka predstavljaju staru mitološku priču o junakovoj pustolovini koja će formirati njegov karakter.
Priče o junacima poput ovih simboliziraju ono što se događa u svakome od nas kroz našu pojedinačnu pustolovinu života. One pomažu ljudima, kroz svoju simboliku, u transformaciji svjesnosti i omogućuju im ispunjeniji i lakše prihvatljiviji život prepun iskušenja.

George Lucas je serijal filmova Star Wars napisao inspiriran najvećim mitologom našega vremena, Josephom Campbellom i njegovim remek djelom „The Hero with a Thousand Faces”. Isti je slučaj i s Walt Disneyevim animiranim filmom „The Lion King”.

 Mitologije po regijama

Afrika

 zulu mitologija
 egipatska mitologija

Azija

 budistička mitologija - iranska mitologija - japanska mitologija - kineska mitologija - korejska mitologija - hinduistička mitologija

Australija i Oceanija

 melanezijska mitologija - mikronezijska mitologija - polinezijska mitologija - australska mitologija

Bliski Istok

  arapska mitologija- kanaanska mitologija- kršćanska mitologija- islamska mitologija- mezopotamska mitologija- sumerska mitologija - židovska mitologija

Europa

 anglosaska mitologija - engleska mitologija - etrurska mitologija - grčka mitologija - keltska mitologija - korzikanska mitologija - kršćanska mitologija - germanska mitologija - rimska mitologija - nordijska mitologija - slavenska mitologija

Sjeverna Amerika

 američka mitologija - navaho mitologija

Srednja Amerika i Južna Amerika

 mitologija Srednje Amerike i južnoamerička mitologija

 Vanjske poveznice

 Literatura

 Marin Buovac: Prilog boljem poznavanju simbolike zoomorfnih recipijenata iz antičke luke u Zatonu kraj Nina - Toward better understanding of the symbolism of the zoomorphic receptacles from the ancient port of Zaton near Nin, Diadora, vol. 31, 2017.

Kategorija:Društvene znanosti

Question: who are the authors of the mitologija

Question: mitologija is a science that studies the stories of fantastic content in which heroes are

Question: what kind of content does mitologija study

Question: what are the different types of stories in mitologija

Question: what are the main characters in mitologija

Question: when was mitologija published in croatia

Question: what are gods, semi-boys, and so on

Question: what are the different types of heroes in mitologija

Jacob and Wilhelm Grimm in the Croatian literature , politics and science of the nineteenth century , Libri & Liberi , VI , 1–2 , 197–214 , 2012 , Zagreb is a science that studies the stories of fantastic content in which heroes are gods , semi - boys , heroes and so on .

These stories note myths , legends , traditions , oral lectures and more .

Jacob i Wilhelm Grimm u hrvatskoj književnosti, politici i znanosti devetnaestoga stoljeća«, Libri & Liberi, VI, 1‒2, 197‒214, 2012, Zagreb ili bajoslovlje je znanost koja proučava priče fantastičnog sadržaja u kojima su junaci bogovi, polubogovi, heroji i slično. Te priče bilježi mit, legenda, tradicija, usmena predaja i drugo.

Jacob and Wilhelm Grimm in the Croatian literature, politics and science of the nineteenth century, Libri & Liberi, VI, 1–2, 197–214, 2012, Zagreb is a science that studies the stories of fantastic content in which heroes are gods, semi-boys, heroes and so on. These stories note myths, legends, traditions, oral lectures and more.


Aleksandar III. Veliki (poznat i kao Aleksandar Makedonski; Pela, ljeto 356. pr. Kr. - Babilon, 13. lipnja 323. pr. Kr.), makedonski vladar od 336. do 323. pr. Kr. i član vladarske dinastije Argeada. Kao zapovjednik udružene vojske grčkih država osvojio je veliko Perzijsko Carstvo, Egipat te s vojskom došao do Indije. Nakon njegove smrti, u 32.  godini života, njegovo se carstvo raspalo u ratovima njegovih vojskovođa odnosno dijadoha.

 Aleksandrovo djetinjstvo
Aleksandarovi roditelji bili su makedonski kralj Filip II. Makedonski i epirska princeza Olimpijada. U mladosti mu je učitelj bio čuveni grčki filozof Aristotel. Aleksandrova sestra zvala se Kleopatra. Aristotel ga je nadahnuo pričama o Homeru i Ilijadi, a posebno ga je nadahnuo Ahilej u kojem je vidio i svog uzora, pa je čak kao što je Ahil zavezao mrtvog Hektora za konja i vukao ga oko Troje i sam Aleksandar zavezao jednog svog protivnika i vukao ga, samo što je taj, za razliku od Hektora, još bio živ. Aristotel je napustio kraljevski dvor 340. pr. Kr. i od tada Aleksandar sudjeluje u državnim poslovima. U bitci kod Heroneje, 338. pr. Kr., gdje je Filip II. pobijedio udružene Atenu i Tebu, Aleksandar je zapovijednik lijevog krila.

Kada se Filip rastao od Olimpijade i ponovo oženio drugom, te dobio sina, Aleksandar se s ocem žestoko posvađao. Isprva je Aleksandar otišao s majkom u Epir. Ipak, ubrzo se vratio u Makedoniju i pomirio s ocem. Filipa je 336. pr. Kr. ubio njegov sluga Pausinas. Budući da je i ovaj odmah ubijen, pozadina ubojstva nikad nije riješena. Aleksandar se odmah, uz podršku vojske, a bez veće opozicije, proglasio kraljem. U to vrijeme Makedonija imala je veliku vojnu premoć nad Grčkom pa se moglo krenuti na veliki vojni pohod na Perziju.

 Dolazak na vlast
Aleksandar je najprije došao u Korint, gdje je od izaslanika svih grčkih gradova, osim Sparte, imenovan vrhovnim vojnim zapovjednikom u pohodu na Perziju. Taj pohod planirao je prije smrti i Filip II. Zatim je otišao na sjever i porazio plemena Tribale i Ilire. Međutim su se u Grčkoj počele širiti glasine o njegovoj smrti pa se grad Teba spremao na ustanak. Aleksandar je munjevito stigao pred Tebu i zahtijevao neka se grad preda. Kada su ovi to odbili, zauzeo je grad silom. Nekoliko tisuća Tebanaca okrutno je ubijeno, a svi preživjeli stanovnici prodani su u robove. Cijeli grad je - osim hramova, razrušen, a svaki kamen u gradu preokrenut. Nakon toga ostali su se gradovi u Grčkoj pokorili Makedoniji.

Od samog početka Aleksandrove vladavine i ratovanja važnu ulogu imao je njegov savjetnik za odnose s javnošću Kalisten koji je bio i izvjestitelj s ratišta.

 Aleksandrovi vojni pohodi
334. pr. Kr. Aleksandar je napokon krenuo u pohod na Perziju. Upravu Makedonije povjerio je Antipateru. Antipater je, za održavanje mira u Grčkoj, raspolagao vojskom od 13.000 ljudi. Jačina vojske pod Aleksandrom bila je oko 30.000 pješaka i 5.000 konjanika. To je uključivalo oko 15.000 Makedonaca, 7.000 iz grčkih gradova, a ostalo plaćenici. Drugi po položaju u makedonskoj vojsci bio je iskusni vojskovođa Parmenion. Perzijsko Carstvo je bilo u velikoj krizi. Lokalni satrapi su u gradovima i pokrajinama vladali praktički samostalno. Zbog toga Perzijanci nisu imali veliku kopnenu vojsku, tek mornaricu.

Prvi sudar s perzijskom vojskom bila je bitka kod Granika, 334. pr. Kr. Makedonska falanga pokazala se superiorna Perzijancima i Aleksandar je ostvario potpunu pobjedu.

Zarobljenici su poslani u Grčku svezani u lancima. Mnogi gradovi u Maloj Aziji otvorili su Aleksandru vrata i dočekali ga kao spasitelja. Oni koji su pružali otpor bili su zauzeti silom i surovo kažnjeni. U osvojenim gradovima Aleksandar je izbacivao tirane i uspostavljao demokratska uređenja. Time se osigurao od eventualnih pobuna. U jednom gradu u Perziji je, da bi ujedinio istok i zapad, napravio veliko vjenčanje. Tisuću njegovih vojnika vjenčalo se s tisuću Perzijanki.

Aleksandar je odbijao pomorsku bitku s Perzijancima, već je išao na osvajanje pomorskih gradova. Time je suzio prostor perzijskoj floti. Prilikom ulaska u grad Gordion, Aleksandar je mačem presjekao čuveni Gordijski čvor. Prema legendi onaj koji razriješi ovaj zamršen čvor vladat će svijetom. Presijecanjem čvora, Aleksandar je tako ispunio proročanstvo. Darije III., perzijski kralj, poražen je i u drugoj bitci kod Isa, 333. pr. Kr. Darije je pobjegao, ali je njegova obitelj zarobljena. Odbivši sve Darijeve ponude za pregovore, vojni pohod se nastavio. 332. pr. Kr. Aleksandar je bez otpora ušao u Egipat, gdje su ga slavili kao osloboditelja dok su mu egipatski svećenici ukazali "božanske počasti". U Egiptu je osnovao grad Aleksandriju, 331. pr. Kr. Kroz cijeli svoj pohod Aleksandar je osnovao nekoliko desetaka gradova,većinom iz vojnih razloga. Mnogi od njih su se zvali Aleksandrija. U međuvremenu, Antipater je u Grčkoj porazio spartanskog kralja Agisa III. u bitci kod Megalopolisa, 331. pr. Kr., pa je pohod mogao biti mirno nastavljen.

Teško pristupačan i okružen morem grad Tir se odbijao predati. Opsada Tira trajala je sedam mjeseci, ali je zauzet 332. pr. Kr. Nakon zauzimanja grada oko 10.000 ljudi je masakrirano a svi preostali, oko 30.000, prodani su kao robovi. Krenuvši dalje na istok, Aleksandar je porazio Darija III. u bitci kod Gaugamele i zauzeo Perzepolis 331. pr. Kr. nakon iscrpljujuće bitke kod Perzijskih vrata gdje ga je mjesec dana zadržao Ariobarzan. Kada se Darije htio predati ubio ga je njegov sluga Bes i proglasio se njegovim nasljednikom kao Artakserkso V. Besa su 329. pr. Kr. uhvatili Makedonaci i pogubili ga. Time je Perzijsko Carstvo bilo osvojeno. Aleksandar se proglasio nasljednikom Ahemenidskog Perzijskog Carstva i Babilon proglasio glavnim gradom svog carstva.

