Stonehenge je građevina iz neolitika i brončanog doba, smještena u okolini Amensburya u Engleskom okrugu Wiltshire, otprilike 13 km sjeverozapadno od Salisburya. Stonehenge je dodan u UNESCO-ov popis Zaštićene baštine tijekom 1986. godine.
mini|500px|lijevo|Stonehenge
mini|240px|Crtež Stonehengea u izvornom oblikuInformacijska ploča na lokaciji
mini|Shematski prikaz puta sunčevih zraka u Stonehengeu za solsticija.
Prethistorijski spomenik na Salisburškoj nizini, sjever Salisburya, u jugozapadnoj Engleskoj koji datira od mlađeg kamenog do starijeg brončanog doba (3000. – 1000. pr.Kr). Spada među megalitičke spomenike jer je građen od ogromnih kamenih blokova. Spomenik je danas u ruševnom stanju, a nije poznato kojoj je svrsi Stonehenge služio, no smatra se u obredne ili vjerske svrhe.

On nema jedinstvenu strukturu, nego seriju struktura koje su izmjenjivane i ponovno građene tijekom perioda od 1500 godina. Malo je poznato o njegovim graditeljima. U 17. stoljeću engleski sakupljač starina John Aubrey izložio je teoriju da je to druidski hram. Druga je pretpostavka da su sami Rimljani sagradili spomenik. Obje su pretpostavke osporene u 20. stoljeću kada je dokazano da je Stonehenge sagrađen 2000 godina prije dolaska Druida i Rimljana na to područje. Danas se smatra da su neolitski narodi britanskih otoka započeli gradnju Stonehengea prije 5000 godina.

Iskopavanja Stonehengea 1950-ih su pokazala da je spomenik građen u tri glavne faze. Najranija je dovršena otprilike 2900. pr.Kr. Sastoji se od kružnog jarka promjera 110 m i dubine od 1,5 m.  Arheolozi smatraju da su se kao motike koristili jelenji rogovi. U drugoj fazi koja je trajala od 2900. do 2500. pr.Kr. podignuto je više drvenih debla koje su stavili u središte jama. Na sjeveru otkud se ulazilo u hram su također podignute i grede. Stonehenge je uvelike promijenjen tijekom treće faze gradnje, koja je trajala od otprilike 2550. do 1600. pr.Kr. Otprilike 80 stupova (tzv. plavih kamena, zbog njihove boje) od vulkanskih stijena je podignuto u dva koncentrična kruga u središtu mjesta. Stupovi su stigli s planina Preseli u jugozapadnom Walesu, smještenih 220 km od Stonehengea. Prijevoz tih stupova, od kojih svaki teži 4 tone, bio je nevjerojatan pothvat te se odvijao po moru, rijekama i kopnu. Tijekom te gradnje ubrzo su stupovi maknuti i doneseni novi od druge vrste stijena, pješčanih, iz Marlborough doline, 40 km sjeverno od Stonehengea. 30 tih kamena je podignuto u krugu od 33 m promjera. Na njih su dodani još i "nadvratci" tvoreći tako prsten na stupovima. Tako dva stupa s gredom na njima tvore luk zvan trilithon (od grčkog što znači tri kamena). Od izvornih 30 danas stoji još 17 stupova i 6 "nadvrataka". Na sjeveroistoku se nalazi otvor te tako ima oblik potkove.

Na britanskim otocima se nalazi više od 1000 kamenih krugova, no Stonehenge je jedinstven među njima. Zašto je Stonehenge sagrađen ostaje nepoznato. Mnogi se znanstvenici slažu da je morao biti sveto ili posebno mjesto religioznih rituala i ceremonija. Mnogi smatraju da je Stonehenge sagrađen od štovatelja Sunca. Otvor u krugu je okrenut prema ljetnom izlasku Sunca. U susjednoj je Irskoj sličan spomenik Newgrange, sagrađen približno u isto vrijeme okrenut prema zimskom izlasku Sunca. Ranih 1960-ih američki je astronom Gerald S. Hawkins izložio teoriju u kojoj je Stonehenge zvjezdarnica i kalendar iznenađujuće složenosti, a koja je danas veoma popularna. On je smatrao da su stari ljudi pomoću Stonehengea predviđali astronomske pojave, uključujući i zimski i ljetni solsticij te pomrčine Sunca i Mjeseca.

