Grb Republike Hrvatske povijesni je hrvatski grb, koji se nalazi na hrvatskoj zastavi. Ima oblik štita te je dvostruko podijeljen vodoravno i okomito u dvadeset pet crvenih i bijelih (srebrnih) polja, tako da je prvo polje u gornjem lijevom kutu štita crvene boje.
Iznad glavnog štita nalazi se kruna s pet manjih štitova, koja se u blagom luku spaja s lijevim i desnim gornjim dijelom štita.

U krunu je smješteno pet manjih štitova s povijesnim hrvatskim grbovima, koji simboliziraju četiri hrvatske povijesne regije i Dubrovačku Republiku i poredani su od lijeve na desnu stranu štita ovim redom: grb Središnje Hrvatske (najstariji poznati grb Hrvatske), grbovi Dubrovačke Republike, Dalmacije, Istre i Slavonije. Omjer visine polja na glavnom štitu i visine manjih štitova u kruni je 1 : 2,5, a omjer širine polja na glavnom štitu i širine manjih štitova u kruni 1 : 1.

Grb je u službenoj uporabi od donošenja Zakona o grbu, zastavi i himni Republike Hrvatske, te zastavi i lenti Predsjednika Republike Hrvatske, 21. prosinca 1990. (NN 55/90).

 „Šahirani grb“
Šahirani grb pojavljuje se od kraja 15. stoljeća, isprva kao pretenzijski grb Habsburgovaca, a potom i kao zemaljski grb Kraljevine Hrvatske, u okviru javne heraldike dinastije Jagelovića.Stančić, Nikša. "Nova teorija o podrijetlu hrvatskoga grba / Mate Božić i Stjepan Ćosić. Nastanak hrvatskih grbova / Podrijetlo, povijest i simbolika od 13. do 16. stoljeća, Gordogan, 15 (34), 2017., br. 35-36 (79-80), str. 22-68." Rad Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti , br. 535=53 (2018): 239-243. https://hrcak.srce.hr/213844 Diplomatsku potvrdu dobio je 1. siječnja 1527. godine u povelji o izboru nadvojvode  Ferdinanda I. za hrvatskoga kralja. Tom prilikom, otisnut je na pečatu s 8 × 8 srebrno-crvenih kvadrata s natpisom Sigillum Regni („Pečat Kraljevstva“). Koristio se povremeno sve do posljednjeg samostalnoga zasjedanja Hrvatsko-dalmatinskog sabora, koji je održan 1557. godine u Steničnjaku, da bi se kasnije koristio kao „neslužbeni“ grb uz službeni grb Slavonije.
Najstariji do sada poznati šahirani grb prikazan je na freski s motivom heraldičkog „Davidova tornja“, koja se nalazi u dominikanskom samostanu u tirolskom gradu Bozenu, a datira se između 1490. i 1494. godine. Iz 1495. godine datira šahirani grb oslikan na svodu kuće gradskog suca Waltera Zellera u Innsbrucku, da bi se takav grb pojavio oko 1498. godine u insbruškom grbovniku Jörga Rugena, koji je bio u službi cara Maksimilijana I. Šahirane grbove nalazimo i kao dio dva najveća Maksimilijanova grafičko-propagandna projekta, Trijumfalnoj povorci i Trijumfalnome luku (između 1507. i 1518.). Također, šahirani hrvatski grb u rasporedu kvadrata 5x6 s početnim srebrnim poljem, nalazi se među trideset i šest grbova habsburških zemalja, uz znamenja Bosne i Dalmacije, na mramornom epitafu cara Maksimilijana I.Božić, Mate i Ćosić, Stjepan, Nastanak hrvatskih grbova: Podrijetlo, povijest i simbolika, od 13. do 16. stoljeća, u Gordogan br. 35.-36., str. 62.

U tom razdoblju su Osmanlije i Mlečani zauzeli značajan dio teritorija srednjovjekovnog Hrvatsko-dalmatinskog kraljevstva, zbog čega su Habsburgovci, kao pretendenti na hrvatsku krunu, najvjerojatnije oko 1493./1494. godine, razvili novi zemaljski grb Hrvatske kao posebnog političkog entiteta, odvojenog od Dalmacije. Naposljetku su pretenzijski šahirani grb Habsburgovaca prihvatili i hrvatski velikaši te ga iskoristili na spomenutoj Cetingradskoj ispravi o izboru novog kralja iz 1527. godine.
Simbolika hrvatskog šahiranog grba može se objasniti u kontekstu značaja koje je tadašnje Hrvatsko-dalmatinsko kraljevstvo imalo kao zadnja linija obrane habsburških nasljednih zemalja pred nadiranjem osmanskih osvajača. Već neposredno nakon Krbavske bitke 1493. godine neki krugovi hrvatskog plemstva predstavljali su Hrvatsku Habsburgovcima, odnosno Maksimilijanu, simbolom posljednjeg bastiona, odnosno predziđa kršćanstva pa je sukladno takvoj ulozi Hrvatske, car Maksimilijan I., kao znamenje te kraljevine, počeo koristiti stilizirani prikaz bedema, koji je heraldičkom redukcijom dobio izgled šahiranog polja s naizmjeničnim srebrnim i crvenim kvadratima, odnosno u tradicionalnim bojama Habsburgovaca kao austrijskih nadvojvoda, čime je nastao pretenzijski grb Kraljevine Hrvatske.Božić, Mate i Ćosić, Stjepan, Nastanak hrvatskih grbova: Podrijetlo, povijest i simbolika, od 13. do 16. stoljeća, u Gordogan br. 35.-36., str. 57.

U historiografiji nedavno izneseni zaključak Mate Božića i Stjepana Ćosića o simbolici koja stoji iza hrvatskog grba sa šahiranim poljima (od zida - Antemurale Christianitatis - do šahiranih polja) prihvaćaju kako neki hrvatski historiografi i heraldičari (Nikša Stančić i Dubravka Peić Čaldarović), tako i inozemni (Amer Sulejmanagić), iako se ističe kako zaključivanje te dvojice autora “nema izravnu potvrdu u izvorima već je zasnovano na analogiji s heraldičkim postupcima (slučajevima preoblikovanja gradskih, obiteljskih i dr. grbova na europskom prostoru) i njihovu povezivanju s ideološkom predodžbom o Hrvatskoj kao antemurale christianitatis. Zbog toga će vjerojatno u historiografiji i javnosti izazvati nove kontroverze.” - kako smatra N. Stančić.Galović, Tomislav. „Geneza, simbolika i povijest hrvatskih zemaljskih grbova od 13. do 17. stoljeća“ Hrvatska revija, br. 3 (2021): 63-66. https://www.academia.edu/62593351/Geneza_simbolika_i_povijest_hrvatskih_zemaljskih_grbova_od_13_do_17_stolje%C4%87a Povjesničar Tomislav Galović, u svojem prikazu i pozitivnoj recenziji monografije dvojice autora  (u kojoj su navedene teze upotpunjene) „Hrvatski grbovi. Geneza – simbolika – povijest“ (objavljene početkom 2021.)„Božić i Ćosić o genezi, simbolici i povijesti hrvatskih grbova/Božić and Ćosić on Genesis, Symbolism, and History of Croatian Coats of Arms“ Grb i zastava; Glasnik Hrvatskog grboslovnog i zastavoslovnog društva, br. 29 (2021): 27-28 https://www.academia.edu/49008439/Bo%C5%BEi%C4%87_i_%C4%86osi%C4%87_o_genezi_simbolici_i_povijesti_hrvatskih_grbova_Bo%C5%BEi%C4%87_and_%C4%86osi%C4%87_on_Genesis_Symbolism_and_History_of_Croatian_Coats_of_Arms , ističe kako se navedeni Stančićev zaključak nije obistinio te ujedno izražava očekivanje kako će dio tvrdnji članka 7. aktualnog „Zakona o grbu, zastavi i himni Republike Hrvatske“ (slijedom najnovijih historiografskih zaključaka iznesenih u spomenutoj monografiji) biti izmijenjen.

 Grbovi u kruni
Najstariji poznati grb Hrvatske sadrži u štitu na plavom polju žutu (zlatnu) šesterokraku zvijezdu (zvijezdu Danicu s bijelim (srebrnim) mladim mjesecom (tzv. "Leljiva")).

Grb Dubrovačke Republike sadrži u štitu na modrom polju dvije crvene grede.

Dalmatinski grb sadrži u štitu na plavom polju tri žute (zlatne) okrunjene leopardove glave.Zakon o grbu, zastavi i himni Republike Hrvatske te zastavi i lenti predsjednika Republike Hrvatske. Članak 7. https://www.zakon.hr/z/1247/Zakon-o-grbu,-zastavi-i-himni-Republike-Hrvatske-te-zastavi-i-lenti-predsjednika-Republike-Hrvatske U jednom razdoblju hrvatske povijesti i ovaj je grb rabljen kao hrvatski grb.

Istarski grb sadrži u štitu na modrom polju žutu (zlatnu) kozu okrenutu u lijevo s crvenim papcima i rogovima.

Slavonski grb sadrži u štitu na plavom polju dvije poprečne bijele (srebrne) grede, u nekim knjigama to se spominje kao dvije rijeke koje ograđuju Slavoniju, Drava i Sava, a između greda je crveno polje po kojem lagano hoda kuna na lijevo. U gornjem plavom polju je žuta (zlatna) šesterokraka zvijezda. Grb je obrubljen crvenom crtom.

Uporaba
Istim je zakonom iz 1990. godine utvrđena i uporaba grba.

Grb Republike Hrvatske rabi se:
u sastavu pečata i žigova državnih organa i drugih javnih tijela prema republičkim propisima o pečatima i žigovima s grbom Republike Hrvatske;
u službenim natpisima organa društveno-političkih zajednica istaknutim na zgradama u kojima su smješteni u Republici Hrvatskoj, u uredima Vlade Republike Hrvatske u inozemstvu;
na zgradama u kojima su smješteni državni organi druga javna tijela u Republici Hrvatskoj, te u svečanim prostorijama tih zgrada;
na službenim aktima i sličnim aktima kojima se služe zastupnici i članovi Predsjedništva Republike Hrvatske, predsjednik Sabora Republike Hrvatske, predsjednik Vlade Republike Hrvatske i drugi ovlašteni predstavnici Predsjedništva Republike Hrvatske, Sabora i Vlade Republike Hrvatske, te u ministarstvima i drugim republičkim državnim organima uz uvjete i na način koji su utvrđeni njihovim aktima;
na diplomama i svjedodžbama o završenom školovanju;
u drugim prilikama utvrđenim zakonom.

Terminologija je iz 1990. godine, prije promjene Ustava (zakon je usvojen dan prije Ustava), kad je još postojalo Predsjedništvo Republike Hrvatske, te se govorilo društveno-političkim zajednicama i o Saboru Republike Hrvatske, a ne o Hrvatskom saboru.

Člankom 9. istoga zakona propisuje se i način izrade svih grbova: "Izvornik grba Republike Hrvatske čuva se u Saboru Republike Hrvatske i prema njemu se oblikuju grbovi."