327. pr. Kr. Aleksandar je krenuo u novi vojni pohod, dalje na istok. Premda je ukupni broj ljudi iznosio više od 100.000 to je uključivalo i žene, djecu, zabavljače i ino. Vojna sila bila je oko 40.000 vojnika. Istočne dijelove bivšeg Perzijskog Carstva osvojio je bez većeg otpora. Dočekao ga je indijski vladar Pors velikom vojskom koja je uključivala i 200 ratnih slonova. Bitka kod Hidaspa, 326. pr. Kr., bila je krvava. U toj bitci poginuo je njegov slavni konj Bukefal. Slonovi su nabijali Makedonce kljovama dok su Makedonci slonove tjerali bakljama. U pomutnji koja je nastala slonovi su gazili i jedne i druge. Aleksandar je ipak pobijedio i zarobio Pora, a zatim oslobodio i prepustio civilnu upravu zemlje. U Indiji se sukobio i s Radžom koji je imao 50.000 pješaka i brojne ratne slonove. Aleksandar je svejedno pobijedio, ali ga se toliko dojmila Radžina hrabrost i to što mu se suprotstavio te ga nije ubio nego mu je vratio cijelo kraljevstvo. Koliko je daleko na istok dospio, nije poznato. Kada je Aleksandar namjeravao ići dalje na istok do kraja svijeta vojska je počela pokazivati znakove da postoji mogućnost pobune. Surova klima i tropske kiše smanjile su vojni moral. Aleksandar je pristao na povratak u Babilon. Prema legendi, kada su ga vojnici odbili slijediti i odbacili oružje, Aleksandar se zatvorio u svoj šator i počeo plakati. 323. pr. Kr. Aleksandar je planirao vojni pohod na sjever Afrike. Vojska je već bila spremna, ali je Aleksandar iznenada umro.

 Aleksandrova smrt
Aleksandar je umro u 32. godini života. Vraćajući se u Babilon, jedne noći nakon pijanke obolijeva, te je nakon 11 dana groznice umro. Neki povjesničari navode kako je uzrok njegove smrti groznica ili tifus. Sumnja se i da je Aleksandra netko od njegovih vojnika ubio ili otrovao zato što su ga morali obožavati kao boga, no tu drugu teoriju neki povjesničari demantiraju jer smatraju da bi mu vojnici dali veću dozu otrova, od koje bi umro odmah, a ne nakon 11 dana.

 Vladanje velikim carstvom
Nakon povratka iz Indije, Aleksandar je brzo i okrutno ponovo uspostavio svoj autoritet. Trećina satrapa u provincijama je smijenjena, a mnogi su osuđeni na smrt i smaknuti. Aleksandar je imao namjeru udružiti Makedonce i Perzijance u jedan narod i time spriječiti buduće sukobe. Zbog toga su svi njegovi makedonski vojnici i časnici, na njegov nagovor, uzimali za žene Perzijanke. Zatim je počeo primati Perzijance u vojsku pod istim (povlaštenim) uvjetima kao i Makedonce. Kada je Aleksandar odlučio oko 9.000 makedonskih vojnih veterana vratiti u Makedoniju, u vojsci je izbila pobuna. Pobunila se cijela makedonska vojska osim Aleksandrove tjelesne straže. Aleksandar je cijelu vojsku raspustio, a uzeo u službu Perzijance. Zatim je organizirao veliki banket za oko 9.000 ljudi. Time se situacija smirila. Vojni veterani su se mirno s darovima i pod vodstvom Kratera vratili kućama.

 Mjesto i značenje u povijesti
Aleksandar spada među najznačajnije osobe u ljudskoj povijesti, uz Kira Velikog smatra ga se najvećim osvajačem starog vijeka. U 13 godina, koliko je vladao, stvorio je jedno od najvećih carstva u povijesti (uz Perzijsko i Rimsko Carstvo). Ta se država prostirala sve od Makedonije do Indije. Iako se njegovo carstvo raspalo gotovo odmah nakon njegove smrti posljedice njegovih osvajanja bile su dalekosežne. Ahemenidska dinastija u Perziji, prestala je postojati. Aramejski jezik, službeni jezik u Perziji potisnut je u korist jezika koine. Osnivanjem gradova potaknuo je razvoj trgovine i općenito ekonomiju. Od 334. pr. Kr., kada je Aleksandar krenuo na Perziju, računa se početak novog povijesnog razdoblja koje se zove helenizam. Aleksandar se ubraja i među najveće vojne genije. Mnogim slavnim vladarima i vojskovođama, npr. Gaj Julije Cezar, upravo je on bio životni uzor.

Legenda o Gordijskom čvoru najbolje opisuje način njegova vladanja tj. ljudi su ga morali prihvatiti i njega i način vladanja, no oponašajući politiku svog uzora Kira Velikog on ih uglavnom nije tlačio već poštovao. Zalagao se za helenizam ali je na sve važnije položaje u vojsci i administraciji postavljao uglavnom Makedonce. Učitelj mu je bio Aristotel. Aleksandar je specifičan po tome što je gradovima koje je stvarao davao ime Aleksandrija, tako da je ukupno bilo 70 Aleksandrija, od Egipta do sjevera Afganistana.

 Aleksandrova obitelj
Buran mu je bio i privatni život. Ženio se dva puta i imao brojne ljubavnice. Postoje i informacije o homoseksualnim sklonostima (Varia Historia, 12.7). Prva žena, baktrijska princeza Roksana rodila je nakon njegove smrti Aleksandra IV. Makedonskog. Druga žena mu je bila Stateira II., kćer Darija III. koju će Roksana zajedno s drugom kćerkom Darija dati pogubiti odmah nakon smrti Aleksandra. Sa svojom ljubavnicom Barsinom imao je sina Herakla. Potomci Aleksandra zajednom s Roksanom bit će otrovani ili ubijeni između 310. pr. Kr. i 309. pr. Kr. po nalogu regenta Makedonije Kasandera u njegovom neuspjelom pokušaju osnivanja, nakon ženidbe s Tesalonikom, sestrom Aleksandra Velikog, vlastite dinastije.

 Aleksandar u suvremenoj kulturi
O Aleksandru Velikom napisani su sljedeći romani:
Aleksandrida je srednjovjekovni roman o Aleksandru Velikomu i njegovu osvajanju svijeta.
O Aleksandru Velikom snimljeni su sljedeći filmovi:
 Aleksandar Veliki (Alexander the Great) iz 1956. godine u režiji Roberta Rossena s Richardom Burtonom u glavnoj ulozi.
 Aleksandar (Alexander), 2004. godine u režiji Olivera Stonea s Colinom Farrellom u glavnoj ulozi.

 Bilješke
Prema antičkim izvorima rođen je 6. hekatombaiona (prvi mjesec nakon ljetnog solsticija) što se u suvremenoj literaturi ponekad tumači kao 20. srpnja, no to nikako nije pouzdano jer je atički kalendar u 4. stoljeću pr. Kr. imao više inačica i bio je astronomski neprecizan. U literaturi se isto tako za datum smrti nerijetko navode 13. ili 10. lipnja što je također pogrešno; prvi se temelji na nepreciznim starogrčkim tumačenjima egipatskog kalendara, a drugi na prvotnom nerazumijevanju babilonijskih astronomskih dnevnika po kojima je precizan datum danas i određen.

 Izvori

Vanjske poveznice

 Victor Duruy o Aleksandru Velikom

Kategorija:Antički makedonski vladari
Kategorija:Faraoni

The .

He is a member of the Argead dynasty.

Question: where did aleksandar veliki conquer the persian empire

The .

He is a member of the Argead dynasty.

Question: who did aleksandar veliki conquer in india

The .

He is a member of the Argead dynasty.

Question: aleksandar veliki was the commander of what

The .

He is a member of the Argead dynasty.

Question: what army did aleksandar veliki command

The .

He is a member of the Argead dynasty.

Question: what dynasty did aleksandar veliki belong to

The .

He is a member of the Argead dynasty.

Question: what did aleksandar veliki conquer in india

The .

He is a member of the Argead dynasty.

Question: aleksandar veliki was a member of which greek dynasty

The .

He is a member of the Argead dynasty.

As the commander of the united army of the Greek states , he conquered the great Persian Empire , Egypt and with the army arrived in India .

The . He is a member of the Argead dynasty. As the commander of the united army of the Greek states, he conquered the great Persian Empire, Egypt and with the army arrived in India.


Ptolemej I. Soter (grč. Πτολεμαῖος Σωτήρ) (Makedonija, 367. pr. Kr.  - Egipat, 283. pr. Kr. ), grčko-makedonski vojskovođa i egipatski kralj, vladao 305. pr. Kr. - 283. pr. Kr. Bio je jedan od vojskovođa Aleksandra Velikog, u borbama dijadoha nakon Aleksandrove smrti uspio je zavladati Egiptom i osnovati dinastiju Ptolemejevića, koja je vladala Egiptom 305. pr. Kr. - 30. pr. Kr. Smatra se i osnivačem znamenite Aleksandrijske knjižnice. Supruga mu je bila Euridika Egipatska. Naslijedio ga je njegov sin Ptolemej II. Filadelf.

 Životopis

Sin makedonskog plemića Laga, Ptolemej je upoznao Aleksandra već u mladim danima. Nakon što je 336. pr. Kr. Aleksandar postao kralj, Ptolemej ga je, kao jedan od njegovih tjelesnih čuvara, pratio u njegovim vojnim pohodima. Od 327. pr. Kr. postaje jedan od najpouzdanijih Aleksandrovih vojnih zapovjednika.

Kada je Aleksandar 323. pr. Kr. umro, Ptolemej od Perdike, glavog regenta carstva, dobiva na upravu Egipat, kao satrap. Ptolemej je ubrzo prišao koaliciji Antipatera, Antigona, Kratera i Lizimaha protiv Perdike. Perdika je krenuo s vojskom na Egipat, ali kada nije uspio prijeći Nil vojska se pobunila i ubila ga 321. pr. Kr.Povijest, sv. III, str. 184. Antipater, novi regent cijelog carstva, potvrdio je Ptolemeju pravo da ostane satrap Egipta.