Današnji znanstvenici mogu samo nagađati o tome što je Stonehenge značio njegovim graditeljima i što ih je nagnalo da ulože toliko rada i pažnje njegovom stvaranju.

Do samog početka 20-og stoljeća, većina kamenja koja sačinjava Stonehenge nije se nalazila na svojim originalnim lokacijama . Razlog tomu je povećan broj posjetitelja toj lokaciji, a ti su se posjetitelji često penjali po monolitima i na taj su ih način pomicali. Provedene su 3 faze konzervatorskih radova vezanih uz štićenje Stonehengea od daljnjeg propadanja. Palo i oštećeno kamenje je vrlo uspješno i pažljivo zamijenjeno i postavljeno na originalne lokacije. Stonehenge je dodan u UNESCO-ov popis Zaštićene baštine tijekom 1986. godine.

Pripadajući lokaliteti
Zaštićeni spomenik svjetske baštine nije samo Stonehenge, nego i njegovi pripadajući arheološki lokaliteti:
 Slika Ime Lokacija Provincija Koordinate Bilješke 100px| avenija Stonehenge Stonehenge-West Amesbury Wiltshire  Avenija je duga 3 km i povezuje Stonehenge s rijekom Avonom gdje je 2009. pronađen krug plavog kamenja, Bluestonehenge. Izgrađena je oko 2600. – 1700. pr. Kr., a poravnana je s ljetnom ravnodnevnicom. 100px| staza Stonehenge (Stonehenge Cursus)  Salisbury Wiltshire  Neolitski put 3 km dug, a širok od 100 do 150 m, iz oko 3630. – 3375. pr. Kr. 100px| Manja stonehengeska staza The Lesse Cursus Salisbury Wiltshire  Nalazi se 750 m sjeverozapadno od veće staze, a duga je 400 m, i 60 m široka. 100px| Woodhenge Durrington Wiltshire  Ovo kružno svetište promjera 85 m sastoji se od koncentričnih krugova drvenih stupova iz vremena Stonehengea. 100px| Durringtonwalls Durrington Wiltshire  Lokacija velikog neolitskog naselja i kasnijeg kružnog kamenog svetišta 3 km sjeveroistočno od svog suvremenika, Stonehengea. Promjera 500 m, ovo je najveće neolitsko svetište u Ujedinjenom Kraljevstvu. 100px| Tumul Normanton Down Salisbury Wiltshire  Groblje iz oko 2600. – 1600. pr. Kr. južno od Stonehengea koje se sastoji od neolitskog dugog tumula i kružnih iz brončanog doba.  100px| Vespazijanov kamp Amesbury Wiltshire  Ovo svetište kružno postavljenog kamenja je veličinom od 85.000 m2 najveće u Ujedinjenom Kraljevstvu, a potječe iz oko 3300. pr. Kr. 100px| Brdo vjetrenjače (Windmill Hill) Salisbury Wiltshire  Utvrda iz željeznog doba, izgrađeno na brdu uz aveniju Stonehenge; pogrešno držano za Vespazijanov rimski kamp. 100px| Robin Hoodova lopta Salisbury Plain Wiltshire  Kamp uz Stonehenge aveniju koji se sastoji od niza kružnih jaraka, a starija je od Stonehengea. 100px| Bluestonehenge West Amesbury Wiltshire  Ovo svetište kružno postavljenog plavog kamenja iz oko 3000. – 2400. pr. Kr. nalazi se na kraju avenije Stonehenge, u blizini rijeke Avona.  100px| Krajolik Stonehengea Salisbury Plain Wiltshire  Zaštićeni krajolik oko svetišta i pripadajućih lokaliteta.

Ovdje pripadaju i drugi lokaliteti poput Novog svetišta (New henge at Stonehenge) otkrivenog u lipnju 2010., 900 m od Stonehengea, koji je još uvijek nedovoljno istražen i drugi koji su uništeni poput Coneybury Henge, King Barrow Ridge i Winterbourne Stoke Barrows.

