Priručna memorija (predmemorija, brza memorija;Miroslav Kiš, Joško Buljan, Sanja Vuković, Ozren Anić, Englesko – hrvatski informatički rječnik : s računalnim nazivljem, Školska knjiga, Zagreb, 1993., str. [71.] engl. cache), mala je memorija koja služi za pohranu podataka koji se često koriste u nekom računalskom sustavu. U nju se, za razliku od međuspremničke memorije, u priručnu memoriju može pisati/čitati na koje mjesto/lokaciju iz bilo kojeg mjesta iz ili u glavnu memoriju. Priručna memorije mogu biti izvršene u sklopovlju koje mogu biti pri CPU, GPU, DSP, ili nekoj računarskoj mreži ili slično. Dok kod programatske priručna memorije koja je izvedena u softveru mogu vršiti funkcije kao recimo diskovna pričuvna memorija, web pričuvna, memorija za baze podataka.
 Povijest

Pojavom jefitnijih ali sporijih dinamičkih DRAM memorijskih većeg kapaciteta kola zasnovanim na kondenzatorskoj tehnologiji koje je prvo razvila i patentiral tvrtka IBM 1967 godine. https://www.ibm.com/ibm/history/ibm100/us/en/icons/dram/   DRAM skopovlje se počelo pojavljivati tržištu u ranim 1970-tim, primjer Intel 1103, što je do prave revolucije u razvoju računarskih sustava. Do tada najveća prepreka u razvoju računarstva bila je skupoća memorijskih skopova jer je većina memorija za računarske sustave je bilo zasnovano na tehnologijama magnetskih jezgri ili tranzistora (SRAM). Zbog sve veće dostupnosti boljih i jeftinijih DRAM memorijskih integriranih krugova, dizajeri su počeli razvijati računalne sustave s većim adresnim kapacitetom, kraćim ciklusima za izvršavanje naredbi koje su zauzimale sve manji i manji prostor.  Pošto tehnologija silikonskih i DRAM integriranih krugova nemaju iste performanse kao i mikroobradnici to je ubrzo dovelo je to neravnoteže između brzine obradnika i brzine glavne memorije. Pošto ova neravnoteža je izražena u brojkama koja je 2, 10 ili 100 puta većom osobito ako se uzme u obzir brzina sekundarne memorije tada dizajneri računalskih sustava imaju dilemu kako učiniti cijeli sustav efikasnjim a da najbrže komponente imaju što veću iskoristivost tokom svoga rada a da su ekonomski isplativi.

 Razvoj programskih priručnih memorija

 Zašto se koristi priručna memorija pri skopovlju

Priručna se koristi da bi se ubrzalo izvršavanje programa u nekom računalu ili računalnom sustavu tako da se pojedini podatci, programi ili dijelovi programa koji se često rabe drže u memoriji koja je brža za pristup mikroobradniku ili procesoru. Ovo je sobito važno su računalskim sustavima u kojima je brzina mikroobradnika ili obradnika mnogostruko viša od brzine glavne memorije (RAM-a). Smith, AJ 1982, "Cache Memorijes", 1982, Computing Surveys, Vol. 14, No. 3, rujan Ako se u priručnoj memoriji (predmemoriji) spremaju dijelovi memorije koje se mnogostruko koriste, i na taj način ubrzaju izvođenje pojedinih programa. Spremanje i odabiranje dijelova memorije koje se pohranjivaju u predmemoriji mnogo puta podlježu nekom algoritmu za odbabir ili uklanjanja obično nekog fiksnog memorijskog bloka ili stranice kao jednog od strukturalnih načina upravljanja priručnom memorijom.

 L1 i L2 priručna memorija

Priručna je inače drugi stupanj memorijske hijerarhije. U mnogim modernijim računarskim sustavima memorijska hierarhija ima četiti stupnja:

  Stupanj  Ime  Mjesto  Opaska 1 registar  nalazi se na čipu mikroobradnika brzina takta mikroprocesora 2  priručna memorija L1 (na čipu), L2 izvan čipa  3 glavna memorija  RAM  4 sekundarna memorija Disk, optički

Priručna memorija obično vrši službu posrednika između procesora (obradnika) i glavne memorije, no nekada i ulogu posrednika između obradnika
i sekundarne memorije.  Uloga memorijske hierarhije je stvaranje strukture i sistematizacije rada memorijskih sustava u računalskim sustavima u cilju poboljšanja rad cijeline sustava te efikasnijim kori u svojoj cijeni i izvedbi. Inače, hijerarhijska organizacija memorije pokazala se učinkovitim jer se dodavanjem malenog kapaciteta brze memorije (SRAM tehnologije) moge ubrzati velika količina sporrije i jeftinije memorije. Tako je na samom procesoru ugrađen tzv. L1 predmemorija, mala priručna memorija čiji sadržaj s lokacija procesora dobavlja jednako brzo kao i iz svojih registara (spremnika), a izvan procesora ugrađuje se u računarski sustav tzv. L2 cache, brzi memorijski spremnik u koji se pohranjuje dio podataka iz RAM-a za koje se pretpostavlja da će ih procesor ubrzo zatražiti. L2 cache otprilike je duplo brži od RAMa i ima kapacitet od 512KB do 1MB.

 Primjer i način rada

Ako imamo glavnu memoriju koja se sastoji od 2n adresibilnog prostora riječi, kod kojeg svaku riječ dohvaćamo pomoću n-bitne adrese. I ako na primjer imamo sustav sa sljedećim svojstvima:

 Brzina glavne memorije (RAM) (ciklus): 60ns
 Brzina mikroobradnika (ciklus): 2ns
 Opaska: mikroobradnik ima ciklus koji je 30 puta kraćin neki ciklus glavne memorije

Kada procesor dobavlja podatke iz glavne memorija (RAM-a), treba mu prosječno oko 60ns za svaku operaciju. Pošto mikroprocesor radi puno brže (u ciklusima od 2 ns, tj 30 puta) znači da gubi jako puno vremena čekajući na podatke iz RAM-a, tj. za jedno memorijsku operaciju mikroobradnik može obaviti 30 operacija. Problem se pojavio zbog nerazmjera u povećanju brzine rada između procesora i memorije. Naime, veći broj komponenti na jedinici površine integriranog sklopa rezultira većim povećanjem brzine rada procesora u odnosu na memoriju, a da bi se na neki način donekle smanjila ta razlika u brzini između brzog mikroprocesora i sporih memorija i ostalih komponenti računala, uvodi se cache memorija.