Godine 318. pr. Kr. pod vlast Ptolemeja pali su i Palestina i Cipar,a 315. pr. Kr. se udružuje s Lizimahom, Kasandrom i Seleukom protiv Antigona koji je zavladao velikim dijelom Azije. Pobijedio je, zajedno sa Seleukom, Demetrija, sina Antigonova, u bitci kod Gaze, 312. pr. Kr. Time je Antigon izgubio velik dio Azije. Godine 311. pr. Kr. uspostavljen je mir, a u Makedoniji je ubijen sin Aleksandra Velikog, Aleksandar IV. Makedonski. Sada Ptolomeju nitko nije mogao osporiti vlast u Egiptu.

Godine 310. pr. Kr. rat se nastavio. Demetrije je Ptolemejevoj floti nanio težak poraz 306. pr. Kr. u pomorskoj bitci kod Salamine. Antigon je zauzeo Cipar i proglasio se kraljem. Zatim je Antigon s vojskom od oko 88.000 ljudi i velikom flotom krenuo u invaziju na Egipat, ali je veliko nevrijeme uništilo brodove, a Ptolemej je novcem privukao brojne vojnike na svoju stranu. Nakon ove neuspjele invazije Ptolemej se 305. pr. Kr. proglasio kraljem (faraonom) Egipta.

Od 305. pr. Kr. do 304. pr. Kr. Demetrije je držao otok Rod pod opsadom, jer su stanovnici Rodosa bili vjerni Ptolemeju. Opsada Rodosa je završila sporazumom. U znak zahvalnosti za pomoć koju su dobivali od Ptolemeja za vrijeme opsade stanovnici Rodosa su Ptolemeja nazvali Soter (Spasitelj).

Godine 302. pr. Kr. Ptolemej je u dogovoru s Lizimahom i Seleukom napao Antigona u Siriji. Kada je Antigon poginuo u bitci kod Ipsa 301. pr. Kr., Ptolemej je zauzeo dio Sirije, iako nije sudjelovao u bitci protiv Antigona. Godine 300. pr. Kr. sklopio je mir s Lizimahom i dao mu svoju kćer Arsinoju II. za ženu.

Godine 294. pr. Kr. ponovo je osvojio Cipar. Abdicirao je 285. pr. Kr. u korist svog sina Ptolemeja II. Filadelfa, kojega je imao s trećom suprugom Berenikom. Njegov stariji sin Ptolemej Keraun je zbog toga napustio Egipat.

 Bilješke

 Literatura
 Povijest, sv. III, Zagreb, 2007.

 Vanjske poveznice

 Ptolemej I. Soter - Britannica Online
 livius.org
 mlahanas.de - Ptolemy I Soter
 Ptolemy I - marriam-webster.com

Kategorija:Antički makedonski vojskovođe
Kategorija:Ptolemejevići
Kategorija:Starogrčki povjesničari

Ptolemy I Soter
Ptolemy I Soterbiographical name
(born 367/366, Macedoniadied 283/282 BC, Egypt) Ruler of Egypt (323–285) and founder of the Ptolemaic dynasty. A Macedonian general of Alexander the Great, he and the other generals divided the empire after Alexander's death, Ptolemy becoming satrap of Egypt. Alexander's successors were soon at war. Ptolemy was defeated in 306 by Antigonus I Monophthalmus, though he and the others rebuffed Antigonus's attack on Egypt. He earned the name Soter (Saviour) after defeating Antigonus on Rhodes (304), but Antigonus was not finally crushed until 301 at the Battle of Ipsus. Ptolemy secured and expanded his empire through alliances and marriages. He and his fellow kings won a final war (288–286) against Demetrius of Macedonia, freeing Athens from Macedonian occupation. He obtained control of the League of Islanders (including most of the Aegean islands), which formed the basis of Egypt's maritime supremacy. As king he respected Egyptian culture, blended Greek and Egyptian peoples and religions, and founded the Library and Museum of Alexandria. After his death the Egyptians raised him to the level of a god. He was succeeded by his son, Ptolemy II Philadelphus.
This entry comes from Encyclopædia Britannica Concise.
For the full entry on Ptolemy I Soter, visit Britannica.com.
Seen & Heard
What made you look up Ptolemy I Soter? Please tell us what you were reading, watching or discussing that led you here.

Question: who took cyprus and declared himself king

Question: how many people did antigon have when he took cyprus

how many people did antigon have when Ptolemej I. Soter took cyprus

Question: what caused the destruction of antigon's ships

Question: who was the leader of cyprus at the time of antigon

Question: what country did ptolemej i soter take over

Question: which country did ptolemej i soter invade

Question: what position did ptolemej i soter hold in cyprus

Antigon took Cyprus and declared himself king .

Then Antigon with an army of about 88,000 people and a large fleet began to invade Egypt , but the great storm destroyed the ships , and Ptolemaios with money attracted numerous soldiers to his side .

Antigon took Cyprus and declared himself king. Then Antigon with an army of about 88,000 people and a large fleet began to invade Egypt, but the great storm destroyed the ships, and Ptolemaios with money attracted numerous soldiers to his side.

Ptolemy I. Soter - Britannica Online livius.org mlahanas.de - Ptolemy I Soter Ptolemy I - marriam-webster.com

|home : index : ancient Greece : ancient Egypt : Diadochi : article by Jona Lendering ©|
Ptolemy I Soter
|Ptolemy
I Soter (367-282): friend and biographer of the Macedonian
conqueror
Alexander
the Great, after his death king of Egypt, founder of the the
Ptolemaic
dynasty, one of the Diadochi.
|
Early career
Ptolemy was born in 367 as the son of a Macedonian nobleman named Lagus and a woman named Arsinoe, who may or may not have belonged to a minor branch of the Macedonian dynasty. Their son is called a youth friend of Alexander, but being older than the crown prince, his role can perhaps better be interpreted as that of some sort of adviser.
One of the anecdotes about Alexander's youth presents Ptolemy in exactly this function: after the battle of Chaeronea (338), in which Alexander's father Philip defeated the Greeks, Ptolemy advised Alexander to intervene in a marriage alliance concluded by Philip between his son Arridaeus and the daughter of the satrap of Caria, Pixodarus. The result of Alexander's intervention was a disaster and the Macedonian king ordered Ptolemy to give his advise henceforth outside Macedonia. The exiled man did not return until Alexander had become king in the autumn of 336.
Rise to power
King of Egypt
Historian
Persepolis: the Gate of all nations
Ptolemy probably took part in Alexander's Persian campaign from the very beginning, in 334. There is one casual reference to a Ptolemy who was present during the northern campaign of 335, but we are not certain whether this refers to the son of Lagus or another Ptolemy. However this may be, the son of Lagus certainly took part in the battle of Issus in November 333 and joined Alexander's journey to the oracle of Ammon, in the Libyan desert, in the spring of 331. The historian Arrian of Nicomedia records Ptolemy's presence during the battle in the Persian gate, but as Arrian's account is based on Ptolemy's own History of Alexander, and other sources are silent about his actions, we must probably take Arrian's story with a grain of salt.
We have more certainty about his presence in Persepolis, which was sacked by Alexander on advise of Ptolemy's mistress Thais (text). We know not much about their affair, except for the fact that she bore him two sons, Lagus and Leontiscus, and a daughter Irene ("peace").
In December 330, after the Philotas affair, Ptolemy was appointed as somatophylax, one of the seven bodyguards who served as Alexander's deputies. Ptolemy's first independent command was immediately after the crossing of the river Oxus, when news arrived that Spitamenes wanted to hand over Bessus, the last Achaemenid king. From modern Termez, Ptolemy proceeded to the north and accepted the extradition at Nautaca.
Ptolemy's whereabouts in the initial phase of the Sogdian war are not known, but in 328, he commanded one of five armies that forced the Sogdian population to give up their ancient way of life and settle in cities. Ptolemy was also present during the siege of the Rock of Sisimithres.
As a bodyguard, Ptolemy was unable to prevent that Alexander murdered Clitus, and not much later, he played (together with Leonnatus) a role in the discovery of the conspiracy of the pages. This must have endeared him to the king, who regretted the first act and owed his life to the second.
Ptolemy also became friends with Calanus, an Indian sage who followed Alexander to the west and fell ill in Pasargadae. Ptolemy erected a funeral pyre, on which the Indian burned himself alive (text). When Alexander celebrated the marriages of Susa (spring 324; text), Ptolemy married to Artacama, the daughter of a loyal Persian courtier named Artabazus. At the same time, he received a diadem and was appointed as edeatros, 'taster' of the royal food, which was probably a Persian court title.
Next year, we find Ptolemy as Alexander's second-in-command in the army that fought against the Cossaeans, a nomadic tribe from what is now called Luristan in the Zagros mountains. This was the last campaign of Alexander. A few months later, the conqueror died in Babylon (11 June 323).
Next day, Alexander's vizier Perdiccas invited the main officers of the Macedonian army for a meeting to discuss the future (text). He proposed to wait until Alexander's Iranian wife Roxane had given birth to the child she was pregnant of. If it were a son, he had to be recognized as king. Admiral Nearchus objected: Alexander already had a son named Heracles by his mistress Barsine. Ptolemy objected too: these boys were half-breeds. His proposal was that the most important decisions were to be taken by those present, as some kind of collective Macedonian leadership. In fact, he wanted to replace the Macedonian monarchy by an aristocracy of military leaders.
Philip Arridaeus? (Museo archeologico nazionale, Napoli; ©!!!)
In the end, a compromise was reached - although it was, at first sight, as if Perdiccas had obtained supreme power. Everybody recognized Perdiccas as regent of Alexander's mentally deficient brother Arridaeus, who was from now on called king Philip. At the same time, the most influential officers received important satrapies, and Ptolemy became governor of wealthy Egypt. By giving important parts of the empire to influential officers, Perdiccas seemed to have reached all his aims: the frontiers were guarded by strong men, and these strong men were away from the Macedonian court, which he could control.
But Perdiccas was wrong. The future belonged to separatists, as we will see below.
People like Ptolemy in Egypt, Antipater in Macedonia, Lysimachus in Thrace, Antigonus Monophthalmus in Asia Minor, and Seleucus in Babylonia (collectively known as the Diadochi, 'successors') were slowly but securely creating something new. Where Alexander had been a destroyer, the Diadochi were creators and builders. One sign of this is Ptolemy's second marriage, with an Egyptian lady. He was courting the local population. His first wife Artacama was sent away.
It was not the only attempt to gain sympathy from the native Egyptians. In these years, Ptolemy also founded the cult of Serapis, an Egyptian god who was "recreated" in such a fashion that he was acceptable to the Greeks and Macedonians.