 Povijest grba
 Hrvatski povijesni grbovi
 središte|90pxsredište|90pxPrema srednjovjekovnim kovanicama koje su bile u uporabi na području Hrvatske, čini se da je bar od 12. stoljeća (1196.) hrvatski amblem bila šestokraka zvijezda danica iznad polumjeseca. Ove je kovanice dao kovati hrvatski herceg Andrija, koji će potom postati hrvatsko-ugarski kralj. Kovane su po uzoru na na koruške frizatike, pa kao i oni na naličju imaju pročelje crkve s dva tornja, no licem se razlikuju te imaju polumjesec s rogovima prema gore i nad njim šestokraku zvijezdu. Oko tog simbola napisano je ANDREAS D(ux) CR(oatiae). Zbog sličnosti s koruškim kovanicama, ove se obično nazivaju hrvatskim frizaticima. Na kasnijim frizaticima pojavljuje se patrijarhalni križ Arpadovića a nad njim s jedne strane zvijezda, a s druge strane polumjesec i zvijezda. Anžuvinci će nakon 1300. godine na revers umjesto zvijezde i polumjeseca sa zvijezdom staviti sa svake strane križa po jednu pticu. Otada polumjesec sa zvijezdom s reversa prelazi na avers, što pokazuje njegovu ključnu ulogu u simboličnoj poruci koju novac nosi. Kao zemaljski simbol on nije smio biti izostavljen s novca. Ovi elementi grba nalaze se uključeni u brojne hrvatske plemićke i gradske grbove (npr. grb Gradeca i Zagreba barem od 14. st., grb Varaždina barem od 15. st.), a kao boje ustalit će se srebrni polumjesec i zlatna zvijezda na crvenom štitu. U vrijeme Hrvatskog narodnog preporoda, u 19. stoljeću taj amblem postaje osnova tkz. grba „Ilirije“. Tako će biti uključeni i u grb na inauguralnoj Jelačićevoj zastavi iz 1848. godine. Od 16. stoljeća ovaj se grb koristi i kao grb imaginarne Ilirije koja bi obuhvaćala veći dio Balkanskoga poluotoka. Od 19. stoljeća simbol zvijezde i polumjeseca naziva se Leljiva, kao što je to slučaj s istovrsnim simbolima poljske heraldike gdje se zvijezda i polumjesec nalaze uvijek na plavom štitu. središte|110pxNa području Slavonije u 13. stoljeću na kovanicama se bar od 1235. godine pojavljuje grb s kunom između dvije zvijezde. Riječ je o kovanicama koje se nazivaju slavonski banovci (niže nominale slavonskih banovaca umjesto kune imaju i dalje zvijezdu i polumjesec). Uporabu grba s kunom između dvije grede i sa zvijezdom u gornjem polju potvrdit će Kraljevini Slavoniji dana 8. prosinca 1496. godine kralj Vladislav II. Jagelović. Ishodište za lik životinje u grbu bio je lik lava u hodu, predstavljao dinastički simbol mlađih kraljeva i hrvatskih hercega iz vladarske obitelji Arpadovića, koji je kasnije preobražen u lik kune, zbog povlačenja paralele između šesterokrake Marsove zvijezde koja se nalazi na grbu i latinske riječi za kunu, martes.  Iz te latinske riječi nastao je i izraz marturina, odnosno kunovina, koja se plaćala kao porez na području između Drave i Save. Kroz povijest mijenjali su se položaj i boja zvijezde (crvena, zlatna ili srebrna), te boja polja između dviju greda (isprva zelena, a potom crvena). Ponekad ovaj grb označava cijelu Hrvatsku, posebice do 1741. godine. Početkom 19. stoljeća ustalila se crvena boja polja na kojem se nalazi kuna. U nekim povijesnim razdobljima slavonski grb sastojao se od tri crvena hrta u trku na bijelom polju (nekad i bijeli hrtovi na zelenom polju), a osobito se to odnosi na 16. i 17. stoljeće. Takav se grb nalazio na oltaru sv. Ladislava iz 17. st. u zagrebačkoj katedrali (uz grbove Hrvatske i Dalmacije), kao ilustracija u djelu De Regno Dalmatiae et Croatiae Ivana Lučića s kraja 17. stoljeća, kao jedan od grbova u Fojničkom grbovniku iz 17. st., ali i na povelji bratovštine Sv. Jeronima u Rimu iz 1585. središte|90pxJedna od najstarijih slika grba kraljevine Hrvatske iz 1495. godine nalazi se u austrijskom gradu Innsbrucku i nalazi na pročelju svoda kuće gradskog suca u Herzog-Friedrichstrasse 35. Pretpostavlja se da je nastanak hrvatskoga grba potaknuo car Maksimilijan I., iz čijeg razdoblja i potječe spomenuti grb u Innsbrucku, ali i neki drugi grbovi, sačuvani u današnjoj Njemačkoj i Austriji. Pretpostavlja se da brojnost sačuvanih hrvatskih šahiranih grbova iz vremena toga habsburgškog vladara treba zahvaliti činjenici da je mirom u Požunu od 7. studenoga 1491. njemu i njegovoj kući zajamčeno nasljedstvo ugarsko-hrvatskoga prijestolja u slučaju da tada vladajuća kuća Jagelovića ne bi imala zakonitih muških potomaka, ali i odredbi da je Maksimilijan mogao zadržati titulu ugarskog (i hrvatskog) kralja. Zbog toga ne bi bilo neobično da je upravo on potaknuo nastanak hrvatskoga šahiranog grba, ako taj nije postojao prije. Habsburgovci su ipak postali ugarsko-hrvatski kraljevi tek nekoliko desetljeća kasnije, pa je vjerojatnije da su za početak korištenja toga grba ipak zaslužni tadašnji vladari Jagelovići. središte|90pxNa grbu hrvatsko-ugarskog kralja Matije Korvina (1458. – 1490.) Hrvatsku predstavlja grb s tri zlatne okrunjene lavlje glave (heraldički su to leopardove glave) na plavom polju (azure), koji će se kasnije odnositi isključivo na Dalmaciju. Grb se nalazi u vanjskom krugu Korvinova grba, među grbovima zemalja povezanih s ugarskom krunom. Grb Dalmacije s tri zlatne okrunjene leopardove glave koristi se barem od 14. stoljeća, a potvrdio ga je kralj Žigmund Luksemburški (vladao od 1387. do 1437.), izmijenivši boju štita iz plave u crvenu te mijenjajući položaj tri okrunjene lavlje glave iz položaja en face u heraldički lijevu stranu, kako bi ga povezao s grbom svoje obitelji, Luksemburgovaca. Međutim, polazna točka za nastanak tog grba bilo je predheraldičkiu lik lava u hodu, kojeg su kao svoje znamenjem počeli upotrebljavati prijestolonasljednici i hrvatski hercezi iz dinastije Arpadovića, iz čega se razvio prvotni zemaljski grb Hrvatske, a kasnije grb Dalmacije.Božić, Mate i Ćosić, Stjepan, Nastanak hrvatskih grbova: Podrijetlo, povijest i simbolika, od 13. do 16. stoljeća, str. 33.-34. Kao što se vidi već na grbu Matije Korvina, ubrzo su lavlje glave pretvorene u glave heraldičkih leoparda (okrenuti en face), a štit je postao plav. Do 1525. godine često je njime predstavljana cijela Hrvatska. središte|90pxTakav grb Dalmacije ući će i u kasnije grbove hrvatsko-ugarskih vladara, kao i vladara Habsburške Monarhije, te se nalazi na brojnim prikazima habsburških vladara već od početka 16. stoljeća, kao i u Fojničkom grbovniku. Usto, nalazi se i na brojnim pročeljima zgrada i freskama unutrašnjosti palača i crkava širom nekadašnje Habsburške Monarhije. Uz njega bit će i grbovi Hrvatske i Slavonije. Od 16. st. započinje i jasnije razlikovanje uporabe ova tri grba za točno određene tri zemlje: Hrvatsku, Slavoniju i Dalmaciju. Istovrsni grb rabit će i drugi vladari koji će polagati neko pravo na Dalmaciju, a osobito će se nalaziti u prikazima mletačkih posjeda, no u toj inačici glave leoparda neće biti okrunjene a štit će biti vraćen izvornoj crvenoj boji. središte|120pxUzorak bijelih (argent) i crvenih (gules) kvadrata (4×4) kao grb Hrvatske prvi se put službeno pojavljuje 1508. godine na portretu Fridrika III. Habsburškog, koji je naslikao Hans Burgkmair. Pretpostavlja se ipak da je bio u uporabi još od 11. stoljeća. 1512. godine bila je izdana spomenica Maksimilijana I. sa slikom njegovog groba. Rubom groba prikazano je osam grbova zemalja, a među njima i hrvatski grb s 5 x 5 polja. Hans Burgkmair portretirao je 1525. kralja Vladislava II. Na slici je i hrvatski grb (7 x 4). Prikazan i na spomen-medalji što ju je Vladislav II. izdao 1525. godine. Na dokumentu kojim Sabor Hrvatske i Dalmacije, 1. siječnja 1527. godine, potvrđuje izbor Ferdinanda Habsburškog za hrvatskog kralja (tzv. Cetinski sabor) nalazi se šahovsko polje s 8×8 polja unutar kružnog pečata uz čije rubove polukružno piše Regni Sigillum (lat. „Pečat Kraljevstva“). Heraldički gledajući (zdesna), prvo je polje bijelo. To je jedan od sedam pečata što su ih na taj dokument stavili Ferdinandovi izaslanici i poglavari hrvatskih plemićkih obitelji. Takav će grb biti u osnovi kasnijih hrvatskih grbova unutar Habsburške Monarhije. središte|100pxFojnički grbovnik, nastao vjerojatno u 17. stoljeću kao kopija izgubljene zbirke grbova nastale oko 1590. godine za admirala Petra Grgurića Ohmučevića, donosi u sklopu složenoga grba zemalja koje su se pripisivale Dušanovom carstvu i prikaz slavonskog grba u obliku tri crvena hrta na srebrnom polju, dalmatinski grb s tri okrunjene leopardske glave na plavom polju i hrvatski grb s 5x4 crvena i srebrna šahovska polja u donjoj polovici štita. U istom grbovniku nalaze se i zasebni prikazi grbova ovih zemalja. U prikazima grbova habsburških zemalja, kako u raznim grbovnicima, tako i u drugim vrstama prikaza (pročelja zgrada, freske u crkvama i palačama širom monarhije) ovaj grb od 16. stoljeća nedvosmisleno predstavlja Hrvatsku, a uz njega su i grbovi Dalmacije i Slavonije u kombinaciji s ostalim grbovima Habsburške Monarhije. Postoje zapisi iz 16. i 17. stoljeća o krunidbama hrvatsko-ugarskih kraljeva u Požunu (današnja Bratislava), prilikom kojih su hrvatski plemići nosili zastave kraljevstava Hrvatske, Slavonije i Dalmacije. Na tiskanom prikazu krunidbe Leopolda I. od 26. lipnja 1655. godine vidljive su krunidbene zastave Hrvatske i Dalmacije s odgovarajućim grbovima. Sačuvana je takva krunidbena zastave Hrvatske izrađena 1830. koja je rabljena pri krunidbi Ferdinanda I., te krunidbena zastava Slavonije izrađena 1867. za krunidbu Franje Josipa. središte|130pxDo početka 19. stoljeća ustalila se uporaba triju grbova u odnosu na tri hrvatska kraljevstva. Tako je Hrvatsku predstavljao grb sa srebrno-crvenim šahovskim poljem, različita broja i redoslijeda. Dalmaciju je predstavljao grb s tri zlatne okrunjene leopardske (lavlje) glave na plavom polju, a Slavoniju grb s plavim štitom i kunom u trku na crvenom polju između dvije srebrne grede sa zlatnom šestokrakom zvijezdom u gornjem polju. Kuna je nekad prirodne boje (smeđa), a nekad crna. Koliko je poznato, prvi je put Matija Habsburški na svom taliru iz 1616. objedinio tri hrvatska grba (slavonski, dalmatinski i hrvatski), a ta tri grba, zajedno s najstarijim poznatim hrvatskim grbom sa zlatnom šestokrakom zvijezdom danicom iznad srebrnog polumjeseca na crvenom štitu, rabio je ban Josip Jelačić (1848. – 1859.) na svojoj zastavi kad je pod svojom vlasti ujedinio Hrvatsku, Slavoniju i Dalmaciju (ta se inauguralna Jelačićeva zastava iz 1848. čuva u Hrvatskom povijesnom muzeju u Zagrebu). Istovremeno, pojavljuju se ova tri grba spojena u jednom štitu. Takav grb Hrvatske, Slavonije i Dalmacije, okrunjen krunom, u raznim je oblicima bio u neslužbenoj uporabi od 1848. godine. središte|90pxNakon Hrvatsko-ugarske nagodbe iz 1868. godine u službenoj uporabi u Kraljevini Hrvatskoj i Slavoniji, koja se još nazivala i Trojedno kraljevstvo Hrvatske, Slavonije i Dalmacije, bio je grb sastavljen od grbova ovih kraljevstava okrunjen Krunom sv. Stjepana. Premda Dalmacija tada nije bila pod jursdikcijom hrvatskoga bana, ovim se grbom simbolično izricala želja za jedinstvom hrvatskog nacionalnog teritorija. Odlukom od 19. lipnja 1876. godine grb je detaljnije opisan, a prema njoj na štitu treba lijevo stajati grb Hrvatske, desno Dalmacije, te dolje Slavonije. Naredbom od 16. studenog iste godine propisano je da nad štitom ima biti Kruna sv. Stjepana. Naredba od 20. prosinca 1899. jasnije utvrđuje redoslijed hrvatskog i dalmatinskog, određujući da se riječi „lijevo“ i „desno“ u naredbi iz 1876. godine valja shvatiti heraldički, tako da s položaja onoga koji gleda grb, hrvatski grb stoji desno, a dalmatinski lijevo.  21. studenog 1914. godine ban Trojednoga kraljevstva Ivan Skerlecz ponovno donosi odluku kojom potvrđuje da se službeno u tome kraljevstvu može koristiti isključivo grb s Krunom sv. Stjepana, što dokazuje da ova kruna zbog nastojanja ugarskih vlasti oko mađarizacije nije bila sasvim prihvaćena, pa je rabljena inačica s drugačijim krunama, a ponekad i bez kruna, kao što je slučaj na krovu crkve sv. Marka na Gornjem gradu u Zagrebu ili pročelju Kemijskog zavoda (Lučbenog zavoda) Sveučilišta u Zagrebu (danas Knjižnica HAZU-a na Strossmayerovom trgu). Tek za banovanja Dragutina Khuen-Héderváryja počinje se više pozornosti obraćati na ispravnost zemaljskog grba, odnosno postavljanje Krune svetog Stjepana na njega. Nakon raspada Austro-Ugarske Kruna svetog Stjepana uklonjena je s većine Zemaljskih grbova na javnim zgradama, iako postoje primjeri u Zagrebu (zgrada nekadašnjeg Kotarskog suda na uglu Amruševe i Petrinjske ulice, zgrada Medicinskog fakulteta na Šalati, itd.) gdje je kruna ostala očuvana. Najčešće je riječ o slabo vidljivim mjestima.