Da bismo podatke prebacili u priručnu memoriju, a glavnu memoriju dijelimo na odgovarajuće blokove riječi fiksne dužine K. Stoga je ukupan broj blokova . Priručna memorija je podijeljena na C linija u koje može stati K riječi. Kako je priručna memorija manja od glavne memorije to će i broj raspoloživih linija biti manji od ukupnog broja blokova (C<<M) što znači da će samo određeni broj blokova moći biti u priručnoj memoriji. Pošto je priručna memorija mnogostruko brža od glavne memorije, za svako čitanje i zapisivanje u glavu memoriju potrebno je čekati određeno vrijeme. Ako se čita neka riječ iz određenog bloka tada se čitav taj blok prebacuje u jednu liniju priručne memorije. Kako ima više blokova nego linija, jedna se linija nikada ne može trajno pridijeliti samo jednom bloku nego svaka linija sadrži oznaku koja govori o tome koji memorijski blok trenutno zauzima određenu liniju priručne memorije. Oznaka se stvara od dijela bitova koji naznačavaju adresu bloka u glavnoj memoriji

 Učinkovitost priručne memorije

Učinkovitost priručne memorije određuje broj koji govori koliko je puta procesoru stvarno i isporučen podatak nakon što ga je zatražio. U tom kontekstu često se koriste izraz kao što je pogodak (engl. hit) koji označava da je podatak kojeg procesor traži stvarno i pronađen u cache memoriji. U slučaju da ga tamo nema kažemo da je riječ o promašaju (engl. miss).

Postoje tri različita tipa promašaja:

 nezaobilazni (engl. compulsory) promašaj pri prvom posezanju za podacima iz memorije kada je cache još prazan;
 kapacitetni (engl. capacity) promašaj koji se javlja ako se svi potrebni blokovi ne mogu smjestiti odmah u cache nego ih se dobavlja kasnije. Uzrok promašaja je nedostatna veličina priručne memorije.
 konfliktni promašaj je onaj koji nastaje zbog primijenjene strategije prebacivanja podataka u cache. Naime ako više blokova iz RAM-a pretendira na isto mjesto u priručnoj (cache) memoriji, ne mogu se svi učitati odmah nego ih se dobavlja kasnije. Ponekad se ova vrsta promašaja zove promašajem kolizije (sudara) ili interferencije.

Vrijeme potrebno za dobavljanje podatka iz priručne memorije je vrijeme pogotka (engl. hit time). Ako se podatak ne dohvati, govorimo o promašaju, pa u tom slučaju dohvaćaju se podaci iz hijerarhijski niže memorijske strukture i premještaju u međuspremnik. Vrijeme koje protekne da se dohvati blok iz niže memorijske strukture, a zatim prebaci u priručnu memoriju i iz njega dohvati podatak, nazivamo globom za promašaj (miss penalty). Uspješnost pogađanja (hit ratio) mjeri se kao postotak uspješno dobavljenih podataka iz priručne memorije u odnosu na ukupan broj posezanja, neuspješnost (engl. miss ratio) je komplementarna vrijednost i računamo je kao 1-hit_ratio. Cilj je da uspješnost pogađanja bude što je moguće veća.

Primjer:

Pretpostavimo sljedeće:

 brzina dohvaćanja podataka iz L1 priručne memorije je 10 ns
 brzina dohvaćanja podataka iz glavne memorije je 100ns
 uspješnost pogađanja 90 %, to znači da će tijekom 10 posezanja za podacima, 9 biti u priručnoj memoriji, a 1 u RAM-u.

Bez priručne memorije, trebalo bi nam ukupno

T1=10*100ns=1000ns

vremena za dobavljanje podataka. U slučaju priručne memorije, treba nam

T2=1*100+9*10=190ns,

što znači da smo čitav postupak ubrzali za 1000/190=5,3 puta.

S ciljem da se što više poveća postotak uspješnosti, razvijene su različite tehnike, koje djeluju na različite uzroke promašaja. Tehnike se odnose na:

 veličinu priručne memorije
 funkcije koje preslikavaju podatke iz RAM-a u cache
 algoritme temeljem kojih se postojeći blokovi iz cachea zamjenjuju novima
 načinom na koji se upisuju blokovi
 odabirom veličine blokova
 brojem priručnih memorija memorija (L1,L2...)

 Algoritmi za upravljanje predmemorijom

 Béládyev algoritam
 FIFO
 LIFO ili FILO
 LRU
 TLRU
 MRU
 P-MRU
 RR
 SLRU
 LFU
 LFRU
 LFUDA
 LIRS
 Clock-PRO
 ARC
 AC
 CAR

 Izvori

 Vanjske poveznice
Osnove priručnih memorija (hrvatski)
 Detaljno pojašnjenje tehnike priručnih memorija pri centralnom procesoru (engleski)

Kategorija:Sklopovlje

The appearance of more efficient but slower dynamic DRAM memory high-capacity wheels based on the condensator technology that was first developed and patented by IBM in 1967.