Question: what is the full name of ptolemy i soter

Question: what is the website of ptolemy i soter

Question: what website was founded by ptolemy i soter

Question: what is the scientific name for ptolemy i soter

Question: what website is dedicated to ptolemy i soter

Question: what is the latin name for ptolemy i soter

Ptolemy I Soter (Πτολεμαίος Ι Σωτήρ)
Ptolemaic King of Egypt with Berenice I and Ptolemy II
Ptolemy I Soter (367 BC283 BC) was the ruler of Egypt (323 BC - 283 BC) and founder of the Ptolemaic dynasty. In 305 BC he took title of King.
The son of Lagus, a Greek nobleman of Eordaea, he was one of Alexander the Great's most trusted generals, and among the seven "body-guards" attached to his person. He played a principal part in the later campaigns of Alexander in Afghanistan and India. At the Susa marriage festival in 324, Alexander had him marry the Persian princess Artacama, but we find no further mention of her. When Alexander died in 323, Ptolemy is said to have instigated the resettlement of the empire made at Babylon. He was now appointed satrap of Egypt under the nominal kings Philip Arrhidaeus and the young Alexander IV.
Bust of Ptolemy I of Egypt, British Museum, London
He at once took a high hand in the province by killing Cleomenes, the financial controller appointed by Alexander the Great; he also subjugated Cyrenaica. He contrived to get possession of Alexander's body, which was to be interred with great pomp by the imperial government in Macedonia, and placed it temporarily in Memphis. This act led to an open rupture between Ptolemy and the imperial regent Perdiccas. But Perdiccas was murdered in an attempt to invade Egypt of 321. In the long wars between the different Diadochi that followed, Ptolemy's first object was to hold Egypt securely, and secondly to secure control in Cyrenaica, Cyprus and Palestine (Coele-Syria). His first occupation of Palestine was in 318, and he established at the same time a protectorate over the petty kings of Cyprus. When Antigonus, master of Asia in 315, showed dangerous ambitions, Ptolemy joined the coalition against him, and, on the outbreak of war, evacuated Palestine. In Cyprus, he fought the partisans of Antigonus and re-conquered the island (313). A revolt of Cyrene was crushed in the same year.
Silver coin depicting Ptolemy I (r. 305 - 283),
In 312, Ptolemy and Seleucus, the fugitive satrap of Babylonia, invaded Palestine and defeated Demetrius, the son of Antigonus, in the Battle of Gaza. Again he occupied Palestine, and againa few months later, after Demetrius had won a battle over his general and Antigonus entered Syria in forcehe evacuated it. In 311, a peace was concluded between the combatants, soon after which the surviving king Alexander was murdered in Macedonia, leaving the satrap of Egypt absolutely his own master. The peace did not last long, and in 309 Ptolemy commanded a fleet in person which detached the coast towns of Lycia and Caria from Antigonus, then crossed to Greece, where he took possession of Corinth, Sicyon and Megara (308 BC). In 306, a great fleet under Demetrius attacked Cyprus, and Ptolemy's brother Menelaus was defeated and captured in the decisive Battle of Salamis. The complete loss of Cyprus followed.
Antigonus and Demetrius now assumed the title of king; Ptolemy, as well as Cassander, Lysimachus and Seleucus I Nicator, responded by doing the same. In the winter of 306 BC, Antigonus tried to follow up the victory at Cyprus by invading Egypt, but here Ptolemy was strong, and held the frontier successfully against him. Ptolemy led no further expedition against Antigonus overseas. To the Rhodians, besieged by Demetrius (305/304), he sent such help as won him divine honours in Rhodes and the surname of Soter ("saviour"). When the coalition was renewed against Antigonus in 302, Ptolemy joined it and invaded Palestine a third time, whilst Antigonus was engaged with Lysimachus in Asia Minor. On a report that Antigonus had won a decisive victory, for a third time he evacuated the country. But when news came that Antigonus had been defeated and slain by Lysimachus and Seleucus at the Battle of Ipsus in 301, he occupied Palestine for the fourth time.
The other members of the coalition had assigned Palestine to Seleucus after what they regarded as Ptolemy's desertion, and for the next hundred years the question of its ownership became a recurrent point of enmity between the Seleucid and Ptolemaic dynasties. Henceforth, Ptolemy seems to have mingled as little as possible in the rivalry between Asia Minor and Greece; his possessions in Greece he did not retain, but Cyprus he re-conquered in 295/294. Cyrene, after a series of rebellions, was finally subjugated about 300 and placed under his stepson Magas.
In 285 he abdicated in favour of one of his younger sons by Berenice, Ptolemy II, who had been co-regent for three years; his eldest (legitimate) son, Ptolemy Ceraunus, whose mother, Eurydice, the daughter of Antipater, had been repudiated, fled to the court of Lysimachus. Ptolemy I Soter died in 283 at the age of 84. Shrewd and cautious, he had a compact and well-ordered realm to show at the end of fifty years of war. His name for bonhomie and liberality attached the floating soldier-class of Macedonians and Greeks to his service; nor did he neglect conciliation of the natives. He was a ready patron of letters, founding the Great Library of Alexandria. He wrote himself a history of Alexander's campaigns, distinguished by its straightforward honesty and sobrietyexcept where his own actions were concerned, when he tended to inflate his own importance to events. Although lost, it was a principle source for the surviving account by Arrian of Nicomedia.
Head of Ptolemy I, diadem, wearing aegis.
Ptolemy I Soter, Louvre Ma849
Ptolemy I Soter, British Museum: Photo PHGCOM
Ptolemy I, Ptolemy I, Ptolemy I,
Links
Retrieved from "http://en.wikipedia.org"


200px|desno|mini|Jelena Slavna

Jelena Slavna (* ? – † 8. listopada 976.), hrvatska kraljica, žena kralja Mihajla Krešimira II. (949. – 969.).

Navodno je podrijetlom iz najmoćnije zadarske patricijske obitelji Madijevaca za što međutim nema potvrda u izvorima. Hrv. Enc. sv. 5, str. 331–332. Bila je omiljena u hrvatskom narodu i poznata kao Jelena Slavna. Nakon smrti svoga supruga, kralja Mihajla Krešimira II. 969. godine vladala je kao regentkinja u ime malodobnog sina Stjepana Držislava.

Prema kronici splitskog kroničara Tome Arhiđakona (1200. – 1268.), dala je sagraditi dvije crkve u SolinuThomas Archidiaconus, Historia Salonitana. Zagrab, 1894, p. 55: Crkvu svetog Stjepana, koja je služila kao grobnica hrvatskih kraljeva i crkvu svete Marije na Gospinu otoku koja je bila korištena kao krunidbena bazilika do ranih 70-ih godina 11. stoljeća. Nakon smrti 976. godine, pokopana je u atriju crkve Svetoga Stjepana zajedno sa suprugom, a još u 13. stoljeću solinski su benediktinci obilježavali spomen na nju.Hrvatski biografski leksikon

Dana 28. kolovoza 1898. godine arheolog don Frane Bulić (1846. – 1934.) pronašao je pokraj današnje solinske crkve Gospe od Otoka temelje negdašnje starohrvatske bazilike (trobrodna bazilika s četverokutnim stupovima, veličine 23 x 10 m), a u njezinu predvorju sarkofag i nadgrobni natpis kraljice Jelene, razbijen u devedeset komada. Don Frane Bulić rekonstruirao je, uz veliku pomoć Josipa Barača i dr. Ivana KrižanićaPožurite u Sveučilišnu knjižnicu Odsjek za konzervaciju-restauraciju UMAS-a, stranice na Facebooku, 13. studenoga 2012. na sarkofagu uklesani latinski epitaf, koji glasi:

Originalni navod:

Hrvatski prijevod:

mini|250px|Natpis na sarkofagu kraljice Jelene
Ovaj natpis od velikog je značaja za hrvatsku povijest. Epitaf kraljice Jelene potvrdio je točnost drugog povijesnog pisanog izvora (Tome arhiđakona iz 13. stoljeća) o kraljevskim grobnicama u Solinu i posvjedočio vrijeme gradnje kraljičine zadužbine na mjestu otkrivene crkve sv. Stjepana. Osim toga, otkrivena su tri kraljevska imena (Jelena, Mihajlo Krešimir i Stjepan Držislav), čime su riješena neka nepotpuna mjesta u rodoslovlju hrvatske dinastije Trpimirovića.

Tisućita obljetnica Gospe od Otoka slavila se povodom tisućite obljetnice smrti hrvatske kraljice Jelene, koja je to svetište sagradila u Solinu. Od Uskrsa pa sve do rujna 1976. svake nedjelje hodočastilo je u Solin, u svetište Gospe od Otoka, tri do šest tisuća ljudi, kako kada. Na završnoj svečanosti, 11. i 12. rujna, u Solinu bilo je 80 do 100 tisuća vjernika.

Imenom kraljice Jelene danas se u Zadru naziva Perivoj kraljice Jelene Madijevke.

 Izvori

 Vanjske poveznice
 Ante Vranković: Zaboravljene crkve kraljice Jelene, recenzija knjige, Hrvatsko slovo, 11. kolovoza 2000., str. 18
 Muzej hrvatskih arheoloških spomenika Split

Kategorija:Hrvatska za narodnih vladara
Kategorija:Hrvatske kraljice
Kategorija:Životopisi, Zadar
Kategorija:Trpimirovići
Kategorija:Regenti

It is allegedly originating from the most powerful defeated patriarchal family of Madijevac, which is not confirmed in the sources.

Question: jelena slavna is from which family

Question: where does jelena slavna come from

Question: where does the slavna family come from

Question: what type of family is jelena slavna from

Question: what type of family is jelena slavna

Question: is jelena slavna from madijevac real

It is allegedly originating from the most powerful defeated patriarchal family of Madijevac , which is not confirmed in the sources .