Rakovička buna iz 1871. godine rabila je na svojoj zastavi isti grb, ali je na njemu u sredini bio položen crveni štit sa srebrnim polumjesecom i zlatnom šestokrakom zvijezdom (slično grbu Narodne garde iz 1848.). središte|150pxIstovremeno tri hrvatska grba (Hrvatske, Dalmacije i Slavonije) nalaze se i u zajedničkom grbu Zemalja Krune sv. Stjepana koji je bio u uporabi od 1868. do 1918. Na tom grbu koji u središtu ima grb Mađarske mogu se vidjeti (u smjeru obratnom od kazaljke na satu, počevši zdesna) grbovi Hrvatske, Dalmacije, Slavonije, Bosne i Hercegovine (pridodan 1915.), Riječki grb (pridodan 1890.) i grb Transilvanije. Dalmatinski se grb (kao i grb Bosne i Hercegovine) nalazio i na grbu austrijskog dijela Monarhije. središte|90pxNakon što je Hrvatski sabor razriješio 29. listopada 1918. godine sve državno-pravne odnošaje i veze kraljevine Hrvatske, Slavonije i Dalmacije s Kraljevinom Ugarskom i Carevinom Austrijom i proglasio nezavisnost Dalmacije, Hrvatske i Slavonije s Rijekom prema Ugarskoj i Austriji, te su Dalmacija, Hrvatska i Slavonija s Rijekom postale dijelom Države Slovenaca, Hrvata i Srba, trostruki grb, ali bez krune i sa zvijezdom u donjem plavom polju slavonskoga grba, a ne u gornjem, pojavljuje se na poštanskim markama. To međutim nije bio službeni grb, već umjetnički izražaj Rudolfa Valića koji je zajedno s Rudolfom Sabljakom oblikovao marku. U Kraljevini Srba, Hrvata i Slovenaca polazeći od načela da državu predstavlja narod tri bratska plemena: Srbi, Hrvati i Slovenci, vlada je prihvatila načelo ravnopravnosti u tom pogledu i u državni grb utkala izgled grbova sva tri plemena ; grb s crveno-srebrnim šahovskim poljem predstavlja Hrvate na zajedničkom grbu koji na štitu još sadrži i srpski i slovenski grb na bijelom dvoglavom orlu. središte|90pxNakon potpisivanja Sporazuma Cvetković-Maček, od proljeća 1940.,Jareb, 2010., str. 237.,  u Banovini Hrvatskoj u službenoj je uporabi bio povijesni hrvatski grb (samo crveno-srebrno šahovsko polje) s krunom, te veliki grb s povijesnim hrvatskim grbom na bijelom dvoglavom orlu okrunjenom krunom, a u neslužbenoj uporabi bio je i povijesni grb bez krune. To je opisano i prikazano na slikama u prilogu okružnice banske kancelarije od 10. rujna 1940. godine. Okružnica određuje primarnu uporabu velikog grba na većim natpisnim pločama, a malog grba primarno u sastavu administrativinh pečata. Ipak, takvo je stanje bilo kratka vijeka. No, također su postojali i neki drugi prijedlozi. Tako je prijedlog V. A. Duišina s početka 1940. u slučaju grba Banovine Hrvatske za opću uporabu bio raščetvoreni štit na kojem bi uz središnji štitić sa šahiranim poljima („grb Hrvata“) bili redom postavljeni grbovi: Dalmacije, Slavonije, Dubrovnika i Bosne. središte|90pxNakon proglašenja Nezavisne Države Hrvatske 1941., Zakonom o državnom grbu, državnoj zastavi, Poglavnikovoj zastavi, državnom pečatu, pečatima državnih i samoupravnih ureda od 28. travnja 1941. godine, grb koji ulazi u službenu uporabu opisan je na sljedeći način: „Grb Nezavisne Države Hrvatske je štit s 25 četvorinskih polja bijelih (srebrnih) i crvenih (boje krvi), poredanih naizmjence u pet redova tako da je početno polje bijelo (srebrno). Nad grbom je znak u obliku zvjezdolike troplete vitice iste crvene boje koja uokviruje bijelo polje u kojemu je veliko slovo U tamno modre boje.“ Ova tropleta vitica znak je ustaškog pokreta. Postojale su dvije inačice štitova koje su se podjednakom učestalošću pojavljivale u uporabi. Jedna je bila polukružna, a druga sa zašiljenim donjim dijelom. Bilo je i više inačica vitica. Grb je bio u uporabi u NDH do 8. svibnja 1945. godine. središte|100pxNakon Drugog svjetskog rata u vrijeme Federalne Države Hrvatske rabljen je znak (heraldički nije grb jer se svi dijelovi ne nalaze unutar štita) s crvenom petokrakom zvijezdom u središtu obrubljenom vijencem koji je zdesna imao granu masline, a slijeva klas žita. Ovakav je znak bio u uporabi do 18. siječnja 1947.Državni grb Narodne Republike Hrvatske objavljen je u Narodnim novinama po prvi puta u četvrtak, 17. travnja 1947., u broju 35. od godišta III. (CIX.) Od tada, u NR Hrvatskoj (državni grb) i u SR Hrvatskoj (republički grb), sve do 1990., u službenoj je uporabi bio povijesni hrvatski grb s prvim crvenim poljem, uronjen u valovito more (plavo i srebrno), i s izlazećim zlatnim suncem iza štita. Grb je bio okružen vijencem od žitna klasja sa srebrnim nakovnjem u dnu i zlatom obrubljenom crvenom petokrakom zvijezdom na vrhu. Dizajn je načinio Vanja Radauš.Stuparić, Darko. Diplomati izvan protokola : ambasadori Titove Jugoslavije, Zagreb : Centar za kulturnu djelatnost Saveza socijalističke omladine Zagreba, 1978., str. 75.  U klasičnoj socijalističkoj ikonografiji žito predstavlja plodnost i seljaštvo, nakovanj predstavlja prekaljenostEnciklopedijska natuknica Grbovi, dio Naši državni grbovi. u: Bukša, Juraj (gl. ur.) Svijet oko nas : enciklopedija za djecu i omladinu, 1. svezak, III izdanje (XI), Školska knjiga, Zagreb, 1987., str. 242. ili radništvo, a izlazeće sunce označava novo jutro koje dolazi s komunizmom. Iz iste je ikonografije i crvena petokraka. Ustav SR Hrvatske od 22. veljače 1974. godine ovako opisuje taj grb: „Grb Socijalističke Republike Hrvatske je polje okruženo s dva snopa žitnog klasja zlatne boje. U dnu polja je željezni nakovanj nad kojim se blago talasa morska pučina. Iz morske pučine uzdiže se historijski hrvatski grb iznad kojega izlazi sunce. Snopovi žitnog klasja dolje se sastavljaju i isprepliću, a u svom sastavu opleću postolje nakovnja. Između vrhova klasja je zlatom obrubljena crvena petokraka zvijezda kojoj su donji kraci usmjereni u polje grba.“ središte|130pxDana 25. srpnja 1990. godine Hrvatski sabor donosi Amandman LXVI na Ustav Socijalističke Republike Hrvatske u kojem se kaže: „Grb Republike Hrvatske je povijesni hrvatski grb, osnovica kojeg se sastoji od 25 crvenih i bijelih polja.“ Ovakav osnovni povijesni grb bio je u uporabi do donošenja Zakona o grbu, zastavi i himni Republike Hrvatske, te zastavi i lenti Predsjednika Republike Hrvatske, 21. prosinca 1990. (NN 55/90). Nije bilo nikakvih preciznijih odredbi o obliku štita, niti službenog likovno oblikovana predloška, a amandmanom je određeno da se točan izgled grba ima utvrditi zakonom. Zbog toga se kroz sljedećih nekoliko mjeseci i u službenoj uporabi moglo vidjeti više inačica grba, s različitim oblicima štita i različitim početnim poljem. središte|130pxGrb Republike Hrvatske prema Prijedlogu Zakona o grbu, zastavi i himni Republike Hrvatske, te zastavi i lenti Predsjednika Republike Hrvatske, kojeg je Vlada Republike Hrvatske uputila u saborsku zakonodavnu proceduru 18. prosinca 1990. godine. Zakon je donesen 21. prosinca 1990. godine. Dizajn je načinio Miroslav Šutej, a prihvatila ga je komisija kojoj je bio na čelu Nikša Stančić, predstojnik katedre za hrvatsku povijest Filozofskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu. Ovo rješenje izazvalo je više primjedbi heraldičara koje se odnose na uporabu grbova u kruni, različite nijanse plave boje u grbovima, nejasno podrijetlo plave boje u grbu s polumjesecom i zvijezdom, jednaka čast pridana grbovima nekadašnjih kraljevstava i onih područja koja to nisu bila, te obrub oko čitavoga grba. Ove primjedbe nikada nisu uzete u ozbiljnije razmatranje no potakle su jasnije propise o heraldičkim rješenjima za znakovlje županija, gradova i općina.