The simplicity, low cost and low power consumption of dynamic random access memory (DRAM), when combined with the first low-cost microprocessors, opened the door to small personal computers. Today, every PC, notebook computer, game console and other computing device is loaded with DRAM chips. DRAM also powers mainframes, data center servers and most of the machines that run the Internet. IBM Fellow Robert Dennard was awarded the US National Medal of Technology in 1988 by President Ronald Reagan for his invention of DRAM.
The idea for DRAM came to Dennard in 1966, in an epiphany on his living room couch in Westchester County, New York, as he enjoyed the waning daylight over the Croton River Gorge. That morning, he had attended an all-day meeting of IBM researchers, where they shared projects with one another in an attempt to stir ideas and foster collaboration. At the time, Dennard was working on metal-oxide semiconductor (MOS) transistor memories for computers. Earlier in the day, he had listened to the group trying to improve magnetic core memory. Something about his own work and what he saw at the review troubled Dennard. The magnetic memory being developed by his competing researchers had drawbacks, but it was extremely simple. His MOS project had promise, on the other hand, but it was quite complicated, using six transistors for each bit of information.
“I thought, ‘What could I do that would be really simple,’” Dennard recalled. There on his couch, he thought through the characteristics of MOS technology—it was capable of building capacitors, and storing a charge or no charge on the capacitor could represent the 1 and 0 of a bit of information. A transistor could control writing the charge to the capacitor. The more Dennard thought, the more he knew he could make a simple memory out of this.
“I called my boss that night around 10 p.m.,” Dennard said. “It’s a rare event that I’d call him. He listened to me, then suggested we talk about it tomorrow. I joke that he basically told me to take two aspirin and call him in the morning.”
Dennard still had to work on the six-transistor memory, so he worked on his new idea in his spare time, eventually figuring out the subtleties of writing a charge to the capacitor by way of an access transistor, and then reading it back through the same transistor. In 1967, Dennard and IBM filed a patent application for his single-transistor dynamic random access memory, or DRAM, and the patent was issued in 1968.
In 1970, Intel ® built a very successful 1-kilobit DRAM chip using a three-transistor cell design, while several manufacturers produced 4-kilobit chips using Dennard’s single-transistor cell by the mid-1970s. Wave after wave of innovation followed, driven by Moore’s Law and scaling principles pioneered by Dennard and coworkers at IBM in the early 1970s. This progress continued through the years, resulting in the DRAM chips of today with capacities of up to 4,000,000,000 bits. Dennard said he could not foresee how important DRAM would become when he invented it: “I knew it was going to be a big thing, but I didn’t know it would grow to have the wide impact it has today.”

Question: when was the condensator technology invented

Question: who invented the priručna memorija in 1967

Question: what is the name of the technology used to create memory high capacity wheels

Question: what is the name of the technology that led to the increase in speed and efficiency of

Question: what type of wheels are used in priručna memorija

Question: what is the advantage of the condensator technology

Question: what is the name of the technology that is used to create memory high capacity wheels

The appearance of more efficient but slower dynamic DRAM memory high - capacity wheels based on the condensator technology that was first developed and patented by IBM in 1967 .


mini|desno|250px|Star LC-10 iglični pisač (matrični pisač) iz 1980.tih.

mini|desno|250px|Epson tintni pisač.

mini|desno|250px|Prema načinu rada, u osnovi se razlikuju termalni (lijevo) i piezoelektrični tintni pisač (desno).

mini|desno|250px|HP LaserJet 4200 laserski pisač, na vrhu ugrađen ulagač papira velikog učina ili kapaciteta.

mini|desno|250px|3D pisač.

mini|desno|250px|Trodimenzionalni ispis lica.

Pisač ili tiskač (eng. printer) je izlazna naprava računala koja služi za ispis (otiskivanje) dokumenata na papir ili sličnu plošnu sredinu. Za razliku od crtala (plotera), koji dokument iscrtava povlačenjem linija pisaljkom, u većine se današnjih pisača ispis dobiva kao raster točaka ili kao kontinuirani tonski prijelaz, pa su prikladni za ispis kako teksta tako i fotografija ili drugih slikovnih dokumenata.

Prvi pisači bili su zapravo električni pisaći strojevi upravljani računalom. Naslijedili su ih matrični pisači daleko većih mogućnosti. Oni imaju glavu za pisanje, obično s 9 iglica ili 24 iglice raspoređene u pravokutnu matricu, od kojih svaka, pokretana malim relejom, udarcem preko vrpce ostavlja točku na željenome mjestu na papiru i tako oblikuje dio rasterske slike. Ti pisači uglavnom su namijenjeni za ispis samo u jednoj boji, a danas se koriste za ispisivanje računa i obrazaca u više kopija. pisač,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, preuzeto 7. ožujka 2020.

 Vrste
Osim prema načinu rada, pisači se razlikuju prema razlučivosti (rezoluciji) koja se iskazuje brojem točaka po inču (dpi, akronim od engl. dots per inch), prema tomu ispisuju li u boji ili ne, prema formatu papira, brzini ispisa, troškovima ispisa i drugo.

 Iglični pisač

Iglični pisač ili matrični pisač radi ispis pomoću iglica, koje preko trake s bojom udaraju u papir. Najkorisniji je u ispisivanju dokumenata, jer može ispisati više od jedne kopije odjednom (iglice udaraju u papir). No zbog dosta velike buke koju proizvodi i sporosti, ovaj oblik pisača je danas u sve manjoj općoj upotrebi, dok ga i dalje koristimo za ispis dokumenata kad trebamo više identičnih kopija, na primjer uplatnice. Iglični pisači ispisuju monokromatski, u boji trake koju koristimo.