LIT.: F. Rački:
Thomas Archidiaconus, Historia Salonitana. Zagrabiae 1894, 55 (hrv. prijevod Kronika. Split 1977, 54). — F. Bulić:
Nadgrobni natpis hrvatske kraljice Helene u Solinu. Vjesnik Hrvatskoga arheološkoga društva, NS 3(1898) str. 19–24. — Isti:
Izvještaj pete glavne skupštine »Bihaća«. Ibid., NS 5(1901) str. 193–194, 198; Izvještaj. Ibid., str. 201, 203–206, 208–209, 213–227. — V. Tomašić:
Nekoliko riječi o danu pokopa hrvatske kraljice Jelene (god. 976. po Kr.). Bulletino di archeologia e storia dalmata, 25(1902) 1/3, str. 38–40. — F. Šišić:
Genealoški prilozi o hrvatskoj narodnoj dinastiji. Vjesnik Hrvatskoga arheološkoga društva, NS 13(1913–14) str. 14, 49–54, 56–58, 63–64. — Isti:
Priručnik izvora hrvatske historije, I/1. Zagreb 1914, 126–129. — L. Katić:
Zadužbina hrvatske kraljice Jelene na Otoku u Splitu. Rad JAZU, 1955, 306, str. 192–201. — A. Jadrijević:
Latinski stihovi u natpisima starohrvatskog doba. Vjesnik za arheologiju i historiju dalmatinsku, 60(1958) str. 78, 86–89. — Ž. Rapanić:
Mater (pater) pupillorum tutorque viduarum. Izdanja Hrvatskog arheološkog društva, 1978, 3, str. 83–90. — D. Rendić Miočević:
Neke epigrafsko-onomastičke značajke epitafa kraljice Jelene. (U povodu tisuće obljetnice natpisa). Arheološki radovi i rasprave, 8–9(1982) str. 219–231. — F. Bulić:
Izabrani spisi. Split 1984, 573, 576, 579–580, 584–585, 589–601, 605–609, 614. — M. Suić:
Prilog tumačenju natpisa kraljice Jelene. Starohrvatska prosvjeta, S III, 1984, 14, str. 15–39. — N. Budak:
Prva stoljeća Hrvatske. Zagreb 1994. — V. Delonga:
Latinski epigrafički spomenici u ranosrednjovjekovnoj Hrvatskoj. Split 1996. — F. Šanjek:
Kršćanstvo na hrvatskom prostoru. Zagreb 1996. — Hrvatska i Europa, 1. Zagreb 1997. — R. Katičić:
Litterarum studia. Zagreb 1998. — Ž. Rapanić:
Ponovno o epitafu kraljice Jelene. Opuscula archaeologica, 23–24(1999–2000) str. 309–315.

Question: which church served as the tomb of the croatian kings

Crkvu svetog Stjepana , koja je služila kao grobnica hrvatskih kraljeva i crkvu svete Marije na Gospinu otoku koja je bila korištena

Question: when did tom archidacon die

Question: where did tom archidacon build two churches

Question: what was the church of st. stepan used for until the early 70s

Question: when did tom archidacon live

Question: who gave to build two churches in solinu

who gave to build two churches in solinu

Question: what was the tomb of the croatian kings

According to the chronicle of the split chronicle of Tom Archidacon ( 1200 .

– 1268 ) , he gave to build two churches in SolinuThomas Archidiaconus , Historia Salonitana .

Zagreb , 1894 , p. 55 : The Church of St. Stepan , which served as the tomb of the Croatian kings and the Church of St. Mary on the Gospin Island which was used as a crown basilica until the early 70s of the 11th century .

According to the chronicle of the split chronicle of Tom Archidacon (1200. – 1268), he gave to build two churches in SolinuThomas Archidiaconus, Historia Salonitana. Zagreb, 1894, p. 55: The Church of St. Stepan, which served as the tomb of the Croatian kings and the Church of St. Mary on the Gospin Island which was used as a crown basilica until the early 70s of the 11th century.

Facebook
Adresa e-pošte ili broj telefona
Lozinka
Zaboravili ste korisnički račun?
Registriraj se
Privremeno ste blokirani
Privremeno ste blokirani
Izgleda da ste zloupotrebljavali ovu funkciju: išli ste prebrzo. Privremeno smo vam blokirali pristup.
Hrvatski
English (US)
Español
Français (France)
中文(简体)
العربية
Português (Brasil)
Italiano
한국어
Deutsch
हिन्दी
Registriraj se
Prijavi se
Messenger
Facebook Lite
Watch
Mjesta
Igre
Marketplace
Meta Pay
Oculus
Portal
Instagram
Bulletin
Lokalno
Akcije za prikupljanje sredstava
Usluge
Centar za informacije o glasanju
Grupe
Informacije
Izradi oglas
Napravi stranicu
Za programere
Karijere
Privatnost
Kolačići
Vaši izbori
Uvjeti upotrebe
Pomoć
Prijenos kontakata i osobe koje nisu korisnici
Postavke
Dnevnik aktivnosti
Meta © 2022

Question: who found the foundation of the basilica of jelena slavna

Question: when was the basilica of jelena slavna found

28 . kolovoza 1898 . godine arheolog don Frane Bulić ( 1846 .

Question: what is the name of the basilica found at the edge of the soline church

Question: when was the tomb of jelena slavna found

when was the tomb of jelena slavna found

Question: who is the supernatural inscription on the sarcophagus of jelena slavna

Question: when did jelena slavna die

Question: how many pieces are in the preface of the former croatian basilica

Question: where is the former croatian basilica located

On August 28 , 1898 , archaeologist Don Frane Bulić ( 1846 )

– 1934 . ) he found at the edge of today ’s Soline Church of the Mother of the Island the foundation of the former ancient Croatian Basilica ( a three - hour basilica with four - hour slopes , size 23 x 10 m ) , and in its preface the sarcophagus and the supernatural inscription of Queen Helena , broken into ninety pieces .

On August 28, 1898, archaeologist Don Frane Bulić (1846) – 1934.) he found at the edge of today’s Soline Church of the Mother of the Island the foundation of the former ancient Croatian Basilica (a three-hour basilica with four-hour slopes, size 23 x 10 m), and in its preface the sarcophagus and the supernatural inscription of Queen Helena, broken into ninety pieces.


Jakov Gotovac (Split, 11. listopada 1895. – Zagreb, 16. listopada 1982.), bio je hrvatski operni dirigent i skladatelj.11. listopada, knjiznica-vz.hr, pristupljeno 22. prosinca 2017.Marija Barbieri, Uz dvadesetu godišnjice smrti Jakova Gotovca. Raspjevanost i zamah melodijske linije, Vijenac, br. 225, 17. listopada 2002., pristupljeno 22. prosinca 2017.

 Životopis
mini||200px|Grob Jakova Gotovca na Mirogoju.

Jakov Gotovac rođen je u Splitu 1895. godine. U rodnome gradu polazio je i završio, 1913. godine, Klasičnu gimnaziju i stekao prve glazbene spoznaje u Armanda Meneghella-Dinčića, violončelo, potom u Antuna Dobronića harmoniju te u Cyrila Metoděja Hrazdire instrumentaciju i dirigiranje.Gotovac, Jakov, Mirjana Škunca i Ivona Ajanović-Malinar (2002.), hbl.lzmk.hr, pristupljeno 22. prosinca 2017. Nakon mature studirao je pravo na Pravnome fakultetu u Zagrebu, te nakon početka Prvoga svjetskog rata u Splitu. Zbog zdravstvenih poteškoća (hiposkolioza) bio je pošteđen vojne obveze.

Prvi njegov opus Dva skerca za mješoviti zbor na narodne tekstove (1916.) pokazao je pravac kojim će njegovo stvaralaštvo ići. Bio je to put nacionalnog glazbenog realizma, kojem će gotovo bez izuzetka ostati vjeran u svojim daljnjim ostvarenjima. Za svoja vokalna djela, Gotovac je često uzimao narodne tekstove.U spomen na hrvatskoga skladatelja, nsk.hr,  16. listopada 2017., pristupljeno 22. prosinca 2017. Stihovi iz narodne lirike i epike našli su u njemu izvanrednog tumača, umjetnika koji je znao ne samo tonovima ocrtati njihov sadržaj, nego i muzičkim sredstvima podati potrebno raspoloženje i dočarati sredinu. Uz folklorna obilježja, Gotovac je u svoja djela unio i mediteransku raspjevanost, prožetu senzibilnošću, što se najviše odrazilo u operama. Vrhunci njegovog prvog stvaralačkog razdoblja su narodni obred Koleda (1925.) i Simfonijsko kolo (1926.), uz koje treba još spomenuti scensku glazbu za Gundulićevu Dubravku (1926.) i romantičnu narodnu operu Morana (1930.). Iduća etapa u Gotovčevom opernom stvaralaštvu je njegova komična narodna opera Ero s onoga svijeta (1935.) koja je obišla više od 80 europskih glazbenih pozornica i izvođena je na devet jezika. U književno vrijednom libretu Milana Begovića, Gotovac je našao izvrsnu podlogu na kojoj se u okviru arhitektonski izrađene cjeline mogao slobodno prepustiti svim svojim sklonostima za komiku i humor. Praizvedba opere Ero s onoga svijeta bila je 2. studenoga 1935. godine u zagrebačkome HNK, a 10. siječnja 2018. godine bila je 700. izvedba te opere.Održana sedamstota izvedba ”Ere s onoga svijeta” Jakova Gotovca , hnk.hr, pristupljeno 12. siječnja 2018.

Vodio je pjevačka društva Mladost (poslije Mladost-Balkan) i Jug. Godine 1943. nekoliko mjeseci obavljao je dužnost direktora i člana uprave Opere Hrvatskoga narodnoga kazališta, a nakon Drugoga svjetskog rata vodio je pjevačka društva Pavao Markovac i Vladimir Nazor.

Opus Jakova Gotovca još sadrži opere Mila Gojsalića (1951.), Dalmaro (1958.) i Stanac (1959.), više orkestarskih djela, zborskih kompozicija i solo pjesama.

Bio je redoviti član JAZU od 1977. godine te počasni član Hrvatskog narodnog kazališta (HNK) u Zagrebu.