 Dubrovnik, Istra i Rijeka
 središte|90pxDubrovački grb koji danas predstavlja dio grba Republike Hrvatske, izvorno je bio mađarski grb, ili točnije grb Arpadovića crvenih i srebrnih crta. Potječe iz 11. stoljeća, a Dubrovačkoj Republici dodijelio ga je u 14. stoljeću hrvatsko-ugarski kralj Ludovik I. Anžuvinac. Isti je grb bio u uporabi i u Habsburškoj Monarhiji u kojoj je Dubrovnik, nakon napoleonskih osvajanja, imao položaj kneževstva, dok nije priključen Kraljevini Dalmaciji (1867.). Iznad grba obično se nalazila i kruna. središte|70pxIzvorni dubrovački grb sastoji se od bijelih (srebrnih) greda (obično četiri) na crvenom štitu. U različitim povijesnim razdobljima bijele su grede ponekad bile i plave boje, baš kao što je to slučaj i na današnjem hrvatskom grbu na kojem je bijela boja zamijenjena plavom, a smanjen je i broj greda, što se opravdava estetskim zahtjevima. Tako sada ovaj grb sadrži zapravo dvije crvene grede na plavom polju. centre|124x124pxGrb Istre sa zlatnom kozom crvenih papaka i rogova u plavom štitu na zelenom trobrijegu bio je u uporabi za Istru u Habsburškoj Monarhiji kojoj je pripala 1797. U njoj je Istra imala položaj marke (Markgrafschaft), dok 1813. godine nije postala dijelom Austrijskog primorja te je s Goriškom, Gradiščem i Trstom imala zajednički združeni grb. Grb s kozom ili jarcem već je ranije za Istru koristila Mletačka Republika. Kao suvremeni grb Istarske županije usvojeno je umjetničko rješenje prema knjizi austrijskoga heraldičara K. Linda „Stadte-Wappen von Österreich-Ungarn“ (Beč, 1885.): u plavom zlatni jarac s crvenim rogovima i papcima. centre|124x124pxPovijesni grb grada Rijeke (ujedno i grb riječkog Corpus Separatuma i Slobodne Države Rijeka) temelji se na grbu koji je dodijelio hrvatski kralj i austrijski car Leopold I. 6. lipnja 1659. godine. U crvenom ovalnom štitu desnom nogom stojeći na stijeni dvoglavi crni orao uzdignutih krila obiju glava gledajući u lijevo sa zlatnim kljunovima i nogama i crvenim jezicima, lijevom nogom drži vrč prirodne boje iz kojeg se obilno izlijeva voda koja se razlijeva oko stijene. Iznad orla je austrijska carska i hrvatska kraljevska kruna s dvjema plavim vrpcama koje vise vodoravno iz nje. Ispod štita je vrpca s natpisom "INDEFICIENTER" (nepresušan).

 Legende i vjerovanja o grbu
Kasna legenda, vjerojatno iz 19. stoljeća, govori o tome kako je hrvatski kralj Držislav (spominje se i ime kralj Suronja), zarobljen od Mlečana, igrao šahovski meč u kojem mu je protivnik bio dužd Petar II. Orseolo. Dobio je sve tri partije i time zadobio slobodu, a po nekim verzijama i vlast nad dalmatinskim gradovima. Nakon toga je stavio šahovsku ploču u svoj grb.

U nekim navodima se spominje da bijela boja označava Bijelu Hrvatsku, a crvena Crvenu Hrvatsku.
Postoji također vjerovanje o značenju boje prvog polja u grbu, prema kojem bi prvo bijelo polje označavalo samostalnost Hrvatske, a prvo crveno polje njezin podređen položaj, no ni ovo vjerovanje novijeg datuma nema svoje potvrde u starijoj predaji. U heraldici kod šahiranih štitova nije bitno koliko polja štit ima niti kojom bojom počinje. Jedno od heraldičkih pravila određuje da boja ne smije ići uz boju, a metal (srebrno ili zlatno) uz metal. To znači da u raznim kombinacijama s drugim grbovima u prošlosti ovisilo o boji ili metalu drugog grba koje će biti prvo polje hrvatskoga. Isto tako, boju prvoga polja kroz povijest su mogli odlučivati i estetski čimbenici. Usto, hrvatski je grb kroz povijest prikazivan u brojnim kombinacijama poljâ: 4x4, 4x5, 4x6, itd, ponekad s prvim crvenim, ponekad s prvim srebrnim poljem. Također su i neke plemićke obitelji uključivale hrvatski grb u svoj obiteljski grb. Crveno i srebrno prvo polje bilo je podjednako zastupljeno, a dvije obitelji, Majlath i Matejković, imaju jednake grbove, samo s različitim prvim poljem uključenog hrvatskog grba. Tek će Zakonom donesenim u NDH prvi puta biti određeno koje boje mora biti prvo polje, kao i raspored polja od 5x5 (ukupno 25).

 Galerija

 Poveznice
Hrvatska zastava

 Izvori i bilješke

 Literatura
Zakon o upotrebi sjedinjenog grba zemaljah krune ugarske i posebnoga zemaljskoga grba po privatnih osobah i korporacijah poduzeći i zavodih privatnoga značaja,Sbornik zakonah i naredabah valjanih za Kraljevinu Hrvatsku i Slavoniju, 1883. kom. I-XIII. str. 297-300, Zagreb 1883.
Naredba bana Kraljevine Hrvatske, Slavonije i Dalmacije glede porabe grba Kraljevina Hrvatske, Slavonije i Dalmacije po privatnih osobah, korporacijah, poduzećih i zavodih privatnoga značaja, Sbornik zakona i naredaba valjanih za Kraljevine Hrvatsku i Slavoniju, 1910. kom. I-XVI. str.21, Zagreb 1910.
Naredba bana kraljevina Hrvatske, Slavonije i Dalmacije o uporabi zastava i emblema (1914.) , Sbornik zakona i naredaba valjanih za Kraljevine Hrvatsku i Slavoniju, 1915. kom. I-XX. str. 146-147, Zagreb 1916.
Obznana c. kr. ministra predsjednika od 27. aprila 1916., da je u novom obliku utvrđena mala kategorija zajedničkoga grba, određenoga za upotrebu kod zajedničkih uredaba Austro-Ugarske monarhije, List državnih zakona za kraljevine i zemlje zastupane u carevinskom vijeću, LXI. komad. str. 279-284. 1916. Beč
Okružnica Kabineta bana Banovine Hrvatske, br. 64178-1940. od 10. rujna 1940. HPM/PMH 6387a, b
Zakonska odredba o državnom grbu, državnoj zastavi, Poglavnikovoj zastavi, državnom pečatu, pečatima državnih i samoupravnih ureda, 28. travnja 1941, Broj: XXXVII-53-Z. p.-1941, 30. travnja 1941.
Ustav Narodne Republike Hrvatske, 18. siječnja 1947.
Ustav Socijalističke Republike Hrvatske, 22. veljače 1974.
Ustav Republike Hrvatske, 22. prosinca 1990.
Zakon o grbu, zastavi i himni Republike Hrvatske, te zastavi i lenti Predsjednika Republike Hrvatske, 21. prosinca 1990, Narodne novine, br. 55/90.
Zmajić, Bartol. Hrvatski grb u kronologiji povijesnih dokumenata, Obol, 1981.
Brajković, Vlasta. Grbovi, grbovnice, rodoslovlja, Hrvatski povijesni muzej, Zagreb 1995.
Benažić, Aleksandar. Polumjesec sa zvijezdom kao zemaljski simbol na hrvatskom novcu // Numizmaticke vijesti, XXXIX, 1 (50), 1997., str. 76-87. 136.
Bonacci-Skenderović, Dunja; Jareb, Mario. Hrvatski nacionalni simboli između negativnih stereotipa i istine, Časopis za suvremenu povijest, vol. 36., god. 2004., br. 2, str. 731-760.
http://tomaarhidjakon.ffst.unist.hr/joomla/images/pleter/Bozic_Nastanak-hrvatskih-grbova.pdf
McAdams, Michael C. Croatia: Myth and reality, Croatian Information Service, Arcadia [CA], USA, 3rd ed., 1997., str. 34-36.,  (2nd ed., 1994., ; 1st ed., 1992., ), potpuna inačica dostupna na piščevomu mrežnom mjestu
Jareb, Mario. Hrvatski nacionalni simboli, 1. izd., Alfa, Hrvatski institut za povijest, Zagreb, 2010., 472 str., ,

 Vanjske poveznice

The Flags & Arms of the Modern Era
Hrvatsko grboslovno i zastavoslovno društvo
Slike hrvatskih grbova

Hrvatska
Kategorija:Državni simboli Hrvatske

“Shahirani grb” Shahirani grb appears since the end of the 15th century, first as the pretensive grb of the Habsburgers, and then as the land grb of the Kingdom of Croatia, within the framework of the public heraldics of the Jagelovic dynasty.

Recenzija, Prikaz slučaja
Nova teorija o podrijetlu hrvatskoga grba / Mate Božić i Stjepan Ćosić. Nastanak hrvatskih grbova / Podrijetlo, povijest i simbolika od 13. do 16. stoljeća, Gordogan, 15 (34), 2017., br. 35-36 (79-80), str. 22-68
Nikša Stančić
; Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti, Zagreb, Hrvatska
Puni tekst: hrvatski pdf 303 Kb
str. 239-243
preuzimanja: 691
APA 6th Edition
Stančić, N. (2018). Nova teorija o podrijetlu hrvatskoga grba / Mate Božić i Stjepan Ćosić. Nastanak hrvatskih grbova / Podrijetlo, povijest i simbolika od 13. do 16. stoljeća, Gordogan, 15 (34), 2017., br. 35-36 (79-80), str. 22-68. Rad Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. Razred za društvene znanosti, (535=53), 239-243. Preuzeto s https://hrcak.srce.hr/213844
MLA 8th Edition
Stančić, Nikša. "Nova teorija o podrijetlu hrvatskoga grba / Mate Božić i Stjepan Ćosić. Nastanak hrvatskih grbova / Podrijetlo, povijest i simbolika od 13. do 16. stoljeća, Gordogan, 15 (34), 2017., br. 35-36 (79-80), str. 22-68." Rad Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. Razred za društvene znanosti, vol. , br. 535=53, 2018, str. 239-243. https://hrcak.srce.hr/213844. Citirano 11.10.2022.
Chicago 17th Edition
Stančić, Nikša. "Nova teorija o podrijetlu hrvatskoga grba / Mate Božić i Stjepan Ćosić. Nastanak hrvatskih grbova / Podrijetlo, povijest i simbolika od 13. do 16. stoljeća, Gordogan, 15 (34), 2017., br. 35-36 (79-80), str. 22-68." Rad Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. Razred za društvene znanosti , br. 535=53 (2018): 239-243. https://hrcak.srce.hr/213844
Harvard
Stančić, N. (2018). 'Nova teorija o podrijetlu hrvatskoga grba / Mate Božić i Stjepan Ćosić. Nastanak hrvatskih grbova / Podrijetlo, povijest i simbolika od 13. do 16. stoljeća, Gordogan, 15 (34), 2017., br. 35-36 (79-80), str. 22-68', Rad Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. Razred za društvene znanosti, (535=53), str. 239-243. Preuzeto s: https://hrcak.srce.hr/213844 (Datum pristupa: 11.10.2022.)
Vancouver
Stančić N. Nova teorija o podrijetlu hrvatskoga grba / Mate Božić i Stjepan Ćosić. Nastanak hrvatskih grbova / Podrijetlo, povijest i simbolika od 13. do 16. stoljeća, Gordogan, 15 (34), 2017., br. 35-36 (79-80), str. 22-68. Rad Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. Razred za društvene znanosti [Internet]. 2018 [pristupljeno 11.10.2022.];(535=53):239-243. Dostupno na: https://hrcak.srce.hr/213844
IEEE
N. Stančić, "Nova teorija o podrijetlu hrvatskoga grba / Mate Božić i Stjepan Ćosić. Nastanak hrvatskih grbova / Podrijetlo, povijest i simbolika od 13. do 16. stoljeća, Gordogan, 15 (34), 2017., br. 35-36 (79-80), str. 22-68", Rad Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. Razred za društvene znanosti, vol., br. 535=53, str. 239-243, 2018. [Online]. Dostupno na: https://hrcak.srce.hr/213844. [Citirano: 11.10.2022.]
Sažetak
Ključne riječi
Hrčak ID:
213844
URI
https://hrcak.srce.hr/213844
Posjeta: 1.356 *

Question: who is the land grb of croatia

Question: shahirani grb was the pretensive grb of which european

shahirani grb was the pretensive grb of which european

Question: shahirani grb is the land grb of which country

shahirani grb is the land grb of which country

Question: in which century was the grb republike hrvatske established

in which century was the grb republike hrvatske established

Question: when did shahirani grb appear in croatia

when did shahirani grb appear in croatia

Question: when did shahirani grb appear in hrvatske

kraja 15 . stoljeća , isprva kao pretenzijski grb Habsburgovaca , a potom i kao zemaljski grb Kraljevine Hrvatske , u

when did shahirani grb appear in hrvatske

“ Shahirani grb ” Shahirani grb appears since the end of the 15th century , first as the pretensive grb of the Habsburgers , and then as the land grb of the Kingdom of Croatia , within the framework of the public heraldics of the Jagelovic dynasty .