 Vanjske poveznice

 Stonehenge - Egyptian solar temple. Egyptian hieroglyphs in Stonehenge
 CroEOS.net - Stonehenge
 Stonehenge na Britannia History (engl.)
 Pronađen drugi (manji) Stonehenge Metroportal.hr

Kategorija:Svjetska baština u Ujedinjenom Kraljevstvu
Kategorija:Pretpovijesna umjetnost
Kategorija:Arheoastronomija
Kategorija:Građevine u Ujedinjenom Kraljevstvu
Kategorija:Prapovijesni arheološki lokaliteti u Europi
Kategorija:Megalitska kultura
Kategorija:Neolitik
Kategorija:Bakreno doba
Kategorija:Turističke atrakcije u Ujedinjenom Kraljevstvu

Until the beginning of the 20th century, most of the stones that composed Stonehenge were not found in their original locations.

Question: when was stonehenge built in the uk

Question: what is the name of the tourist attraction in greece

Question: when was the last time stonehenge was built

Question: when did they start putting stones in stonehenge

Question: where did the stones for stonehenge come from

Question: when was stonehenge moved to new location

"Do samog početka 20-og stoljeća , većina kamenja koja sačinjava Stonehenge nije se nalazila na svojim originalnim

Until the beginning of the 20th century , most of the stones that composed Stonehenge were not found in their original locations .

Stonehenge - Egyptian solar temple.