Umro je u Zagrebu 1982. godine. Pokopan je na zagrebačkome groblju Mirogoju.Gradska groblja Zagreb - G, gradskagroblja.hr, pristupljeno 22. prosinca 2017.

 Opus
minijatura|desno|200px|Spomenik Jakovu Gotovcu u Osoru, rad Marije Ujević-Galetović.M. K., Izložba skulptura i slika Marije Ujević-Galetović u Lovincu, glasgacke.hr,  13. lipnja 2016., pristupljeno 22. prosinca 2017.

(Ovdje možete vidjeti kompletna djela Jakova Gotovca)
 Orkestralna djela
Simfonijsko kolo op. 12 (1926.)
Pjesma i ples s Balkana op. 16 (1939.)
Orači op. 18 (1937.)
Guslar op. 22 (1940.)
Dinarka (1945.)
Bunjevačke igre (1960.)

 Zborska djela
2 Scherza (1916.)
2 Pjesme za muški zbor (1918.)
2 Pjesme čuda i smijeha (1924.)
Koleda (1925.)
Dubravka op. 13 Pastorala za mješoviti zbor i orkestar na tekst Ivana Gundulića (1927. – 1928.)
3 momačka zbora (1932.)
Pjesme vječnog jada (1939.)
Pjesme zanosa (1955.)

 Solo pjesme
Djevojka i mjesec za alt i orkestar (1917.)
Moments érotiques za glas i klavir (1929.)
2 Soneta za bariton i orkestar (1921.)
Djevojačke pjesme za glas i klavir (1923.)
Kroz grad za glas i klavir (1924.)
Rizvan-aga za bariton i orkestar (1938.)
Pjesme čeznuća za glas i orkestar (1939.)

 Opere
Morana op. 14 (1928. – 1930.)
Ero s onoga svijeta op. 17 (1933. – 1935.)
Kamenik op. 23 (1939. – 1944.)
Mila Gojsalića op. 28 (1948. – 1951.)
Đerdan op. 30 (1954. – 1955.)
Dalmaro op. 32 (1958.)
Stanac op. 33 (1959.)
Petar Svačić op. 35 opera-oratorijum (1969., prerađena 1971.)

 Nagrade i priznanja
 1919.: Prva nagrada na natječaju Srpskoga pjevačkog društva u Zagrebu, za zborne skladbe op. 1. i op. 3
 1964.: Nagrada Vladimir Nazor, za životno djelo.Gotovac, Jakov, enciklopedija.hr, pristupljeno 22. prosinca 2017.
 1972.: Nagrada AVNOJ-a, za životno djelo.

 Povezani članci
 Hrvatski skladatelji klasične i folklorne glazbe

 Izvori

 Vanjske poveznice
 Jagoda Martinčević, "Otiša mali u mužikante!", Podlistak: Uz 20. obljetnicu smrti – Jakov Gotovac, nepokolebljivi maestro hrvatske nacionalne glazbe, Slobodna Dalmacija, 11. studenoga 2002., (u međumrežnoj pismohrani archive.org 31. siječnja 2008.)
  Jakov Gotovac Tracks, bbc.co.uk

Kategorija:Hrvatski skladatelji
Kategorija:Hrvatski dirigenti
Kategorija:Operni skladatelji
Kategorija:Klasični skladatelji 20. stoljeća
Kategorija:Životopisi, Split

Jakov Gotovac (Split, 11 October 1895.

JAKOV GOTOVAC
Rođen: 11. listopada 1895. u Splitu
Umro: 16. listopada 1982. u Zagrebu
Najpopularnija hrvatska komična opera Ero
s onoga svijeta nastala je 1935. i u samo nekoliko godina, zahvaljujući raskošnoj,
raspjevanoj melodici i dopadljivom libretu, svrstala se među i najuspjelije komične
opere. Jakov Gotovac, tvorac toga remek-djela rođen je 11. listopada 1895. u Splitu.
Gotovac je praktički samouk, ali mnoga znanja prenose mu Josip
Hatze i Antun Dobronić, koji ga je i oduševio za nacionalni smjer u glazbi.
Po želji roditelja Gotovac nakon gimnazije upisuje Pravni fakultet u Zagrebu, a 1920.
odlučuje raskrstiti s pravom, odlazi u Beč i u klasi Johanna Marxa studira
glazbu. Nakon povratka u domovinu u Šibeniku osniva Filharmonijsko društvo, a godinu
dana kasnije, 1923. seli se u Zagreb u kojem će raditi do smrti 16. listopada 1982.
Jakov
Gotovac bio je dirigent opere Hrvatskog narodnog kazališta i nenadmašni zborovođa
akademskog društva Mladost. Gotovac je plodan skladatelj koji stvara veliki opus
vokalnih i vokalno-instrumentalnih djela. Posebni su biseri hrvatske glazbe njegovo Simfonijsko
kolo i skladba za zbor Koleda.
Zapaženo mjesto u hrvatskoj glazbi zauzima njegova opera Morana, a komična opera Ero
s onoga svijeta, pisana na odličan libreto Milana Begovića, donijet će mu
europsku slavu. Od praizvedbe 1935. Ero je, u prijevodu na devet jezika, izveden i
na mnogobrojnim stranim opernim pozornicama.

Question: when was jakov gotovac born

Jakov Gotovac (Split, 11 October 1895.

Question: in which year was jakov gotovac born

Jakov Gotovac (Split, 11 October 1895.

Question: who was the first russian soldier to be born in europe

Jakov Gotovac (Split, 11 October 1895.

Question: in which european city was jakov gotovac born

Jakov Gotovac (Split, 11 October 1895.

in which european city was jakov gotovac born

Question: how many times did jakov gotovac win the olympic gold medal

Jakov Gotovac (Split, 11 October 1895.

Question: what was the name of the russian soldier who was executed in 1895 for treason in

Jakov Gotovac (Split, 11 October 1895.

Question: what was the first name of swedish soldier jacob gotovac

Jakov Gotovac (Split, 11 October 1895.

Jakov Gotovac ( Split , 11 October 1895 .

Jakov Gotovac (Split, 11. listopada 1895.

Jakov Gotovac (Split, 11. listopada 1895.

U spomen na hrvatskoga skladatelja
Možemo li zamisliti svijet bez glazbe? Bez pjesme, plesa, kućne glazbe i koncerata? Ni u svijetu niti kod čovjeka ništa se ne događa bez glazbe. Glazba se često doživljava kao dah kojim su bogovi čovjeku udahnuli život. Svatko tko ima smisla za glazbu i voli je, osjeća u sebi nešto poput božanskog daha koji mu daje osjećaj da nije uzalud na ovome svijetu te da nije sam.
(Pero Gotovac – sin Jakova Gotovca)
Hrvatski operni dirigent i skladatelj, zapravo samouk umjetnik, Jakov Gotovac, rođen je 11. listopada 1895. u Splitu, a umro je 16. listopada 1982. godine u Zagrebu. Školovao se u Splitu i Zagrebu, gdje je glazbu učio kod Antuna Dobronića i Josipa Hatzea. Karijeru je započeo organizirajući orkestralnu i zborsku sekciju filharmonijskoga društva u Šibeniku. Djelovao je od 1923. do 1958. godine kao operni dirigent u Zagrebu. Bio je nenadmašan zborovođa akademskoga društva Mladost, a vodio je i pjevačka društva Jug, Pavao Markovac i Vladimir Nazor.
Kao skladatelj Gotovac je pripadnik nacionalnoga glazbenog smjera te je za svoja vokalna djela često uzimao narodne tekstove. U njegovim orkestralnim djelima učestali su elementi glazbenoga folklora. Među sadržajnim motivima Gotovčevih djela ističu se ljubavna lirika i humor. Gotovčeve su najuspjelije skladbe djelo za zbor Koleda, orkestralno Simfonijsko kolo, romantična narodna opera Morana te scenska glazba za Gundulićevu Dubravku.
Ipak, najpoznatije mu je djelo opera Ero s onoga svijeta, koja ga je proslavila izvan granica domovine – izvedena je u više od 80 europskih glazbenih pozornica, čak na devet jezika. Zahvaljujući raskošnoj, raspjevanoj melodici i dopadljivu libretu, svrstala se i među najuspjelije komične opere. Nastala je 1935. godine na tekst Milana Begovića, a praizvedena je 2. studenoga iste godine. U fondu Zbirke muzikalija i audiomaterijala Nacionalne i sveučilišne knjižnice u Zagrebu čuva se rukopis opere Ero s onoga svijeta Jakova Gotovca, kao i rukopisne i tiskane solo popijevke.
Jakov Gotovac bio je akademik i dobitnik nagrade za životno djelo Vladimir Nazor te nagrade AVNOJ-a. Obogatio je hrvatsku solo popijevku brojnim skladbama nadahnutim hrvatskim glazbenim folklorom.
Smatra se jednim od naših umjetnika koji je nekada živio i stvarao umjetnička djela, a danas svi njegujemo uspomenu na ta vremena.
Oduvijek sam volio glazbu. Kao takav, dobro sam se uklopio u moj rodni grad, Split. Završio sam akademiju dramskih umjetnosti, ali srce me i dalje vuklo glazbi jer, kako je i sam Nietzsche rekao: „U glazbi strasti uživaju u sebi samima.”

Question: when did jakov gotovac write his first opus

when did jakov gotovac write his first opus

Question: what path did jakov gotovac follow in his music

what path did jakov gotovac follow in his music

Question: jakov gotovac's first opus was the path of what

jakov gotovac's first opus was the path of what

Question: how many scores did jakov gotovac compose for the mixed association of folk

Question: what did jakov gotovac compose two scores for

zbor na narodne tekstove ( 1916 . ) pokazao je pravac kojim će njegovo stvaralaštvo ići .

what did jakov gotovac compose two scores for

Question: jakov gotovac's first opus two scores for mixed association of folk

Question: jakov gotovac composed two scores for the mixed association of what

Question: what did jakov gotovac score two scores for

what did jakov gotovac score two scores for

His first opus Two scores for the mixed association of folk texts ( 1916 ) showed the direction his creation will go .

It was the path of national musical realism , which will almost without exception remain faithful in its further achievements .

His first opus Two scores for the mixed association of folk texts (1916) showed the direction his creation will go. It was the path of national musical realism, which will almost without exception remain faithful in its further achievements.