 Tintni pisač

Tintni pisač (eng. ink-jet) ima pomičnu glavu, koja kod većine današnjih pisača, na određenim mjestima, izravno štrcne kapljicu tinte i tako stvori točku na papiru. Takvi pisači ispisuju fotografije jednolikim nanosom bojila, pa ne mogu stvarati pravu višetonsku sliku, nego se ona ispisuje rasterski. Međutim, suvremeni tintni pisači zahvaljujući dobroj razlučivosti (i više od 1200 dpi) te odgovarajućoj programskoj podršci, postižu kvalitetne ispise koji se vizualno doživljavaju jednako kao ispisi s kontinuiranim prijelazom tonova. Njihov se višebojni ispis zasniva na suptraktivnoj miješanju boja, to jest dobiva se kombinacijom zeleno-plave, žute i grimizne boje, te tonski crne. Mnogi pisači imaju najčešće dva spremnika za tintu, jedan za crnu, a drugi, višedijelni, za preostale tri. Neki tintni pisači koriste i dodatne boje, pa tada imaju 6, 8 ili više odvojenih spremnika. Kakvoća ispisa ovisi o svojstvima papira i brzini sušenja tinte. Ako papir suviše brzo upija tintu, onda točke postaju šire pa se dobiva zamućen ispis. Ako papir slabo upija tintu, može doći do njezina razmazivanja.

Prema načinu rada, u osnovi se razlikuju termalni i piezoelektrični tintni pisač. Termalni tintni pisač (takozvani bubble-jet) najstariji je; pojavio se 1980-tih, isprva kao jednobojni, poslije i u boji, a danas je jedan od najzastupljenijih pisača. Tinta se iz spremnika dovodi do komore u glavi pisača. U komori se nalazi grijač koji zagrije tintu do vrenja, stvori se mjehurić pare pod tlakom, pa tinta štrcne na papir. Piezoelektrični tintni pisač ima u komori pisaće glave kristal (piezoelement), koji se pod djelovanjem električnog impulsa deformira, što poveća tlak tinte koji istisne kapljicu kroz sapnicu
(mlaznicu) na papir (piezoelektrični učinak). Tintni pisač s krutom tintom u spremnicima ima štapiće obojenoga voska, koji se tijekom ispisa rastali, te se kao i kod drugih tintnih pisača kroz sapnice nanosi na podlogu za ispis. U dodiru s hladnom podlogom, vosak se trenutačno skrutne, a ispis se na kraju dodatno učvrsti prolaskom između hladnih valjaka. Ta tehnika omogućuje ispis na gotovo svim vrstama papira i drugih podloga.

 Termalni pisači
 direkt termal pisači kreiraju ispis zagrijavanjem papira koji mijenja boju pod utjecajem topline. Primjer koji svi znamo direkt termal pisača su telefax uređaji (u zadnje vrijeme postali su rašireni i ink-jet telefax uređaji), jer faksovi koji su ispisani na papiru osjetljivom na toplinu s vremenom blijede, pa ih je bilo potrebno fotokopirati, što zbog blijeđenja ispisa, što zbog toga što se papir za njih prodavao namotan u rolama, pa je nepraktično dobivene faksove u rolama arhivirati u registratore. Također bankovni odresci koje potpisujemo pri novčanim transakcijama u bankama ispisuju se na ovakvim pisačima.
 termal transfer pisači kreiraju ispis zagrijavanjem ribona koji na mjestima gdje je zagrijan ostavlja trag na papiru koji prolazi kroz grijaću glavu. Ovakvi pisači najčešće se koriste u trgovinama ili tvornicama za ispis etiketa na proizvodima.

 Laserski pisač

Laserski pisač prednjači kakvoćom u ispisu teksta i jednotonskih ilustracija pa je najčešća vrsta pisača u uredskome poslovanju. Višetonsku sliku ispisuje rasterski, uz danas uobičajenu razlučivost (rezoluciju) od 600 dpi. Način je rada indirektan elektrofotografski postupak nalik onomu u kserografskom fotokopirnom stroju (fotokopiranje). Pisač se u osnovi sastoji od valjka (bubnja) i glave – nosača laserske zrake, koja se može pomicati uzduž valjka. Najprije se valjak električno nabije, a potom se električni naboj, na mjestima koja trebaju ostati bijela, izbije laserskom zrakom, čime na valjku nastane latentna slika. Nakon toga na valjak se nanosi praškasta boja (toner) suprotnoga naboja, koja se prihvaća na dijelovima na kojima naboj nije izbijen. Uz valjak se potom provlači električki nabijen papir, na koji se prihvaćaju čestice boje. Prolaskom papira kroz par grijaćih valjaka, zbog njihova pritiska i povišene temperature praškasta se boja čvrsto veže s podlogom. Za dobivanje ispisa u boji, opisani se postupak provodi za svaku od četiri boje. Brzine ispisa laserskih pisača kreću se od 4 do 25 stranica u minuti.

 Ostali pisači
Danas se najviše koriste tintni i laserski pisači, no za posebne su zahtjeve razvijene i mnoge druge vrste.

 Sublimacijski pisač
Sublimacijski pisač ima boju na tankome polimernom filmu, koja se na papir prenosi pritiskom pisaće glave s grijaćim elementima. Količina boje koja s filma prelazi na podlogu ovisna je o temperaturi grijaćeg elementa (do 350 °C) i trajanju pritiska. Rezultat je ispis kontinuiranoga prijelaza tonova, pa se ti pisači koriste za dobivanje otisaka najveće kakvoće. Na sličan način rade i pisači zasnovani na termalnom ispisu voskom, ali su dobiveni ispisi slabiji.

 Digitalni laserski fotografski pisač
Digitalni laserski fotografski pisač laserom osvjetljava fotografski papir plavim, zelenim i crvenim svjetlom, pa se ispis, to jest gotova fotografija, dobiva kemijskom obradom kao i kod klasične fotografije. Pisači kod kojih se osvjetljivanje fotografskoga filma provodi uz pomoć zaslona od tekućih kristala, danas se rjeđe koriste.

 3D pisač

U novije se doba za izradu unikatnih trodimenzijskih predmeta kakvi su na primjer prototipovi proizvoda koriste 3D pisači, koji nanose nekoliko tankih slojeva praškastog ili drugog materijala, te ih potom učvršćuju (polimerizacijom svjetlom, topljenjem laserom i drugim).

 Izvori

 Vanjske poveznice

Kategorija:Izlazne jedinice

Question: what type of printer inherited the pisač

Question: what type of printer do pisač have

Question: how many needles are in a pisač

Question: how many needles does a pisač have

Question: a pisač is a type of what

Question: what drives the needles in a pisač

Question: what part of the pisač mouse is used to write

They were inherited by the matrix printers of far greater possibilities .