|
Subota, 29 Svibanj 2004
|
|
||Stonehenge - kultna lokacija o kojoj svi znaju ponešto. U ovom članku imate prilike saznati i nešto više...|
Uvod
Do samog početka 20-og stoljeća, većina kamenja koja sačinjava Stonehenge nije se nalazila na svojim originalnim lokacijama. Razlog tomu je povećan broj posjetitelja toj lokaciji, a ti su se posjetitelji često penjali po monolitima i na taj su ih način pomicali. Provedene su 3 faze konzervatorskih radova vezanih uz štićenje Stonehengea od daljnjeg propadanja. Palo i oštećeno kamenje je vrlo uspješno i pažljivo zamijenjeno i postavljeno na originalne lokacije. Stonehenge je dodan u UNESCO-ov popis Zaštićene baštine tijekom 1986. godine.
Prapovijest
Sam kompleks koji sačinjava Stonehenge je moguće podijeliti u 3 glavne faze izgradnje, premda postoje jasni dokazi da je aktivnosti bilo i prije i nakon glavnih faza izgradnje. To se odnosi na samu lokaciju Stonehengea, ali i na njegovu okolinu.
Prvi se dio spomenika sastoji od prstena koji u promjeru ima 115 metara. Unutar njega se nalaze kružno raspoređeno 56 šupljina koje još nazivaju i Aubreyevim rupama (po John Aubrey – skupljaču starina iz 17-og stoljeća koji je te rupe prvi otkrio). Zna se da su barem neke od tih rupa bile korištene za potrebe pohranjivanja pepela kremiranih ljudi. Većina ostalih pokopa se obavljala u središnjoj udubini unutar samog Stonehengea. Izvan samog ulaza u kompleks, nalazi se Heel Stone
Dokazi druge faze izgradnje višu nisu vidljivi. Arheološka istraživanja su pokazala da su oko 2100 godine pr. n. e. Dva koncentrična kruga bila načinjena od 82 uspravna kamena, postavljena oko središta prstena. Ovo je kamenje dopremljeno iz mjesta udaljenog oko 400 kilometara od Stonehengea. Mjesto se zove Preseli Hills i nalazi se u Walesu. Način na koji je kamenje dopremljeno još nije poznat i o njemu se mnogo raspravljalo u arheološkoj zajednici. U istom tom razdoblju je obavljeno i konačno prilagođavanje oblika i geometrije Stonehengea vezano uz obilježavanje solsticija. Treću fazu izgradnje je obilježilo micanje ranije spomenutih kamenja iz središta spomenika i dopremanje ogromnih Sarsen kamenja s lokacije koja se nalazi oko 35 kilometara sjeverno. To je kamenje dodatno obrađeno prije nego je postavljeno u uspravan položaj. Njihov položaj je također ocrtavao kružni oblik. Unutar ovog kružnog rasporeda monolita, nalazi se 5 masivnih kamenova koji posloženi čine oblik slova U. U samo je kamenje uklesano više slika različitih alatki (oružja) – poput sjekira i slično. Treća faza radova na Stonehengeu se pripisuje kulturi Wessex iz ranog Brončanog doba koja datira u vrijeme oko 2000 godine p.n.e. Nakon tog razdoblja učinjeno je više modifikacija na samom Stonehengeu – dio kamenja iz središta je uspravljen, iskopano je i više jaraka.
Stonehenge - ovjekovječen na bezbrojnim fotografijama
Teorije o Stonehengeu
Cijeli je kompleks poravnat u smjeru sjeveroistok – jugozapad, i neke od teorija ističu da je taj položaj određen potrebom za praćenje i obilježavanje solsticija i ekvinocija. Neki su zbog toga tvrdili da je Stonehenge služio kao drevni kalendar ili opservatorij. Postojala je čak i tvrdnja da je Stonehenge zapravo replika ogromne vagine. Vagina – kao objekt štovanja, nije neobična pojava u prapovijesti jer je često pripisivana kultu majke – žene i obilježavanja plodnosti.
Ponekad se Stonehenge povezuje s legendom o Arturu i čarobnjaku Merlinu. Merlin je navodno naredio premještanje Stonehengea s njegove prvotne lokacije u Irskoj na Mount Killaraus –u. Kamenje su, dakako, donijeli divovi iz Afrike. Postoji još čitav niz legendi i teorija o samom Stonehengeu kao i o načinu njegove gradnje. Uz ove spomenute, česta je i teorija da su bića iz svemira (vanzemaljci) pomogli i upravljali izgradnjom Spomenika.
Nedavna prošlost
Danas je Stonehenge još uvijek objekt obavijen velom tajni i mističnosti – barem za neke. To mjesto još uvijek štuju neo – druidi i oni koji slijede poganska i neo – poganska vjerovanja. Također, tu se od 1972. do 1984. održavao i glazbeni festival. Godine 1985. Festival je zabranila Vlada Velike Britanije. Kao posljedica, izbio je sukob između policije i organizatora Festivala. Taj je sukob ostao poznat kao Bitka kod Beanfielda (Battle of the Beanfield).
Kako je u proteklim godinama u blizini samog Spomenika izgrađeno više modernih prometnica, počeo se otjecati njihov utjecaj na Stonehenge. Vlada je stoga pokrenula čitav niz ambicioznih projekata kojima bi se do 2008- godine zatvorile sve dosadašnje prometnice u blizini Stonehengea te kako bi se taj spomenik sačuvao i za buduće naraštaje.
I premda je osnovna namjena Stonehengea poznata, kao i čitav niz drugih detalja o njemu, on je i dalje za dobar dio ljudi objekt ispunjen mistikom i tajnovitošću. Slika uspravnih i impozantnih monolita postavljenih u kružni raspored, dio su slike i predodžbe koja je danas dio opće kulture.
Izvor: CroEOS.net & Wikipedia.org

Question: what is the name of the egyptian solar temple

Stonehenge - Egyptian solar temple.

Question: where is stonehenge located in egypt

Stonehenge - Egyptian solar temple.

Question: stonehenge is a solar temple in which country

Stonehenge - Egyptian solar temple.

Question: what type of building is stonehenge in egypt

Stonehenge - Egyptian solar temple.

Question: what type of solar system is stonehenge

Stonehenge - Egyptian solar temple.

Question: what is the name of the solar temple at stonehenge

Stonehenge - Egyptian solar temple.


Antitvar je struktura sastavljena od antičestica.

U prirodi svaka čestica ima svoju antičesticu. Primjerice, atom antivodika je sastavljen od negativno nabijenog antiprotona oko kojeg "kruži" pozitivno nabijeni elektron - pozitron. Ako se dogodi da se čestice tvari i antitvari sudare ili na neki drugi način dođu u međusobni kontakt, međusobno će se anihilirati (poništiti) uz oslobađanje elektromagnetskih valova koji nose energiju.