In the historiography recently issued conclusion Mate Božića and Stjepana Ćosića about the symbolics that stands behind the Croatian grape with shandy fields (from the wall - Antemurale Christianitatis - to the shandy fields) accept both some Croatian historiographers and heraldicists (Nikša Stančić and Dubravka Peić Čaldarović), as well as foreign (Amer Sulejmanagić), although it is emphasized that the conclusion of the two authors “have no direct confirmation in the sources is already based on the analogy with heraldic procedures (the processes of transformation of the city, family and other grapes in the European space) and their association with the ideology of the prejudice of the Croatian anti-christianity.

Question: who is a foreign author of grb republike hrvatske

who is a foreign author of grb republike hrvatske

Question: what is the process of transformation of the city, family and other grapes in the euro

Question: who accepts the conclusion of the two authors about the symbolics behind the croatian

Croatian historiographers and heraldicists

Croatian historiographers and heraldicists

who accepts the conclusion of the two authors about the symbolics behind the croatian

Question: who wrote about the symbolics that stands behind the croatian grape with shandy

who wrote about the symbolics that stands behind the croatian grape with shandy

Question: which two croatian historiographers accept the conclusion of the two authors

Nikša Stančić and Dubravka Peić Čaldarović

Nikša Stančić i Dubravka Peić Čaldarović

Nikša Stančić and Dubravka Peić Čaldarović

which two croatian historiographers accept the conclusion of the two authors

Question: who accepted the conclusion of the two authors

who accepted the conclusion of the two authors

Question: what do the two authors believe heraldic procedures have an association with

ideology of the prejudice of the Croatian anti-christianity

Stjepana Ćosića o simbolici koja stoji iza hrvatskog grba sa šahiranim poljima ( od zida - Antemurale Christianitatis - do šahiranih polja ) prihvaćaju kako neki hrvatski historiografi i heraldičari ( Nikša Stančić i Dubravka Peić Čaldarović ) , tako i inozemni ( Amer Sulejmanagić ) , iako se ističe kako zaključivanje te dvojice autora “ nema izravnu potvrdu u izvorima već je zasnovano na analogiji s heraldičkim postupcima ( slučajevima preoblikovanja gradskih , obiteljskih i dr . grbova na europskom prostoru ) i njihovu povezivanju s ideološkom predodžbom o Hrvatskoj kao antemurale christianitatis

ideology of the prejudice of the Croatian anti - christianity

what do the two authors believe heraldic procedures have an association with

Question: who accepts the symbolics behind the croatian grape with shandy fields

who accepts the symbolics behind the croatian grape with shandy fields

In the historiography recently issued conclusion Mate Božića and Stjepana Ćosića about the symbolics that stands behind the Croatian grape with shandy fields ( from the wall - Antemurale Christianitatis - to the shandy fields ) accept both some Croatian historiographers and heraldicists ( Nikša Stančić and Dubravka Peić Čaldarović ) , as well as foreign ( Amer Sulejmanagić ) , although it is emphasized that the conclusion of the two authors “ have no direct confirmation in the sources is already based on the analogy with heraldic procedures ( the processes of transformation of the city , family and other grapes in the European space ) and their association with the ideology of the prejudice of the Croatian anti - christianity .

Historic Tomislav Galović, in his view and positive review of the monography of the two authors (in which the statements are filled) “Croatian grapes.

Academia.edu no longer supports Internet Explorer.
To browse Academia.edu and the wider internet faster and more securely, please take a few seconds to upgrade your browser.
2021, Grb i zastava; Glasnik Hrvatskog grboslovnog i zastavoslovnog društva
Abstract
Članak sadrži osnovne podatke, kao i sažetke poglavlja novoobjavljene monografije "HRVATSKI GRBOVI geneza - simbolika - povijest" (koautori Mate Božić i Stjepan Ćosić) s usporednim prijevodom na engleski jezik. U poglavljima ove knjige razjašnjena je geneza, simbolika te višestoljetna uporaba i danas aktualnih hrvatskih zemaljskih grbova: od znamenja s leopardovim glavama, do štita sa šahiranim poljima, kao i kune između dviju rijeka te dubrovačkog, istarskog i tzv. ''najstarijeg grba Hrvatske'' s polumjesecom i zvijezdom.
Grb i Zastava: Glasnik Hrvatskog grboslovnog i zastavoslovnog društvaImplementacija simbola Općine Gornji Kneginec u vizualnim identitetima civilnih udruga / The Community of Gornji Kneginec Symbols Implementation in Visual Identities of Civil Associations
2019 •
Grb i zastava 26Međudjelovanje na granici primjer bosanskoga grba Interactions on the Border The Case of the Arms of Bosnia GiZ 26
2019 •
Grb i Zastava: Glasnik Hrvatskog grboslovnog i zastavoslovnog društva/Bulletin of Croatian Heraldic & Vexillological Association, Nov 2018Zastave Antarktike / The Flags of Antarctica
2018 •
Grb i ZastavaNeke hrvatske (i mađarske) vojne zastave iz 15. i 16. stoljeća (5) Bitke na sisačkom bojištu 1591.-1595. godine (2) Bitka za Sisak 22. VI. 1593. (1), GiZ 26 (2019.)
2019 •
Lecture delivered at the doctoral postgraduate course "Social Structures and Institutions: the Quest for Social Justice", Interuniversity Centre for Postgraduate Studies, Dubrovnik, June 18th-23rd, 2007
Željko Heimer: Ceremonial Flags of the Croatian Units of Local Government: A New Phenomenon Emerging from the People?, in: Marcel van Westerhoven (ed.): Proceedings of the 25th International Congress of Vexillology, Rotterdam, The Netherlands, 4-10 August 2013, Nederlandse Vereniging voor Vlaggenkunde and Stichting Vlaggenparade Rotterdam, 2016, pp. 414-439 (paper 35/1-26).
2019 •
Notes on the function of the heraldic apparatus referring to Emanuele Tesauro, theoretician in Italian mannerism, and Walter Seitter, Austrian media philosopher. Published by Muzej – Museo Lapidarium, Novigrad-Cittanova www.muzej-lapidarium.hr Edited by Markus Hanakam, Roswitha Schuller, Jerica Ziherl
Пальфи Г. Хорватские знамена в церемониальной репрезентации монаршей власти в Священной Римской империи и Венгерском королевстве в XVI–XVII вв.// Studia Slavica et Balcanica Petropolitana. № 2(16). 2014. С. 34-56.Хорватские знамена в церемониальной репрезентации монаршей власти в Священной Римской империи и Венгерском королевстве в XVI–XVII вв.// Studia Slavica et Balcanica Petropolitana. № 2(16). 2014.
On the author`s page: https://www.academia.edu/9965378/Croatian_flags_in_monarchical_representation_of_the_Holy_Roman_Empire_and_Hungarian_Kingdom_in_the_16th_and_17th_centuries_in_Russian_.Studia_Slavica_et_Balcanica_Petropolitana_St._Petersburg_2014_Nr._2._34_56 В статье предпринята попытка обогатить исследования хорватских национальных символов новыми результатами, касающимися менее интенсивно исследованных XVI и XVII столетий: она представляет славянской научной общественности наиболее ранние экземпляры хорватских флагов. Флаг Хорватии не только играл важную роль в инаугурации (installatio) банов Хорватии и Славонии, но он также присутствовал на коронациях и похоронных процессиях хорватско-венгерских правителей из династии Габсбургов после 1526 г., с тех пор как Хорватское королевство стало одной из земель венгерской короны. Автором было обнаружено несколько хорватских знамен, представленных в рукописях и печатных документах XVI–XVII вв.; среди прочих — знамени, помещавшегося на позднее восстановленной Triumphzug (1512–1515) императора Максимилиана I (1493–1519), знамени, изображенного в цвете в книге о похоронной процессии в Вене в августе 1565 г. Фердинанда I, императора Священной Римской империи и короля Хорватии и Венгрии (1556–1564), а также знамени, изображенного в рукописной коронационном протоколе (Ordo coronationis) венгерского короля Фердинанда II (1619–1637), с коронации, проходившей в Пожони (современная Братислава) 1 июля 1618 года. Изображения знамен в Ordo coronationis стали образцом для коронационных флагов, изготовленных для церемонии коронации последнего венгерского монарха Карла IV (1916–1918) в конце декабря 1916 г. Наряду с этими примерами, позднее автором был также обнаружен старейший сохранившийся оригинал хорватского знамени. Во время венгерской коронации Фердинанда IV Габсбурга в Пожони 16 июня 1647 г. это знамя находилось в руках молодого венгерского аристократа, графа Ласло Эстерхази (1626–1652). Вот почему оно сохранилось в знаменитой фамильной сокровищнице Эстерхази, которая в настоящее время находится в собственности Esterházy Privatstiftung в замке Форхтенштайн в Бургенланде в Австрии. Автор выражает надежду, что статья может также послужить доказательством того, что совместное исследование и интерпретация восьмивековой совместной истории Хорватии и Венгрии возможно лишь при тесном профессиональном сотрудничестве и взаимном ознакомлении друг друга с cуществующим общим центральноевропейским культурным наследием.******* The essay undertakes to enrich significant new research results concerning Croatian national symbols in connection with the less extensively researched 16th and 17th centuries: it introduces the earliest copies of the Croatian flag to the Slavic scholarly audience. Not only had the flag of Croatia an important role at the inaugurations (installatio) of Croatian-Slavonian bans (banus) but it was also present at Hungarian coronations and German imperial funerals of common Hungarian-Croatian rulers from the Habsburg dynasty after the battle of Mohács in 1526, since the Kingdom of Croatia was one of the Hungarian Crown’s countries. The author has found several flags of Croatia represented on manuscript and printed documents from the 16th and 17th centuries — among others in Emperor Maximilian I’s (1493–1519) lately restored Triumphzug (1512–1515), in a colored, printed volume about the funeral ceremony of Emperor Ferdinand I (1556–1564) and King of Hungary and Croatia in Vienna in August, 1565 and in the manuscript of the ordinance of Hungarian King Ferdinand II’s (1619–1637) coronation (Ordo coronationis) in Pozsony (today Bratislava, Slovakia) on July 1, 1618. The flag portrayals of the latter served as models to the coronation flags made for the ceremony of the last Hungarian ruler, Charles IV (1916–1918) in late December, 1916. Along with these instances lately the Hungarian historian successfully discovered the earliest remaining original flag of the Kingdom of Croatia so far. This was carried by a young Hungarian aristocrat, Count László Esterházy (1626–1652) at the Hungarian coronation of Ferdinand IV Habsburg in Pozsony on June 16, 1647. That is why it was preserved in the famous treasury of the family, which is nowadays kept and owned by Esterházy Privatstiftung in Forchtenstein Castle, Burgenland in Austria. Hopefully the essay also proves that a joint exploration and interpretation of the eight-century-old Hungarian-Croatian common history is only possible by close professional cooperation and by introducing the subsisting common Central European cultural heritage to each other.
The essay undertakes to enrich significant new research results concerning Croatian national symbols in connection with the less extensively researched 16th and 17th centuries: it introduces the earliest copies of the Croatian flag to the Slavic scholarly audience. Not only had the flag of Croatia an important role at the inaugurations (installatio) of Croatian-Slavonian bans (banus) but it was also present at Hungarian coronations and German imperial funerals of common Hungarian-Croatian rulers from the Habsburg dynasty after the battle of Mohács in 1526, since the Kingdom of Croatia was one of the Hungarian Crown’s countries. The author has found several flags of Croatia represented on manuscript and printed documents from the 16th and 17th centuries — among others in Emperor Maximilian I’s (1493–1519) lately restored Triumphzug (1512–1515), in a coloured, printed volume about the funeral ceremony of Emperor Ferdinand I (1556–1564) and King of Hungary and Croatia in Vienna in August, 1565 and in the manuscript of the ordinance of Hungarian King Ferdinand II’s (1619–1637) coronation (Ordo coronationis) in Pozsony (today Bratislava, Slovakia) on July 1, 1618. The flag portrayals of the latter served as models to the coronation flags made for the ceremony of the last Hungarian ruler, Charles IV (1916–1918) in late December, 1916. Along with these instances lately the Hungarian historian successfully discovered the earliest remaining original flag of the Kingdom of Croatia so far. This was carried by a young Hungarian aristocrat, Count László Esterházy (1626–1652) at the Hungarian coronation of Ferdinand IV Habsburg in Pozsony on June 16, 1647. That is why it was preserved in the famous treasury of the family, which is nowadays kept and owned by Esterházy Privatstiftung in Forchtenstein Castle, Burgenland in Austria. Hopefully the essay also proves that a joint exploration and interpretation of the eight-century-old Hungarian-Croatian common history is only possible by close professional cooperation and by introducing the subsisting common Central European cultural heritage to each other.
Loading Preview
Sorry, preview is currently unavailable. You can download the paper by clicking the button above.