They have a head to write , usually with 9 needles or 24 needles distributed into a rectangular matrix , each of which , driven by a small relay , by a blow over a curve leaves a point at the desired place on paper and thus forms a part of a raster image .

They were inherited by the matrix printers of far greater possibilities. They have a head to write, usually with 9 needles or 24 needles distributed into a rectangular matrix, each of which, driven by a small relay, by a blow over a curve leaves a point at the desired place on paper and thus forms a part of a raster image.


Wikipedija (wiki na havajskom 'brzo' ili 'požuriti'dictionary.reference.com pristupljeno 21. siječnja 2012. i -pedijahttp://dzs.ffzg.unizg.hr/text/enciklopedija.pdf pristupljeno 21. siječnja 2012.) višejezična je na Webu zasnovana enciklopedija slobodna sadržaja. Ona postoji kao wiki, što podrazumijeva da se piše u suradnji s brojnim volonterima te da većinu članaka može uređivati svatko s pristupom Internetu i odgovarajućim web preglednikom. Projekt je započet 15. siječnja 2001. kao dodatak stručno pisanoj (i do sada ugasloj) Nupediji. Wikipedijom danas rukovodi neprofitna organizacija zaklada Wikimedija, koja ima više od 15 milijuna članaka na mnogo jezika (uključujući 5 milijuna članaka na engleskom jeziku, te više od 223 tisuća na hrvatskom jeziku).wikistatistics.net  potrebno je proći strjelicom preko krivulje na grafikonu kako bi se dobio uvid u trenutan broj članaka; stranice nisu dostupne Od početka joj raste popularnost,"Dnevna posjećenost", Wikipedijine statistike, 1. siječnja 2005. djelujući pozitivno na stvaranje drugih projekata od općeg interesa. Od urednika se traži da održavaju određenu razinu "neutralnosti" pri sažimanju istaknutih motrišta, bez određivanja objektivnosti istine.

Suosnivač Wikipedije Jimmy Wales projekt naziva "nastojanjem da se višejezična slobodna enciklopedija najviše moguće kvalitete načini i razdijeli svakom pojedincu na planetu na njegovu materinskom jeziku."Jimmy Wales, "Wikipedia is an encyclopedia ", 8. ožujka 2005. No postoji čitav niz nesuglasica po pitanju pouzdanosti i točnosti Wikipedije. Najčešće mete kritika su vandalizam, nedosljednost, neravnomjerna kvaliteta, nepotkrijepljeni stavovi, pristranost sustava, težnja suglašavanju i popularnost koju stječe preporukama. Neki uz to navode i da Wikipedija ne može opravdati naziv "enciklopedija" koji za sobom povlači visoki stupanj pouzdanosti i mjerodavnosti koji ona, zbog svoje otvorene uređivačke politike, ne može održati. No sloboda pristupa, učestala ažuriranja, raznolikost i detaljnost te brojne višejezične inačice pretvorile su Wikipediju u rado korišten izvor informacija.

Slogan Wikipedije glasi: "slobodna enciklopedija koju svatko može uređivati". Razvijena je korištenjem vrste računalnog softvera pod nazivom "MediaWiki" (hav. wiki wiki - "brzo").

 Povijest
Povijest Wikipedije počinje 2. siječnja 2001., u San Diegu, u razgovoru između Larrya Sangera, glavnog korisnika Nupedije, i Ben Kovitza, računarskog programera. Kovitz je tijekom večere objasnio Wiki koncept Sangeru koji je odmah shvatio da bi Wiki format odlično pristajao enciklopediji. Sanger je potom nagovorio vlasnika Nupedije da napravi Wiki od Nupedije, a prva inačica je objavljena 10. siječnja 2001. godine. Međutim, mnogi suradnici Nupedije nisu htjeli da Nupedija postane "Wiki" pa je 15. siječnja 2001., Wikipedija dobila zasebnu domenu "www.wikipedia.com".

Mnogi su brzo saznali o Wikipediji i projekt je porastao izvanrednom brzinom. 12. veljače 2001., Wikipedija na engleskom jeziku je imala 1.000 članaka, a 7. rujna 2001. prešla je prag od 10.000 članaka. Od tada, Wikipedia na engleskom jeziku raste sve brže i brže. Uskoro su joj se pridružile međunarodne Wikipedije na jezicima poput kineskog, njemačkog, francuskog, talijanskog, ruskog, itd.

Wikipedija na hrvatskome jeziku objavljena je 16. veljače 2003. godine. Trenutno Wikipedija na hrvatskom jeziku broji  članaka.

 Sadržaj i autorsko pravo
GNU licencija slobodne dokumentacije (GFDL) jedna je od brojnih licencija autorskih prava, koja omogućava raspoloživost Wikipedijinih članaka tako da dopušta raspačavanje, stvaranje izvedenica i komercijalnu upotrebu autorskog sadržaja.
Izvorni doprinosi autora projektu podrazumijevaju i davanje autorskog prava pod zastupstvo GFDL-a. Takva se građa može dalje raspačavati na više jezika pri Wikipediji, ili između drugih podatkovnih izvora koji su nositelji ove licencije. Dok se sav tekst nalazi pod GFDL-om, značajan broj slika i zvukova ne predstavlja slobodni sadržaj, već ima istaknuta autorska prava. To su: logotipovi tvrtki, primjeri pjesama i slike iz medija, koji se koriste pod uvjetom pravedne uporabe!

300px|desno|thumb|Spomenik Wikipediji u Poljskoj.

Višejezičnost
Postoje ukupno 264 izdanja Wikipedije (uključujući 2 "prazna") na različitim jezicima,"Svi jezici" Wikipedijine statistike, 21. ožujka 2005. od kojih su do siječnja 2006. 123 Wikipedije bile "aktivne" (s više od 100 članaka)."Popis svih Wikipedija na raznim jezicima", Meta-Wiki (29. siječnja 2006.)