Znanstvenici su po prvi put uspjeli stvoriti atome antivodika 1995. godine. Uspješno su stvorene i antideuterijske jezgre koje se sastoje od antiprotona i antineutrona kao i atomi antihelijuma.The Guardian "US scientists get glimpse of antihelium" Preuzeto 19.01.2014. Za sada nismo u stanju stvarati složenije oblike antitvari.

Inače, antičestice se stvaraju posvuda u svemiru u situacijama u kojima se sudaraju visokoenergetske čestice, što se vrlo često događa u središtima galaksija. Znanstvenici još nisu detektirali antičestice koje su mogle ostati nakon Velikog praska. Zna se da je nastala jednaka količina tvari i antitvari - no dugo vremena nije bilo poznato zašto danas imamo svijet izgrađen od tvari, a ne od antitvari, a također nije bilo jasno zašto se sva tvar i antitvar nisu međusobno anihilirale. Razlog je otkriven u asimetričnim svojstvima kaona (K-mezona) i antikaona.

 Vidi

 tvar

Izvori

 Vanjske poveznice

 Antimaterija - www.croeos.net
 www.croeos.net

Kategorija:Fizika elementarnih čestica

Scientists were first able to create an antivodic atoms in 1995.

They were gone as soon as they appeared, but for a fleeting moment they were the heaviest particles of antimatter a laboratory has seen.
Scientists in the US produced a clutch of antihelium particles, the antimatter equivalents of the helium nucleus, after smashing gold ions together nearly 1bn times at close to the speed of light.
The discovery of antihelium at the Relativistic Heavy Ion Collider at Brookhaven national laboratory in New York will aid the search for exotic phenomena in the distant universe, including antimatter versions of stars and even galaxies.
Antimatter looks and behaves like normal matter but has one crucial difference: particles of antimatter have an equal and opposite charge to those that make up the world around us. When antimatter meets matter, the two annihilate one another, leaving nothing but a burst of energy.
Researchers at the US laboratory recorded 18 antihelium particles that survived for about 10 billionths of a second before they crashed into the collider's detector and vanished in the tiniest of fireballs.
"Antihelium is stable, so if it doesn't encounter anything it will survive forever," said Aihong Tang, a physicist at the laboratory. "Unless there is a major breakthrough in accelerator technology, this will be the heaviest antimatter made for decades to come."
Antihelium is the heaviest breed of antimatter created by scientists, with each particle roughly 10 million billion times lighter than a grain of sand. The next heaviest that is stable is antilithium, but this is so rare the Brookhaven collider would have to run for thousands of years to detect just one particle.
Antimatter is central to one of the greatest mysteries of our existence. Equal amounts of matter and antimatter were created in the Big Bang and should have destroyed each other in one enormous cosmic explosion. But for reasons unknown, only normal matter seems to have survived to make up all we know in the visible universe.
Particles of antimatter were first discovered in 1932 when a US researcher found antielectrons, or positrons, among the debris of cosmic ray collisions. Cosmic rays are highly charged streams of particles that can span vast stretches of space.
Paul Dirac, the British physicist who predicted antimatter, speculated that some regions of the universe might be home to entire galaxies made of antimatter.
The latest research, published in the journal Nature, is a benchmark for space-based experiments that will hunt for antimatter elsewhere in the universe. Next week, the penultimate mission of the space shuttle will deliver a $2bn instrument called the alpha magnetic spectrometer (AMS) to the International Space Station. From there, it will scour space for signs of heavenly bodies made from antimatter.
"Collisions among cosmic rays near Earth can produce antimatter, but the odds of these collisions producing an intact antihelium nucleus are so vanishingly small that finding even one would strongly suggest that it had drifted to Earth from a distant region of the universe dominated by antimatter," said Hans Georg Ritter at the University of California, Berkeley.
"Antimatter doesn't look any different from ordinary matter, but AMS finding just one antihelium nucleus would suggest that some of the galaxies we see are antimatter galaxies."

Question: when was the first antiviral molecule created

Question: what type of atom is antitvar

Question: what type of atom was created by scientists in 1995

Question: who created the first antiviral molecule in 1995

Question: what is the purpose of antitruvines in chemistry

Scientists were first able to create an antivodic atoms in 1995 .