Vječni mladić, kako u novinskim napisima nazivaju domaću komičnu operu Ero s onoga svijeta, najuspješnije i najpopularnije djelo Jakova Gotovca, u srijedu, 10. siječnja 2018. izvedeno je sedamstoti put. Opera već davno ubrojena među najuspjelije slavenske komične opere, od praizvedbe u zagrebačkome HNK 2. studenoga 1935. gotovo je konstatno sastavni dio zagrebačkoga opernog repertoara i repertoara svih hrvatskih nacionalnih kuća.
U izvedbi su sudjelovali Siniša Štork (Gazda Marko), Dubravka Šeparović Mušović (Doma), Valentina Fijačko Kobić (Đula), Miljenko Đuran (Mića-Ero), Ljubomir Puškarić (Mlinar Sima), Ana Zebić Kostel (Čobanče), Mario Bokun (Momče) te solisti Baleta HNK u Zagrebu uz zbor i orkestar Opere HNK u Zagrebu.
Brojni osvrti o predstavama postavljenim na stranim pozornicama ocjenjuju Eru zaštitnim znakom hrvatske opere, koji prenosi pjesme i plesove svoje domovine u svijet, pri čemu su dramska riječ i glazba idealno spojene. Glazbeni kolorit, bujna orkestracija, živahni ritmovi, pjevne vokalne linije koje neprekinuto teku u uskoj su vezi s iznimnim libretom Milana Begovića prepunim duhovitih i domišljatih stihova. Glavni lik opere i pokretač radnje je Mića, mladić iz bogate seoske obitelji Dalmatinske zagore. Dok pokušava pronaći djevojku s kojom bi se oženio, na majčin se savjet prikazuje kao siromah, kao Ero s onoga svijeta, jer želi biti siguran da ga odabranica Đula iskreno voli. Iako je mnoge prevario, na kraju mu je sve oprošteno i on dobije djevojku koju ljubi. Efektan baletni finale opere, furiozna tempa, svojevrsna je oda pučkom načinu života, u kojem glazba prožeta etnosom dalmatinskoga zaleđa dolazi u prvi plan.
Posljednja inscenacija Ere s onoga svijeta u režiji Krešimira Dolenčića prikazuje se punih 25 godina, od 9. svibnja 1992. kada je bila premijerno izvedena pod ravnanjem Lorisa Voltolinija, u scenografiji Dalibora Laginje, kostimima Inge Kostinčer koje je obnovila Dženisa Pecotić, oblikovanju svjetla Vladimira Kazde, koreografiji Margarete Froman koju je prenio Zvonimir Reljić i scenskome pokretu Ioana Barbua.

Question: when will nskhr be accessed

Question: when did jakov gotovac die

Question: what nationality is the composer jakov gotovac

what nationality is the composer jakov gotovac

Question: what kind of music does jakov gotovac write

what kind of music does jakov gotovac write

Question: who is jakov gotovac dedicated to

Question: what is the name of the croatian composer whose works include folk lyrics and ep

Question: where did jakov gotovac get his music

Question: who is jakov gotovac in memory of

In memory of the Croatian composer , nsk.hr , 16 October 2017 , accessed on 22 December 2017 .

Stihs from the folk lyrics and epics found in it an extraordinary interpreter , an artist who knew not only the tones of their content , but also the musical means of giving the necessary mood and touching the middle .

In memory of the Croatian composer, nsk.hr, 16 October 2017, accessed on 22 December 2017. Stihs from the folk lyrics and epics found in it an extraordinary interpreter, an artist who knew not only the tones of their content, but also the musical means of giving the necessary mood and touching the middle.

He died in Zagreb in 1982.

Gradska groblja Zagreb
Groblja
Groblja na karti
Mirogoj
Miroševec
Gaj urni - Krematorij
Markovo polje
Ostala groblja
Tražilica pokojnika
Virtualna šetnja
Osmrtnice
Značajne osobe - abecedni popis
Usluge
Pogrebne usluge
Pogrebna oprema
Katalog uređenih grobnih mjesta
Katalog pogrebne opreme
Cjenik usluga Podružnice Gradska groblja
Uređenje grobnih mjesta
Uvjeti i načini plaćanja
Reklamacije računa
E-obrasci
Opći uvjeti
Mobilna aplikacija
Korisne informacije
Rezerviranje termina ispraćaja i ukopa
Postupak kod smrtnog slučaja
Najčešća pitanja
Pravila ponašanja na groblju
Naputak za vanjske izvođače građevinsko-klesarskih radova
Značajne osobe - vremeplov
O nama
Radno vrijeme
Zakonska regulativa i certifikati
Zaštita osobnih podataka
Politika zaštite okoliša, zdravlja i sigurnosti na radu
Etički kodeks
Izjava o digitalnoj pristupačnosti
Upotreba kolačića (cookies)
Povijest
Kontakt
EN
Gradska groblja Zagreb
Značajne osobe - vremeplov
Rujan
Vice Vukov
Korisne informacije
Rezerviranje termina ispraćaja i ukopa
Postupak kod smrtnog slučaja
Najčešća pitanja
Pravila ponašanja na groblju
Naputak za vanjske izvođače građevinsko-klesarskih radova
Značajne osobe - vremeplov
Vice Vukov
Zanimanje:
pjevač, tenor, i političar
Datum rođenja:
3. 8. 1936.
Mjesto rođenja:
Šibenik
Mjesto smrti:
Zagreb
Lokacija:
65 - II/I - 4
Tražite

Question: in which city did jakov gotovac die

He died in Zagreb in 1982.

Question: what happened to jakov gotovac in 1982

He died in Zagreb in 1982.

Question: where did jakov gotovac die

He died in Zagreb in 1982.

Question: in which year did jakov gotovac die

He died in Zagreb in 1982.

1972: Award of AVNOJ, for the work of life.

Gotovac, Jakov, hrvatski skladatelj (Split, 11. X. 1895 – Zagreb, 16. X. 1982). Unatoč tomu što je glazbenička znanja stjecao donekle nesistematično i izvan konvencionalnih institucija – kao privatni učenik A. Meneghello-Dinčića, A. Dobronića, Ć. M. Hrazdire i J. Hatzea u Splitu, povremeno V. Rosenberga Ružića u Zagrebu, te kroz jednogodišnje (1920–21) pribivanje predavanjima J. Marxa na Muzičkoj akademiji u Beču – Gotovac se rano uključio u glazbenu praksu te jednako tako rano i uspješno počeo skladati, što je potom odredilo njegov konačni izbor profesije. Na početku I. svjetskog rata uključio se u rad pjevačkih društava »Zvonimir« i »Lisinski«, sudjelovao je pri organizaciji amaterskoga Hrvatskoga kazališnog društva za Dalmaciju, te od 1919. Splitske filharmonije, a 1922. i Filharmonijskoga društva u Šibeniku. Od 1923. djelovao je u Zagrebu, kao korepetitor te operetni i operni dirigent Hrvatskoga narodnoga kazališta (do 1957) i kao zborovođa Akademskoga pjevačkog društva Mladost (poslije Mladost-Balkan), koje je vodio sve do početka II. svjetskog rata, razvijajući i intenzivnu inozemnu koncertnu djelatnost (Engleska, Njemačka, Čehoslovačka, Grčka itd.). Godine 1943. nekoliko mjeseci obavljao je dužnost direktora i člana uprave Opere Hrvatskoga narodnoga kazališta, da bi nakon rata preuzeo umjetničko vodstvo pjevačkoga društva »Vladimir Nazor«. Dobio je Nagradu »Vladimir Nazor« za životno djelo (1964).
Gotovac je uz vršnjaka K. Baranovića i nešto starijega F. Lhotku najizrazitiji predstavnik tzv. glavne struje nacionalnog glazbenoga smjera u Hrvatskoj, osobito aktualna između dvaju svjetskih ratova. Osnovne značajke te struje – oslanjanje na folklor u okvirima kasnoromantične i neoklasicističke estetike – Gotovac je najuspjelije ostvario u domeni glazbenog kazališta, orkestralnog i zborskog žanra. Nepogrješiv osjećaj za prirodni melodijski i ritamski dinamizam folklorne fraze (geografski i etnički vrlo raznolika podrijetla), gdjekad citirane, a češće imitirane ili simulirane, u njegovim najboljim ostvarenjima (zborskoj Koledi, orkestralnom Simfonijskom kolu i operi Ero s onoga svijeta) pribavio mu je priznanja i popularnost daleko izvan granica vlastite zemlje. Pritom Gotovac gdjekad, kao u Koledi, dodiruje slojeve arhaičnog, ili pak, kao u Simfonijskom kolu, primarnu pučku energiju glazbenosti prevodi u internacionalno razumljiv jezik, koji unutar europske glazbe sredinom XX. st. ispunjava potrebu za osvježenom tradicijom. Obje su osobine idealni spoj pronašle u komičnoj operi Ero s onoga svijeta, u kojoj Gotovac otkriva sve bogatstvo svojega scenskog instinkta i dara za glazbenu ironiju, uspješno ugrađenih i u vokalnim skladbama Jadovanka za teletom ili rugalici Rizvan-aga.
Citiranje:
Gotovac, Jakov. Hrvatska enciklopedija, mrežno izdanje.
Leksikografski zavod Miroslav Krleža, 2021. Pristupljeno 11. 10. 2022. <http://www.enciklopedija.hr/Natuknica.aspx?ID=22846>.

Question: when was jakov gotovac awarded the vladimir nazor award

1972: Award of AVNOJ, for the work of life.

Question: when is jakov gotovac published

Question: jakov gotovac was awarded which award in 1972

jakov gotovac was awarded which award in 1972

Question: what is vladimir nazor award for

Question: what award was given to jakov gotovac in 1972

what award was given to jakov gotovac in 1972

Question: who was awarded the award for life work in 1972 by avnoj

Question: what is the significance of vladimir nazor award

Question: who was awarded the vladimir nazor award for life work

Vladimir Nazor Award , for life work . Gotovac , Jakov , encyclopedija.hr , accessed on December 22 , 2017 .

1972 : Award of AVNOJ , for the work of life .

1972.: Nagrada AVNOJ-a, za životno djelo.

Vladimir Nazor Award, for life work.Gotovac, Jakov, encyclopedija.hr, accessed on December 22, 2017. 1972: Award of AVNOJ, for the work of life.