Jezična izdanja funkcioniraju neovisno jedno o drugome, nisu sadržajno vezana niti su nužno, ili u relevantnom udjelu, međusobni prijevodi. Automatsko prevođenje članaka je na Wikipediji strogo zabranjeno, no poželjno je da višejezični urednici s određenim znanjem jezika ručno prevode članke uz uvjet pridržavanja zajedničkog pravila "neutralnog gledišta". Na taj način suradnici dijele članke među izdanjima, a slično vrijedi i za slike, bilo na zahtjev upućen autoru ili pomoću Zajedničkog poslužitelja.

Slijedi popis najvećih izdanja Wikipedije, poredanih po broju članaka od 30. rujna 2020. godine (nije mjerodavni pokazatelj, jer veliki broj članaka mogu biti mrve).
thumb|Kartogram prikazuje broj članaka u svakom europskom jeziku u siječnju 2019. Jedan kvadrat predstavlja 10.000 članaka. Jezici koji sadrže manji broj članaka prikazani su jednim kvadratom. Jezici su grupirani u jezične obitelji i prikazani u različitim bojama.
 englesko (6.166.365)
 cebuano (5.337.118)
 švedsko (3.662.994)
 njemačko (2.484.874)
 francusko (2.253.073)
 nizozemsko (2.033.747)
 rusko (1.664.402)
 talijansko (1.638.052)
 španjolsko (1.629.548)
 poljsko (1.429.301)
 varajsko (1.429.301)
 vijetnamsko (1.256.376)
 japansko (1.230.638)
 kinesko (1.149.284)
 egipatsko-arapsko (1.149.284)
 arapsko (1.067.430)
 ukrajinsko (1.046.056)
 portugalsko (1.044.013)

Pisani oblici
230px|desno|thumb|Animacija simbola wikipedije

Slijedi popis raznih oblika naziva wikipedijâ, ovisno koji se rabi za pojedino jezično izdanje:
ዊኪፔዲያ – amharski
Bichipedia – sardinijski
Biquipedia – aragonski
Վիքիպեդիա – armenski
Uichipedia – aramejski
Uiquipedia – asturleonski
Vicipéid – irski
Vikipedio – esperanto
Vikipedi – turski
Vikipediya – azerski
Vikipedija – litavski
Vikipēdija – latvijski
Vikipeedia – estonski
Vikipeediä – võro
Viquipèdia – katalonski
Vicipaedia – latinski
Wicipdia – anglo-saksonski
Wicipedia – velški (kimrički)
Wikipédia – francuski, portugalski, mađarski, slovački, sundanese
Wikipedia – engleski, albanski, bretonski, danski, nizozemski, finski, somalijski, njemački, talijanski, norveški, poljski, rumunjski, sicilijski, španjolski, švedski, bošnjački,  filipinski, korzički, islandski, indonezijski, luksemburški, malajski.
Wikipedie – češki
Wikipedio – ido
ويكيبيديا – arapski
วิกิพีเดีย – thai
ウィキペディア – japanski
Vikipedioa – swahili
Wikipediya – nauruanski維基百科 / 维基百科 / Wéijībǎikē – kineski
Βικιπαίδεια – grčki
Уикипедия – bugarski
ויקיפדיה – hebrejski
ויקיפעדיע – jidiš
Википєдїѭ / ⰂⰋⰍⰋⰒⰡⰄⰊⰡ –
Википедия – ruski, moldavski (ćirilicom)
Вікіпедія – ukrajinski, rusinski
Вікіпедыя – bjeloruski
Вікіпэдыя – bjeloruski (taraškevicom)
Wikipedija – hrvatski, malteški, slovenski, donjolužičkosrpski, gornjolužičkosrpski
ویکیپدیا – perzijski
Википедиja – makedonski, srpski
ვიკიპედია – gruzijski
ویـکـیـپـیـڈ یـا – urdu
uikipidias – lojban
위키백과 – korejski
ವಿಕಿಪೀಡಿಯ – kannada
Oiquipedià – occitan
ਿਵਕੀਪੀਡੀ਼ਆ – punjabi
വിക്കിപീഡിയ – malayalam
விக்கிபீடியா – tamil
Википеди – osetski, čuvaš
विकिपीडिया – hindi, marathi, sanskrit
Wîkîpediya – kurdski
Wikipedy – zapadnofrizijski
వికిపీడియా – telugu
Wîkîpedîä – tatarski
wIqIpe'DIya – klingonski

 Izvori

 Vanjske poveznice
 Početna stranica
Pregled 20 godina medijskog pokrivanja Wikipedije na engleskom (Signpost)

Kategorija:Enciklopedije

Kategorija:MediaWiki projekti

wiki
Origin of wiki
Cunningham coined the name WikiWikiWeb after recalling that a Honolulu International Airport counter employee advised him to take the Wiki Wiki Shuttle (a shuttle bus that runs between the terminals of the airport); his original idea was to make WikiWikiWeb's pages readily editable by its users and initially thought about calling his program QuickWeb but changed his mind and named it WikiWikiWeb
Words nearby wiki
How to use wiki in a sentence
It’s a very broad search, so Google will try to guess the intent and offer different answers on the first page, from travel articles to institutional websites or wiki entries.5 common pitfalls to avoid so you maximize your keyword strategy’s business impact|SEOmonitor|September 8, 2021|Search Engine Land
While it is likely that much of the traffic for potential contextual links would go to reference sites like Wikipedia, it is also the case that not every niche term or topic will have a wiki page.SERP trends of the rich and featured: Top tactics for content resilience in a dynamic search landscape|Crystal Carter|August 23, 2021|Search Engine Land
In fact, I’m stealing some of the Oedilfers’ stuff right off their wiki.Get your ’rick rolling: Style Invitational limerick guide|Pat Myers (Empress of The Style Invitational)|June 16, 2021|Washington Post
If someone can’t say the QAnon conspiracy theory is true on the topic’s main article, they might find ways to sprinkle its misinformation into lesser-trafficked wikis.On its 20th birthday, Wikipedia might be safest place online|Heather Kelly|January 15, 2021|Washington Post
In his version of the story, he then convinced Wales to try the wiki approach.
I had buzzed around the wiki flower for a while, and then pollinated the free-encyclopedia flower.
There were wiki pages where users could jointly formulate and debate the rules.
When he asked what it meant, he was told that wiki was the Hawaiian word for quick, and wiki wiki meant superquick.
But in this case a very non-wiki-like dispute erupted over who deserved the most credit.
He pulled out the fuses—which the Maoris called wiki, or wicks—and emptied the precious powder into flasks.The adventures of Kimble Bent|James Cowan
British Dictionary definitions for wiki
- a web application that allows anyone visiting a website to edit content on it
- (as modifier)wiki technology