Question: who wrote the monograph on croatian grapes

who wrote the monograph on croatian grapes

Question: what kind of grapes are in grb republike hrvatske

what kind of grapes are in grb republike hrvatske

Question: who is the author of grb republike hrvatske

who is the author of grb republike hrvatske

Question: what type of grapes are in grb republike hrvatske

what type of grapes are in grb republike hrvatske

Question: what are the two authors of grb republike hrvatske

what are the two authors of grb republike hrvatske

Historic Tomislav Galović , in his view and positive review of the monography of the two authors ( in which the statements are filled ) “ Croatian grapes .

Article 7 .

NN 55/90, 26/93
na snazi od 09.04.1993.
Uživajte...
Baza je ažurirana 10.10.2022.
zaključno sa NN 113/22
Članak 1.
Ovim zakonom uređuje se opis povijesnog hrvatskog grba, zastave, tekst i napjev himne Republike Hrvatske, te opis zastave i lente predsjednika Republike Hrvatske, kao i način i zaštita njihove uporabe.
Članak 2.
Grbom, zastavom i himnom Republike Hrvatske predstavlja se Republika Hrvatska i izražava pripadnost Republici Hrvatskoj.
Članak 3.
Grb, zastava i himna Republike Hrvatske rabe se u skladu s odredbama ovoga zakona, na način kojim se ističe ugled i dostojanstvo Republike Hrvatske.
Članak 4.
Grb, zastava i himna Republike Hrvatske mogu se rabiti u obliku, opisu i tekstu koji su utvrđeni Ustavom Republike Hrvatske i uređeni ovim zakonom. U grbu i na zastavi Republike Hrvatske ne može se ništa mijenjati. Iznimno, ako je statutom ili drugim propisom pravnih osoba predviđeno, dijelovi grba ili zastave Republike Hrvatske mogu se rabiti kao sastavni dio drugih amblema odnosno znakova, pod uvjetom da se time ne vrijeđa ugled i dostojanstvo Republike Hrvatske.
Članak 5.
Zabranjeno je javno isticati dotrajale, neuredne, poderane ili na drugi način oštećene grb ili zastavu Republike Hrvatske.
Članak 6.
Uporaba grba, zastave i himne Republike Hrvatske slobodna je u umjetničkom i glazbenom stvaralaštvu i u odgojno-nastavne svrhe, pod uvjetom da se time ne vrijeđa ugled i dostojanstvo Republike Hrvatske.
Članak 7.
Grb Republike Hrvatske je povijesni hrvatski grb u obliku štita dvostruko podijeljen vodoravno i okomito u dvadesetpet crvenih i bijelih (srebrnih) polja. tako da je prvo polje u gornjem lijevom kutu štita crvene boje. Iznad štita se nalazi kruna sa pet šiljaka koja se u blagom luku spaja sa lijevim i desnim gornjim dijelom štita. U krunu je smješteno pet manjih štitova s povijesnim hrvatskim grbovima koji su poredani od lijeve na desnu stranu štita u ovom redu: najstariji poznati grb Hrvatske, grbovi Dubrovačke Republike, Dalmacije, Istre i Slavonije. Omjer visine polja na glavnom štitu i visine manjih štitova u kruni je 1 : 2,5, a omjer širine polja na glavnom štitu i širine manjih štitova u kruni 1: 1. Najstariji poznati grb Hrvatske sadrži u štitu na plavom polju žutu (zlatnu) šesterokraku zvijezdu s bijelim (srebrnim) mladim mjesecom. Grb Dubrovačke Republike sadrži u štitu na modrom polju dvije crvene grede. Dalmatinski grb sadrži u štitu na plavom polju tri žute (zlatne) okrunjene leopardove glave. Istarski grb sadrži u štitu na modrom polju žutu (zlatnu) kozu okrenutu u lijevo s crvenim papcima i rogovima. Slavonski grb sadrži u štitu na plavom polju dvije poprečne bijele (srebrne) grede, a između greda je crveno polje po kojem lagano stupa kuna na lijevo. U gornjem plavom polju je žuta (zlatna) šesterokraka zvijezda. Grb je obrubljen crvenom crtom.
Članak 8.
Grb Republike Hrvatske rabi se:
1. u sastavu pečata i žigova državnih organa i drugih javnih tijela prema republičkim propisima o pečatima i žigovima s grbom Republike Hrvatske;
2. u službenim natpisima organa društveno-političkih zajednica istaknutim na zgradama u kojima su smješteni u Republici Hrvatskoj, u uredima Vlade Republike Hrvatske u inozemstvu;
3. na zgradama u kojima su smješteni državni organi druga javna tijela u Republici Hrvatskoj, te u svečanim prostorijama tih zgrada;
4. na službenim aktima i sličnim aktima kojima se služe zastupnici i članovi Predsjedništva Republike Hrvatske, predsjednik Sabora Republike Hrvatske, predsjednik Vlade Republike Hrvatske i drugi ovlašteni predstavnici Predsjedništva Republike Hrvatske, Sabora i Vlade Republike Hrvatske, te u ministarstvima i drugim republičkim državnim organima uz uvjete i na način koji su utvrđeni njihovim aktima;
5. na diplomama i svjedodžbama o završenom školovanju;
6. u drugim prilikama utvrđenim zakonom.
Članak 9.
Izvornik grba Republike Hrvatske čuva se u Saboru Republike Hrvatske i prema njemu se oblikuju grbovi.
Članak 10.
Zastava Republike Hrvatske sastoji se od tri boje: crvene, bijele i plave s grbom Republike Hrvatske u sredini. Omjer širine i dužine zastave je 1 : 2. Boje zastave su položene vodoravno i to ovim redom s gornje strane: crvena, bijela i plava. Svaka boja čini jednu trećinu širine zastave. Grb Republike Hrvatske je smješten u sredini zastave tako da gornji dio grba (kruna) zalazi u crveno polje zastave, a donji dio grba zalazi u plavo polje zastave. Središnja točka grba poklapa se s točkom u kojoj se sijeku dijagonale zastave.
Članak 11.
Zastava Republike Hrvatske ističe se:
1. stalno na zgradama svih državnih organa;
2. u dane praznika Republike Hrvatske;
3. u dane žalosti u Republici Hrvatskoj i vije se za trajanja žalosti na pola stijega;
4. u drugim prilikama utvrđenim zakonom. Zastavu Republike Hrvatske viju brodovi i druga plovila pomorske i unutarnje plovidbe. Potanje propise o vijenju zastave Republike Hrvatske u smislu prethodnog stavka propisat će Vlada Republike Hrvatske.
Članak 12.
Zastava Republike Hrvatske može se isticati:
1. pri javnim skupovima (političkim, znanstvenim, kulturno-umjetničkim, sportskim i drugim) koji se održavaju u Republici Hrvatskoj, u skladu s pravilima i običajima održavanja takvih skupova;
2. u drugim prilikama, ako njezina uporaba nije u suprotnosti s odredbama zakona
Članak 13.
Ako se zastava Republike Hrvatske ističe preko ulice ili trga u okomitom položaju, tada se crvena boja zastave nalazi na:
1. sjevernoj strani - ako je pravac ulice istok - zapad, odnosno zapad - istok;
2. istočnoj strani - ako je pravac ulice sjever - jug, odnosno jug - sjever;
3. istočnoj strani kružnog trga. Ako se zastava Republike Hrvatske ističe okomito na stolu, tribini ili kakvom drugom počasnom mjestu, crvena boja zastave je prva s lijeve strane, gledano s prednje strane. Ako se zastava Republike Hrvatske polaže na odar, postolje ili koji drugi predmet ili se nosi u vodoravnom položaju, crvena boja se nalazi s lijeve strane gledano s prednje strane.
Članak 14.
U svečanim prilikama zastava Republike Hrvatske podiže se i spušta, ističe i skida odnosno prenosi uz uobičajene počasti (ustajanje, pozdravljanje i drugo).
Članak 15.
Himna Republike Hrvatske je "Lijepa naša domovino".
Članak 16.
Tekst himne Republike Hrvatske glasi "Lijepa naša domovino, Oj junačka zemljo mila, Stare slave djedovino, da bi vazda sretna bila! Mila, kano si nam slavna, Mila si nam ti jedina. Mila, kuda si nam ravna, Mila, kud si planina! Teci Dravo, Savo teci, Nit' ti Dunav silu gubi, Sinje more svijetu reci, Da svoj narod Hrvat ljubi. Dok mu njive sunce grije, Dok mu hrašće bura vije, Dok mu mrtve grobak krije, Dok mu živo srce bije!"
Članak 17.
Napjev s tekstom himne "Lijepa naša domovino" jest Svečano
Lije-pa na-ša do-mo-vi-no , Oj ju-na - čka ze-mljo mi-la,
Sta-re sla-ve dje-do-vi-no, Da bi va-zda sre-tna bi-la!
Mi-la ka-no si nam sla-vna, Mi-la si nam ti je-di-na.
Mila, ku-da si nam ra-vna, Mi-la ku-da si pla-ni-na!
Te-ci Dra-vo, Sa-vo te-ci, Nit' ti Du-nav si-lu gu-bi,
Si-nje mo-re svijetu re-ci, Da svoj na-rod Hr-vat lju-bi.
Dok mu nji-ve sun-ce gri-je, Dok mu hrašće bu-ra vi-je,
Dok mu mr-tve gro-bak kri-je, Dok mu ži-vo sr-ce bi-je!
Članak 18.
Himna Republike Hrvatske izvodi se: 1. na početku zasjedanja Sabora Republike Hrvatske; 2. pri službenom dolasku u Republiku Hrvatsku odnosno pri ispraćaju iz Republike Hrvatske šefa strane države ili ovlaštenog predstavnika međunarodne organizacije; 3. u drugim slučajevima utvrđenim zakonom.
Članak 19.
Himna Republike Hrvatske može se izvoditi i na službenim proslavama, političkim skupovima i drugim svečanim manifestacijama. Himna Republike Hrvatske ne smije se izvoditi na način i u prilikama koji vrijeđaju ugled i dostojanstvo Republike Hrvatske.
Članak 20.
Izvornik teksta i napjeva himne Republike Hrvatske čuva se u Saboru Republike Hrvatske.
Članak 21.
Himna Republike Hrvatske izvodi se sviranjem, pjevanjem ili sviranjem i pjevanjem.
Članak 22.
Himna Republike Hrvatske izvodi se uz odavanje uobičajenih počasti od strane svih prisutnih.
Članak 23.
Zastava predsjednika Republike Hrvatske je kvadratnog oblika obrubljena tankim rubom naizmjeničnih crvenih i bijelih polja. U sredini zastave na modroj podlozi je znak u obliku povijesnog hrvatskog grba sa 25 crvenih i srebrnih polja. Štit krasi vijenac medaljona u kojima su povijesni hrvatski grbovi poredani od lijeve na desnu stranu štita ovim redom: najstariji poznati grb Hrvatske, grbovi Dubrovačke Republike, Dalmacije, Istre i Slavonije. Sa medaljona se uzdužno pružaju snopovi usporednih zlatnih, crvenih i bijelih linija. Iznad štita je položena vrpca s bojama zastave Republike Hrvatske, na kojoj su u sredini zlatnim slovima u rimskoj kapitali izvezena slova "RH". koja znače: Republika Hrvatska.
Članak 24.
Zastava predsjednika Republike Hrvatske se ističe:
a) na zgradi u kojoj su službene prostorije i stan predsjednika kada on tamo boravi:
b) na prometnom sredstvu u kojem se nalazi predsjednik:
c) u drugim svečanim prilikama.
Članak 25.
Lenta predsjednika Republike Hrvatske je znak predsjedničke časti, sastoji se od tri boje: crvene, bijele i plave koje su položene kao i na zastavi Republike Hrvatske. Lenta je obrubljena zlatnim rubom. U sredini lente s prednje strane u bijelom polju nalazi se grb Republike Hrvatske obrubljen zlatnim rubom koji je s lijeve strane ukrašen izvezenim zlatnim grančicama hrasta, a s desne strane zlatnim grančicama masline. Lenta se nosi položena preko desnog ramena dijagonalno poprsjem do struka gdje se kopčom spaja s drugim krajem lente. Kopča je kvadratičnog oblika obrubljena zlatnim pleterom. Na sredini polja kopče je znak isti kao i znak na zastavi predsjednika Republike Hrvatske, ali bez natpisa na vrpci.
Članak 26.
Predsjednik Republike Hrvatske nosi lentu u posebnim svečanim prilikama koje su vezane uz predstavljanje Republike Hrvatske:
a) na Dan državnosti;
b) pri predaji priznanja;
c) kod akreditiranja diplomatskih i konzularnih predstavnika;
d) u drugim svečanim prilikama
Članak 27. (NN 26/93)
Novčanom kaznom od u dinarskoj protuvrijednosti 50 do 300 DEM kaznit će se za prekršaj pravna osoba ako:
1. rabi grb ili zastavu suprotno članku 3. ovoga zakona;
2. rabi grb ili zastavu Republike Hrvatske u obliku ili sadržaju koji nisu utvrđeni Ustavom Republike Hrvatske i ovim zakonom (članak 4. stavak 1 ) ili suprotno odredbi članka 4. stavka 2. ovoga zakona;
3. rabi dijelove grba ili zastave suprotno članku 4. stavku 3. ovoga zakona;
4. na javnom mjestu ističe dotrajale, neuredne, poderane ili na drugi način oštećene grb ili zastavu Republike Hrvatske (članak 5);
5. rabi grb ili zastavu Republike Hrvatske protivno uvjetima iz članka 6. ovoga zakona;
6. ne rabi grb Republike Hrvatske u slučajevima kada se grb obavezno rabi (članak 8);
7. izvede himnu Republike Hrvatske protivno odredbi članka 19. ovoga zakona.
Za prekršaj iz stavka 1. ovoga članka kaznit će se novčanom kaznom od u dinarskoj protuvrijednosti 15 do 50 DEM i odgovorna osoba u pravnoj osobi.
Novčanom kaznom od u dinarskoj protuvrijednosti 20 do 50 DEM kaznit će se i fizička osoba za prekršaj iz točke l, 2, 3, 4, 5. i 7. stavka 1. ovoga članka.
Za prekršaj iz stavka 1. ovoga članka kaznit će se novčanom kaznom od u dinarskoj protuvrijednosti 15 do 50 DEM odgovorna osoba u organu društveno-političke zajednice i drugom državnom organu.
Ako se prekršaj iz stavka 1. točke 7. ovoga članka počini na javnom skupu, kaznit će se novčanom kaznom od u dinarskoj protuvrijednosti 15 do 50 DEM i osoba odgovorna za organizaciju javnog skupa.
Članak 28. (NN 26/93)
Za prekršaj iz članka 27. ovoga zakona kaznit će se novčanom kaznom od u dinarskoj protuvrijednosti 50 do 300 DEM osoba koja samostalno obavlja djelatnost sredstvima rada u vlasništvu građana, a druga osoba novčanom kaznom od u dinarskoj protuvrijednosti 15 do 50 DEM.
Za prekršaj iz članka 27. počinjen drugi puta, uz novčanu kaznu izreći će se mjera oduzimanja dozvole za obavljanje djelatnosti u trajanju do šest mjeseci, a za prekršaj počinjen treći puta uz novčanu kaznu izreći će se mjera trajnog oduzimanja dozvole za obavljanje djelatnosti.
Članak 29.
Učinitelju prekršaja iz članka 27. i 28. ovoga zakona, izreći će se zaštitna mjera oduzimanja predmeta kojim je izvršen prekršaj.
Ovlaštena službena osoba organa nadležnog za unutarnje poslove može prije nego što je pokrenut prekršajni postupak, zaplijeniti predmete iz stavka 1. ovoga članka. Zaplijenjeni predmeti moraju se odmah predati organu nadležnom za vođenje prekršajnog postupka.
Članak 30.
Likovni prikaz grba i zastave Republike Hrvatske, te zastave i lente predsjednika Republike Hrvatske sastavni je dio ovoga zakona.
Članak 31.
Ovaj zakon stupa na snagu danom objave u "Narodnim novinama".