1972: Award of AVNOJ, for the work of life.


Ero s onoga svijeta je komična opera u tri čina Jakova Gotovca, op. 17. Libreto je prema narodnoj priči spjevao Milan Begović.

 Likovi i uloge
 Marko, bogati seljak (bas)
 Doma, njegova druga žena  (mezzosopran)
 Đula, Markova kći iz prvog braka (sopran)
 Mićo (Ero), momak iz drugog sela (tenor)
 Simo, mlinar (bariton)
 Čobanče (dječji sopran)
 Jedan momak (tenor)
 Djevojke, žene, momci, čobani, voćarice, trgovci, djeca i ostali seoski svijet

Radnja se zbiva u malom varošu, negdje u ravnici ispod Dinare, u ranoj jeseni.  Vrijeme današnje kao i ono od pred sto godina.

 Orkestar
 3 flaute (III i pikolo), 2 oboe, engleski rog, 3 klarineta, 2 fagota (II i kontrafagot)
 4 F-roga, 3 C-trube, 3 trombona, tuba
 Timpani, udaraljke, harfa, pijanino
 I violine, II violine, viole, violončela, kontrabasi
 Na pozornici: orgulje

 Povijest
Rad na skladanju opere Gotovac je započeo 10. listopada 1932. godine i radio je u tri faze do 8. svibnja 1935. godine. Motive za operu su skladatelj Jakov Gotovac i libretist Milan Begović, rođeni Vrličanin, crpili iz Vrličkog kraja.Ero s onoga svijeta u Vrlici, nastavak tradicije izvođenja naše najizvođenije opere na njenom rodnom mjestuOpera je praizvedena 2. studenoga 1935. godine u Hrvatskom narodnom kazalištu u Zagrebu i ostala do danas najizvođenije djelo hrvatske glazbene literature. Praizvedbom je dirigirao sam Gotovac i već tada je osjetio da je publika operu dobro primila, što su potvrdile i kasnije reprize. Ipak, u Jutarnjem listu Lujo Šafranek Kavić je napisao: »Opet je jedan hrvatski kompozitor uzalud pisao jednu operu«. Nasuprot tome, u Novostima je Milan Katić opisao operu superlativima, a u beogradskoj Pravdi Stražičić je hvalio operu. Prva sljedeća izvedba Ere je bila izvan granica Kraljevine Jugoslavije, u Brnu (tada Čehoslovačka), na češkom jeziku 1936. godine, a zatim je izvedena u Narodnom pozorištu u Beogradu 17. travnja 1937. godine, dok je svoje sljedeće veliko postavljanje doživjela tek 27. veljače 1948. godine u Srpskom narodnom pozorištu u Novom Sadu, gdje je otad postavljana pet puta s 228 izvedenih predstava (uključujući i najnoviju postavu u režiji Egona Savina od 8. veljače 2003. godine). Dana 10. siječnja 2018. godine bila je 700. izvedba opere.Održana sedamstota izvedba ”Ere s onoga svijeta” Jakova Gotovca , hnk.hr, pristupljeno 12. siječnja 2018. Ero s onoga svijeta je ujedno i najdugovječnija predstava Hrvatskog narodnog kazališta u Zagrebu. U režiji Krešimira Dolenčića to uprizorenje se izvodi bez prestanka od 1992. godine. To je ujedno i najizvođenija i najdugovječnija operna predstava u Hrvatskoj.

Gotovac i Begović su glazbenu i tekstovnu osnovu za ovu operu našli u folkloru narodnih skupina, od folklora Zagore (završno kolo) do kosovskih djevojačkih pjesama iz Gnjilana (početni zbor djevojaka Duni mi, duni, lađane). Ima tu i mediterana, klapske pjesme, makedonskih ritmova, brojalica, šaljivih narodnih napjeva i fantastično nadahnutih boja u cijelom orkestru. Ero je svakako biser slavenske glazbe i jedna od najboljih slavenskih opera svih vremena.

 Popularni glazbeni odlomci
 Đula pred kućom sjedila – Đulina pjesma iz prvoga čina (Na gumnu)
 Vidjele ste, siđoh odozgora – Erina pripovjest (Mićina arija) iz prvoga čina
 Ja sam ti o Đurđevu dne – duet Miće i Đule iz prvoga čina
 Brblje voda, žrvnji rokću – pjesma mlinara Sime iz drugoga čina (U mlinu)
 Majko, majčice – Đulina tužaljka iz drugoga čina
 Ti znaš, Mića, kad sam dijete bila – Đulina molba iz trećega čina (Na derneku)
 Mene moja majka svjetovala – Mićin arioso iz trećega čina
 Što na nebu sja visoko – završno kolo (zbor) iz trećega čina

 Obrade
Završno kolo Što na nebu sja visoko iz trećega čina obradio je sastav Let 3 i 2005. objavio na albumu Bombardiranje Srbije i Čačka.

 Izvori

 Vanjske poveznice
 Sestrinski projekti

 Mrežna sjedišta
HNK u Zagrebu / Opera: »Ero s onoga svijeta«
60. Splitsko ljeto / Glazbeni program: »Ero s onoga svijeta«

Kategorija:Opera
Kategorija:Hrvatska scenska umjetnost

The work on the composition of the opera Gotovac began on 10 October 1932 and worked in three phases until 8 May 1935.

Najpopularniju i u svijetu najizvođeniju domaću operu Ero s onoga svijeta i ove će godine, u subotu 7. kolovoza s početkom u 21 sat, operni ansambl Hrvatskog narodnog kazališta Split izvesti pokraj Vrličke Česme, u kraju s kojega su skladatelj Jakov Gotovac i libretist Milan Begović, rođeni Vrličanin, crpili inspiraciju za brojne motive na kojima je opera sazdana.
Nastavlja se tako tradicija Splitskog ljeta koja živi još od 2003. Izvedbom će ravnati maestro Hari Zlodre, a predstava se igra u režiji Krešimira Dolenčića koji ju je premijerno postavio na scenu HNK Split 2001. godine, što Eru... čini najdugovječnijom aktualnom predstavom splitske Opere. Uz Zbor i Orkestar HNK Split kao protagonisti će nastupiti tenor Miljenko Đuran u naslovnoj ulozi Ere, seljaka Miće koji tobože dolazi s onoga svijeta, krijući identitet u namjeri da ispita ćud i odanost djevojke koju voli, tumači; ulogu njegove ljubljene Đule tumači sopranistica Antonija Teskera, kao Đulin otac gazda Marko u Vrlici debitira bas Mate Akrap a njegovu ženu i Đulinu majku Domu utjelovljuje mezzosopranistica Terezija Kusanović. Bariton Marko Lasić bit će mlinar Sima, a sopranistica Tea Požgaj nastupit će kao Čobanče. Završno kolo izvest će plesači KUD Jedinstvo
Scenografiju predstave potpisuje Dinka Jeričević, kostimografkinja je Danica Dedijer, koreograf Luciano Perić, zborovođa Veton Marevci, oblikovatelj svjetla Zoran Mihanović.
Neposredni organizator gostovanja splitske Opere je Turistička zajednica Vrlike.

Question: when did the opera gotovac finish

Question: when was the opera gotovac written

Question: how many phases of the opera gotovac

Question: when did the opera gotovac come out

Question: ero s onoga svijeta is the title of which opera

Question: the opera ero s onoga svijeta is based on

The work on the composition of the opera Gotovac began on 10 October 1932 and worked in three phases until 8 May 1935 .

Question: who wrote the opera ero s onoga svijeta

Question: when was ero s onoga svijeta first performed

Question: how many times has ero s onoga svijeta been performed

Question: where was ere s onoga svijeta first performed

Question: who directed the opera ero s onoga svijeta

Question: who praised ere s onoga svijeta

On the contrary , in Novostima , Milan Katić described the opera with superlatives , and in the Belgrade Pravda Stražičić praised the opera .

The first subsequent performance of Ere was outside the borders of the Kingdom of Yugoslavia , in Brno ( then Czechoslovakia ) , in the Czech language in 1936 , and was then performed in the National Theatre in Belgrade on 17 April 1937 , while its next great setting was experienced only on 27 February 1948 in the Serbian National Theatre in the New Sad , where it has since been set five times with 228 performed performances ( including the latest statue directed by Egon Savin on 8 February 2003 ) .

On the contrary, in Novostima, Milan Katić described the opera with superlatives, and in the Belgrade Pravda Stražičić praised the opera. The first subsequent performance of Ere was outside the borders of the Kingdom of Yugoslavia, in Brno (then Czechoslovakia), in the Czech language in 1936, and was then performed in the National Theatre in Belgrade on 17 April 1937, while its next great setting was experienced only on 27 February 1948 in the Serbian National Theatre in the New Sad, where it has since been set five times with 228 performed performances (including the latest statue directed by Egon Savin on 8 February 2003).

Najpopularnija i najizvođenija hrvatska opera Ero s onoga svijeta praizvedena je u Zagrebu 1935. godine i od tada ne silazi s repertoara svih hrvatskih opernih kuća. Za ogromnu popularnost i međunarodni uspjeh zaslužna je idealna suradnja književnika Milana Begovića i skladatelja Jakova Gotovca. Izrazita komičnost libreta proizlazi iz savršeno pogođene životnosti likova Dalmatinske zagore koju nadopunjuje Gotovčeva bogato orkestrirana glazba živog ritma i kolorita. Opera obiluje prekrasnim arijama, duetima i ansamblima, a kulminira popularnim završnim kolom.

Question: how many words are in ero s onoga svijeta

Question: what is the name of the band from zagreb who sings ‘i was

Question: where does the term ero s onoga svijeta come from

poveznice Sestrinski projekti Mrežna sjedišta HNK u Zagrebu / Opera : » Ero s onoga

Question: in which european city is the headquarters of hnk

Question: who is the leader of the zagreb nursing projects

Question: what is the name of the song i was from that world

Question: ‘i was from that world’ is the opening line of which musical program

Question: where is the hnk headquarters located

External links Nursing projects Network headquarters of HNK in Zagreb / Opera : “ Ero from that world ” 60 .

Split Summer / Musical Program : “ I was from that world ”

External links Nursing projects Network headquarters of HNK in Zagreb/Opera: “Ero from that world” 60. Split Summer/Musical Program: “I was from that world”