Question: when was wikipedija created and by whom

Question: wikipedija is an example of a

Question: wikipedija was created as a supplement to which expert

wikipedija was created as a supplement to which expert

Question: who does wikipedija work with on a daily basis

who does wikipedija work with on a daily basis

Question: who can edit articles on wikipedija wiki

who can edit articles on wikipedija wiki

It exists as a wiki , which means that it is written in collaboration with a number of volunteers and that most articles can be edited by anyone with access to the Internet and the appropriate web browser .

The project was launched on 15 January 2001 as a supplement to the expert written ( and so far dismissed ) Nupedii .

It exists as a wiki, which means that it is written in collaboration with a number of volunteers and that most articles can be edited by anyone with access to the Internet and the appropriate web browser. The project was launched on 15 January 2001 as a supplement to the expert written (and so far dismissed) Nupedii.

Question: what is the name of the expert that wikipedija supplements

Question: who manages wikipedija today

Question: how many articles are there on wikipedija

15 milijuna članaka na mnogo jezika ( uključujući 5 milijuna članaka na engleskom jeziku , te više od 223 tisuća na hrvatskom jeziku).wikistatistics.net

how many articles are there on wikipedija

Question: how many articles are in english wikipedija

how many articles are in english wikipedija

Question: how many articles are in croatian wikipedija

how many articles are in croatian wikipedija

Today Wikipedia is handled by a non - profit organization of the Wikimedia Foundation , which has more than 15 million articles in many languages ( including 5 million articles in English , and more than 223 thousand in Croatian ) .

The project was launched on 15 January 2001 as a supplement to the expert written (and so far dismissed) Nupedii. Today Wikipedia is handled by a non-profit organization of the Wikimedia Foundation, which has more than 15 million articles in many languages (including 5 million articles in English, and more than 223 thousand in Croatian).

Main Page
From today's featured article
The Fort Vancouver Centennial half dollar is a commemorative fifty-cent piece struck by the United States Bureau of the Mint in 1925 in honor of the founding of Fort Vancouver in present-day Vancouver, Washington. The obverse of the commemorative coin (pictured) depicts John McLoughlin, who built the fort for the Hudson's Bay Company in 1825. The reverse shows an armed frontiersman standing in front of the fort. Representative Albert Johnson of Washington state was able to get Congress to authorize a coin for Fort Vancouver's centennial celebrations, and President Calvin Coolidge signed the authorizing act on February 24, 1925. Laura Gardin Fraser was engaged to design the coin on the recommendation of the United States Commission of Fine Arts. The coins were struck at the San Francisco Mint, and then were flown to Washington state by airplane as a publicity stunt. They sold badly, and are valuable today since few of the coins survive. (Full article...)
Did you know ...
- ... that Wankaner's Ranjit Vilas Palace (pictured) in Gujarat, India, features Venetian Gothic, Italianate, Mughal and Rajput styles?
- ... that Tova Friedman is a Holocaust survivor who now posts videos of her life and survival on TikTok?
- ... that the ampullae of Lorenzini enable sharks to sense electric fields?
- ... that Gilbert Bundy killed himself on the 12th anniversary of a traumatic experience as a war artist at the Battle of Tarawa?
- ... that the margins of the Hours of Charles the Noble contain 180 depictions of musical instruments, providing a representative overview of medieval instruments?
- ... that Cleo Damianakes's 1920s book dust jacket designs "made sex respectable", but Hemingway did not like the "large misplaced breasts" on A Farewell to Arms?
- ... that The Summer Hikaru Died went from drawings on a Twitter account to receiving three times more orders than copies available in its first print run?
- ... that a doctor told Howie Shanks that he only had a few weeks to live, but he lived another 31 years?
In the news
- Annie Ernaux (pictured) is awarded the Nobel Prize in Literature.
- An attack at a nursery in Nong Bua Lamphu province, Thailand, leaves 36 victims, mostly children, dead.
- Svante Pääbo is awarded the Nobel Prize in Physiology or Medicine for his work on human evolutionary genetics.
- Ethiopian Yalemzerf Yehualaw and Kenyan Amos Kipruto win the London Marathon women's and men's races.
On this day
October 10: Thanksgiving in Canada (2022)
- 680 – Husayn ibn Ali, a grandson of Muhammad, was killed at the Battle of Karbala by the forces of Yazid I, whom Husayn had refused to recognize as caliph.
- 1760 – In a treaty with Dutch colonial authorities, the Ndyuka people of Suriname gained territorial autonomy.
- 1846 – English astronomer William Lassell discovered Triton, the largest moon of Neptune.
- 1973 – U.S. vice president Spiro Agnew (pictured) resigned after being charged with tax evasion.
- 1992 – After 20 years of construction, Vidyasagar Setu, the longest cable-stayed bridge in India, was opened, joining Kolkata and Howrah.
- Luang Pu Sodh Candasaro (b. 1884)
- Kim Ki-young (b. 1919)
- Huang Na (d. 2004)
From today's featured list
The Australian rock band Crowded House has won 31 awards out of 68 nominations, both nationally and internationally. These including twelve ARIA Music Awards from the Australian Recording Industry Association, and eight APRA Awards from the Australasian Performing Right Association. APRA also listed their track "Don't Dream It's Over" (1986) as the seventh-best Australian song of all time in 2001. Crowded House was formed in Melbourne, Australia, in 1985, by Neil Finn and Paul Hester of the New Zealand group Split Enz. Their most awarded work is "Don't Dream It's Over", from their debut album. The song has earned two ARIA Music Awards, three APRA Awards, a BMI Award, and an MTV Music Video Award. At the 1987 ARIA Music Awards, Crowded House were the first winners in the categories of Best New Talent and Song of the Year. The group's success has been across several categories; they received their most nominations in the Best Group category, winning in 1988 and 1993. At the New Zealand Music Awards, Crowded House has received five nominations, primarily in the category of International Achievement, winning in 1992, 1994 and 1995. (Full list...)
Today's featured picture
Franchise Tax Board of California v. Hyatt was a 2019 United States Supreme Court case that determined that, unless they consent, states have sovereign immunity from private lawsuits filed against them in the courts of another state. The 5–4 decision overturned precedent set in the 1979 Supreme Court case Nevada v. Hall. This was the litigants' third time presenting their case to the Supreme Court, which had previously ruled on the issue initially in 2003 and subsequently in 2016. This courtroom sketch by the American sketch artist Arthur Lien depicts Erwin Chemerinsky presenting oral arguments for the respondent in the 2019 case, with the Supreme Court justices Elena Kagan and Brett Kavanaugh looking on in the background.
Illustration credit: Arthur Lien
Recently featured:
Other areas of Wikipedia
- Community portal – The central hub for editors, with resources, links, tasks, and announcements.
- Village pump – Forum for discussions about Wikipedia itself, including policies and technical issues.
- Site news – Sources of news about Wikipedia and the broader Wikimedia movement.
- Teahouse – Ask basic questions about using or editing Wikipedia.
- Help desk – Ask questions about using or editing Wikipedia.
- Reference desk – Ask research questions about encyclopedic topics.
- Content portals – A unique way to navigate the encyclopedia.
Wikipedia's sister projects
Wikipedia is written by volunteer editors and hosted by the Wikimedia Foundation, a non-profit organization that also hosts a range of other volunteer projects:
-
-
-
-
-
-
-
- Wikisource
Free-content library
- Wikispecies
Directory of species
- Wikiversity
Free learning tools
- Wikivoyage
Free travel guide
- Wiktionary
Dictionary and thesaurus
Wikipedia languages
This Wikipedia is written in English. Many other Wikipedias are available; some of the largest are listed below.
- 1,000,000+ articles
- 250,000+ articles
- 50,000+ articles