Question: what is on the flag of the republic of croatia

"Dalmatinski grb sadrži u štitu na plavom polju tri žute ( zlatne ) okrunjene leopardove glave .

Article 7 .

what is on the flag of the republic of croatia

Question: what article of the constitution of croatia covers the throat, flag and hymn

Article 7 .

what article of the constitution of croatia covers the throat, flag and hymn

Question: what are the three heads on the dalmatian throat

Article 7 .

what are the three heads on the dalmatian throat

Question: who is on the flag of the republic of croatia

zlatne ) okrunjene leopardove glave . Zakon o grbu , zastavi i himni Republike Hrvatske te zastavi i lenti predsjednika Republike

Article 7 .

who is on the flag of the republic of croatia

The Dalmatian throat contains in the shield on the blue field three yellow ( gold ) rooted leopard heads . The law on the throat , flag and hymn of the Republic of Croatia and the flag and flags of the President of the Republic of Croatia .

The Dalmatian throat contains in the shield on the blue field three yellow (gold) rooted leopard heads.The law on the throat, flag and hymn of the Republic of Croatia and the flag and flags of the President of the Republic of Croatia. Article 7 .

Such a grid will be the basis of later Croatian grids within the Habsburg Monarchy.

Question: how many grbs are there in the grb republike hrvatske

Such a grid will be the basis of later Croatian grids within the Habsburg Monarchy.

how many grbs are there in the grb republike hrvatske

Question: who created the foynički grbovnik

Question: what is the name of the collection of grbs created around 1590 for admiral

what is the name of the collection of grbs created around 1590 for admiral

Question: when was the grb republike hrvatske created

when was the grb republike hrvatske created

Question: the grb republike hrvatske was created by admiral peter

the grb republike hrvatske was created by admiral peter

Question: the grb republike hrvatske is the basis of what type

the grb republike hrvatske is the basis of what type

This is one of the seven sights that Ferdinand 's expatriates and heads of the Croatian noble families put on this document .

Such a grid will be the basis of later Croatian grids within the Habsburg Monarchy .

The Foynički grbovnik , originated probably in the 17th century as a copy of the lost collection of grbs created around 1590 for Admiral Peter Grgurić Ohmučević , brings in the framework of a complex grb of countries that were attributed to the Dušan Empire and the display of the Slavonic grb in the form of three red grbs on the silver field , the Dalmatic grb with three red leopard heads on the blue field and the Croatian grb with 5x4 red and silver chess fields in the lower half of the shield .

To je jedan od sedam pečata što su ih na taj dokument stavili Ferdinandovi izaslanici i poglavari hrvatskih plemićkih obitelji. Takav će grb biti u osnovi kasnijih hrvatskih grbova unutar Habsburške Monarhije. |- | width="160px" | 100px | Fojnički grbovnik, nastao vjerojatno u 17. stoljeću kao kopija izgubljene zbirke grbova nastale oko 1590. godine za admirala Petra Grgurića Ohmučevića, donosi u sklopu složenoga grba zemalja koje su se pripisivale Dušanovom carstvu i prikaz slavonskog grba u obliku tri crvena hrta na srebrnom polju, dalmatinski grb s tri okrunjene leopardske glave na plavom polju i hrvatski grb s 5x4 crvena i srebrna šahovska polja u donjoj polovici štita.

Takav će grb biti u osnovi kasnijih hrvatskih grbova unutar Habsburške Monarhije.

This is one of the seven sights that Ferdinand's expatriates and heads of the Croatian noble families put on this document. Such a grid will be the basis of later Croatian grids within the Habsburg Monarchy. The Foynički grbovnik, originated probably in the 17th century as a copy of the lost collection of grbs created around 1590 for Admiral Peter Grgurić Ohmučević, brings in the framework of a complex grb of countries that were attributed to the Dušan Empire and the display of the Slavonic grb in the form of three red grbs on the silver field, the Dalmatic grb with three red leopard heads on the blue field and the Croatian grb with 5x4 red and silver chess fields in the lower half of the shield.

Such a grid will be the basis of later Croatian grids within the Habsburg Monarchy.