The co-founder of Wikipedia, Jimmy Wales, calls the project “by striving for a multi-language free encyclopedia to make the highest quality possible and distributed to each individual on the planet in his native language.”Jimmy Wales, “Wikipedia is an encyclopedia”, 8 March 2005.

Question: who is the co-founder of wikipedia

Question: when was wikipedia created and by whom

Question: what was the original goal of wikipedia

višejezična slobodna enciklopedija najviše moguće kvalitete načini i razdijeli svakom pojedincu na planetu na njegovu materinskom jeziku . ""Jimmy Wales , "" Wikipedia is an encyclopedia

Question: jimmy wales is the co-founder of which online encyclopedia

jimmy wales is the co-founder of which online encyclopedia

Question: what type of encyclopedia is wikipedija

Question: wikipedija is a multi-language free encyclopedia distributed in what language

Question: what does wikipedia mean in english

The co - founder of Wikipedia , Jimmy Wales , calls the project “ by striving for a multi - language free encyclopedia to make the highest quality possible and distributed to each individual on the planet in his native language . ”Jimmy Wales , “ Wikipedia is an encyclopedia ” , 8 March 2005 .

Question: who was the creator of wikipedija

Question: when was the first edition of wikipedija published

when was the first edition of wikipedija published

Question: what is the name of wikipedia's website

Question: what is the full name of wikipedija

Question: when did wikipedia become a separate entity

when did wikipedia become a separate entity

Question: wikipedija was created by the creator of which website

wikipedija was created by the creator of which website

Question: what is the name of wikipedija's website

what is the name of wikipedija's website

Sanger then promised the owner of Nupedia to make a Wiki from Nupedia , and the first edition was published on 10 January 2001 .

However , many collaborators of Nupedia did n’t want Nupedia to become “ Wiki ” so on January 15 , 2001 , Wikipedia received a separate domain “ www.wikipedia.com ” .

Sanger then promised the owner of Nupedia to make a Wiki from Nupedia, and the first edition was published on 10 January 2001. However, many collaborators of Nupedia didn’t want Nupedia to become “Wiki” so on January 15, 2001, Wikipedia received a separate domain “www.wikipedia.com”.

Question: how many versions of wikipedija are there

how many versions of wikipedija are there

Question: what is the name of the wikipedija website

what is the name of the wikipedija website

Question: when was the meta-wikimedia wiki created

when was the meta-wikimedia wiki created

Question: when was the first version of wikipedija published

when was the first version of wikipedija published

Question: when was the last time wikipedija was free

when was the last time wikipedija was free

There are a total of 264 Wikipedia editions ( including 2 " free " ) in different languages,"All languages " Wikipedia statistics , 21 March 2005 of which were until January 2006 .

123 Wikipedia were " active " ( with more than 100 articles)."A description of all Wikipedia in different languages " , Meta - Wiki ( January 29 , 2006 )

There are a total of 264 Wikipedia editions (including 2 "free") in different languages,"All languages" Wikipedia statistics, 21 March 2005 of which were until January 2006. 123 Wikipedia were "active" (with more than 100 articles)."A description of all Wikipedia in different languages", Meta-Wiki (January 29, 2006)