Objašnjavajući genezu šahiranog grba Hrvatske kao heraldički stiliziranog prikaza tvrđave, bedema ili predziđa nastalog u kontekstu europske protuosmanlijske borbe krajem XV. stoljeća naveli smo kako se to znamenje po prvi put na hrvatskom tlu pojavljuje tek 20-ih godina XVI. st. i to u nizu od sedam pečata kojima je ovjerena Cetingradska isprava o izboru Ferdinanda Habsburškog za hrvatskog kralja.
Budući da je riječ o otisku pečata teško je na prvi pogled utvrditi točan izgled korištenog grba. Međutim, uočava se kako je prvo početno polje s heraldički desne strane kvadratnog štita istaknuto, a sljedeće udubljeno.
Otisak pečata Kraljevine Hrvatske s Cetingradske isprave o izboru Ferdinanda Habsburškoga za hrvatskog kralja (1. siječnja, 1527.); rekonstrukcija srebrno-crveno šahiranog uzorka na kvadratnom štitu grba
Na srednjovjekovnim primjerima pojedinih otisaka pečata sa šahiranim grbovima koji su nastali u razdoblju 'žive heraldike', kada su heraldička pravila bila strogo poštovana (npr. obitelji de Clifford, de Warrene, Sponheim, grada Kirchheimbolandena itd.), početno polje s heraldički desne strane štita također je istaknuto, a sljedeće udubljeno, jednako kao i na primjeru pečata iz Cetingrada. S obzirom da je poznato kako su dotični grbovi šahirani prema tada aktualnim heraldičkim pravilima tako da početno polje predstavlja metal (zlato ili srebro), a sljedeće boju (plavu, odnosno crvenu i zelenu), može se zaključiti da istaknuto polje nastalo prilikom utiskivanja tim pečatima doista predstavlja metal, a udubljeno polje boju.
Otisci srednjovjekovnih pečata i suvremene rekonstrukcije grbova: Roberta de Clifforda (1274.-1314.), Johna de Warenne (1231.-1304.), grada Kirchheimbolandena te reljefni prikaz i rekonstrukcija grba na grobnici Don Àlvara Rodriga de Cabrere (oko 1300.-1350.)
U skladu s navedenim, u slučaju otiska pečata na Cetingradskoj ispravi početno istaknuto polje također bi predstavljalo metal (srebro), a sljedeće udubljeno polje boju (crveno), što znači da bi sam grb bio šahiran srebrno-crveno 8x8. Taj zaključak potkrepljuje i niz koloriranih primjera hrvatskoga grba sa šahiranim poljima koji su nastali od kraja XV. do početka XVI. stoljeća, na kojima je početno polje štita gotovo uvijek srebrno (metal), dok je sljedeće polje crveno (boja). Također, istovjetan raspored polja (srebrno-crveno), kao i njihov broj polja (8x8) u slučaju grba Hrvatske nalazimo i na heraldičkom triptihu kojeg je 1517/18. u Mechelenu izradio flamanski slikar i heraldičar Jan van Battel u čast Maksimilijanova unuka Karla V. kao španjolskog kralja.
Heraldički triptih Jana van Battela izrađen u čast Maksimilijanova unuka Karla V. kao španjolskoga kralja. Mechelen, 1517/18. (© Museum Hof van Busleyden, Mechelen); Grbovi Dalmacije i Hrvatske na lijevom dijelu triptiha – 'HRVATSKI GRBOVI geneza - simbolika – povijest'
Na tom primjeru, u lijevom dijelu drvenog triptiha, u nizu grbova habsburških zemalja, na samome vrhu, uz grb Ugarske prikazani su grbovi Dalmacije (na plavome tri leopardove glave) i Hrvatske (asimetrično šahiran srebrno-crveno štit 8×8). Jednaku verziju triptiha van Battel je izradio i u čast Karla V. kao cara Svetoga Rimskog Carstva oko 1530. Taj grb Hrvatske izvorno habsburškog postanja preuzeli su i Jagelovići te ga početkom XVI. stoljeća konačno uveli u službenu vladarsku heraldičku praksu, kao što se uočava na primjeru kvadriranog grba kralja Vladislava II., koji je između 1505. i 1511. naslikan na gradskoj vijećnici u gradu Bardejovu (mađarski: Bártfa) u današnjoj Slovačkoj.
Vladislavov složeni kraljevski grb na gradskome tornju u slovačkom gradu Bardejovu (1505-1511) (© Foto: Mr. Ing. Marcel Tribus) – 'HRVATSKI GRBOVI geneza - simbolika - povijest'
Također, srebrno-crveno šahirani grb Hrvatske (4×7), postavljen uz tri okrunjene leopardove glave (grb Dalmacije), vidimo kao dio kompleksnog vladarskog grba smještenoga uz tron kralja Ludovika II. Jagelovića na grafičkom listu Hansa Burgkmaira iz 1525. Naposljetku, na Ludovikovu velikom taliru iz iste godine prikazani su grbovi s motivom šahiranog štita (Hrvatska), ruke s mačem (Bosna) i tri okrunjene leopardove glave (Dalmacija), dok grba Slavonije (kuna između dvije rijeke) uopće nema.
Složeni kraljevski grb s heraldičkim motivima iz grba Dalmacije i Hrvatske uz Ludovikovo prijestolje. Grafički list Hansa Burgkmaira, 1525.; Grbovi Dalmacije, Hrvatske i Bosne habsburške provenijencije na taliru kralja Ludovika, oko 1525. – 'HRVATSKI GRBOVI geneza - simbolika – povijest'
Treba imati na umu kako, za razliku od slavonskog grba, šahirani grb Hrvatskoj nije bio dodijeljen vladarskom grbovnicom (Habsburgovci je nisu imali pravo izdati, a Jagelovići su taj grb jednostavno preuzeli), a ni u kasnijoj uporabi sve do duboko u XIX. stoljeće nije bio službeno normiran ni opisan. Stoga ne čudi da u vladarskoj i dekorativnoj uporabi toga grba nije bilo čvrstog pravila u pogledu početnog rasporeda metala/boje, kao ni za broj kvadrata u glavi štita. Tako se unatoč prevlasti asimetričnog oblika s početnim srebrnim poljem u XVI. i XVII. stoljeću, u kasnijoj vladarskoj praksi, kao i u dekorativnoj uporabi, paralelno javljaju različite varijante.
Dva najstarija prikaza šahiranog grba Hrvatske: s početnim crvenim poljem iz Bolzana - oko 1494.; s početnim srebrnim ('bijelim') iz Innsbrucka – 1495.
Crveno početno polje grba na zajedničkom pečatu cara Maksimilijana i njegova unuka Karla (1506.-1519.); srebrno ('bijelo') početno polje grba na Karlovu pečatu španjolskoga princa (1516.-1519.)
Crveno početno polje na grbu iz jednog južonjemačkog grbovnika (prva pol. XVI. st.); srebrno ('bijelo') početno polje grba Hrvatske u 'Grbovniku Svetog Rimskog Carstva' Stephana Brechtela (1554.-1568.)
Razdoblje XVII. stoljeća: srebrno ('bijelo') početno polje grba Kraljevine Hrvatske ('škrinji privilegija Kraljevstva' iz 1643.); crveno početno polje (karta 'Današnjeg Ilirika' Ivana Lučića iz 1669.)
Grbovi iz napoleonskog doba: srebrno ('bijelo') početno polje (konjanička zastava iz 1797.); crveno početno polje (prikaz zastave na portretu bana Ignjata Gyulaya)
Grbovi na banskim zastavama: srebrno ('bijelo') početno polje (zastava bana Franje Vlašića iz 1832.); crveno početno polje (zastava bana Josipa Jelačića iz 1848.)
Grb sa šahiranim poljima kao zemaljski grb Hrvatske, nakon prve pojave na hrvatskome tlu 1527., prema riječima Bartola Zmajića, sporadično se rabio još neko vrijeme 'u raznim prilikama i raznim mjestima', dok se nakon posljednjeg samostalnog zasjedanja Hrvatsko-dalmatinskoga sabora 1558. godine u Steničnjaku, pojavljivao 'uvijek kao neslužbeni grb uz službeni grb Slavonije.' U novim je okolnostima heraldičko znamenje Kraljevine Slavonije u radu jedinstvenoga Hrvatsko-slavonskog sabora imalo prvenstvo u odnosu na zemaljske grbove Hrvatske i Dalmacije.
Grb Hrvatske između rijeka Drave i Save uz oznaku Zagreba ('Sagabria'), karta 'Njemačke' u djelu 'Gemeiner loblicher Eydgnoschafft Stetten, Landen und Völckeren Chronick', 1548. - 'HRVATSKI GRBOVI geneza - simbolika - povijest'
Naime, novovjekovna Kraljevina Slavonija sa Zagrebom kao središtem ostala je najzaštićenija od osmanskih osvajanja, a slavonsko je plemstvo očuvalo postojeće institucije vlasti. Područje srednjovjekovne Hrvatske i Dalmacije najvećim je dijelom palo pod vlast Mletačke Republike i Osmanskog Carstva, a od polovice XVI. stoljeća sabor hrvatsko-dalmatinskog plemstva više se nije sastajao na zasebnim zasjedanjima, nego se jednostavno priključio slavonskom saboru. Tako je, sudeći po djelovanju sabora, od druge polovice XVI. pa sve do XIX. stoljeća kao službeni državni grb cjelokupnoga kraljevstva prvenstvo imao upravo slavonski grb.
Grbovi Hrvatske i Slavonije na 'škrinji privilegija Kraljevstva' koju je 1643. dao izraditi zemaljski protonotar Ivan Zakmardi Diankovečki - 'HRVATSKI GRBOVI geneza - simbolika - povijest'
S druge strane, u vladarskoj heraldici, numizmatici i sfragistici Habsburgovaca u prvoj polovici XVII. stoljeća za područje Hrvatsko-dalmatinsko-slavonskog kraljevstva najčešće se rabi znamenje s leopardovim glavama (Dalmacija) i šahiranim poljima (Hrvatska), dok grb Kraljevine Slavonije iz 1496. vladari koriste razmjerno rijetko (osobito na novcu), premda je upravo taj grb bio službeni znamen cijeloga kraljevstva odnosno sve do sredine XIX. stoljeća grb zajedničkoga Hrvatsko-dalmatinsko-slavonskog sabora. Zahvaljujući heraldičkoj inerciji i konzervativnosti, habsburški vladari na ugarsko-hrvatskom prijestolju to su službeno zemaljsko znamenje triju Kraljevina konačno “usvojili” i počeli primjenjivati tek od početka XVII. stoljeća.
Krunidbena medalja kralja Matije II. iz 1608. na reversu koje je grb s tri okrunjene leopardove glave atribuiran Dalmaciji ('D'), grb sa šahiranim poljima Hrvatskoj ('C'), grb s kunom između dviju rijeka Slavoniji ('S'), a grb s rukom koja zamahuje sabljom Rami ('R'). – 'HRVATSKI GRBOVI geneza - simbolika – povijest'
Uporabu zemaljskih grbova Hrvatske, Dalmacije i Slavonije u dvorskoj heraldici Habsburgovaca tijekom prve polovice XVII. stoljeća karakterizirala je nesustavnost i promjenljivost, što se uočava na medaljama, novcu i pečatima iz perioda kraljeva Matije II., Ferdinanda II., Ferdinanda III. odnosno Ferdinanda IV. Međutim, tada se po prvi put djelomično javlja i posebni fenomen sjedinjenja grbova. Tako se sva tri grba Kraljevina Dalmacije, Hrvatske i Slavonije, heraldički uklopljena u isti grbovni štit, sreću na takozvanim 'hrvatskim talirima' koje je Matija II. kovao između 1613. i 1616. Međutim, na tom složenom grbu s početka XVII. stoljeća nisu prisutni samo grbovi Hrvatske, Dalmacije i Slavonije, već i grb Češke i habsburško austrijsko-burgundijsko dinastičko znamenje u srcu štita.
Složeni grb sa znamenjima Češke, Dalmacije, Hrvatske i Slavonije te vladarskim austrijsko-burgundijskim heraldičkim elementima u srcu štita na reversu 'hrvatskih talira' Matije II. kovanih između 1613. i 1616. – 'HRVATSKI GRBOVI geneza - simbolika – povijest'
Na jednom pečatu kralja Matije II. iz 1610. znamenje je grupirano tako da grbovi Dalmacije (leopardove glave), Hrvatske (šahirana polja), Slavonije (kuna između dvije rijeke) i Rame/Bosne (ruka sa sabljom) tvore zaseban složeni grb smješten lijevo od središnjega složenog grba sa znamenjem Ugarske i Češke, te Austrije i Burgundije u srcu štita. Dok je znamen ruke sa sabljom na ovom pečatu dio složenoga grba zajedno s grbovima Dalmacije, Hrvatske i Slavonije, na ostalim pečatima četvorice Habsburgovaca prve polovice XVII. stoljeća redovito se javlja zasebno, to jest u kružnome nizu, 'mehanički' smješten uz grbove ostalih habsburških zemalja.
Pečat kralja Matije iz 1610. sa složenim grbom kojeg čine heraldička znamenja Dalmacije, Hrvatske, Slavonije i Rame/Bosne – 'HRVATSKI GRBOVI geneza - simbolika – povijest'
Pojava sjedinjenja grbova triju Kraljevina odnosi se na heraldičko spajanje grba Slavonije kao službenog zemaljskog grba sa zemaljskim grbovima Hrvatske i Dalmacije. Za razliku od manje-više 'mehaničkog' i nedosljednog nizanja tih grbova u sklopu vladarske heraldike Habsburgovaca, taj je postupak hrvatskom plemstvu i saboru simbolizirao ideju o Dalmaciji, Hrvatskoj i Slavoniji kao jedinstvenoj državnopravnoj cjelini. To je podrazumijevalo i politiku njihova oslobađanja od Mlečana i Osmanlija, odnosno ideju obnove hrvatsko-dalmatinsko-slavonske teritorijalne cjelovitosti pod habsburškim žezlom.
Grbovnica Matije II. iz 1610. dodijeljena Ivanu Budoru i njegovim nasljednicima s prvim primjerom 'sjedinjenog' hrvatsko-dalmatinsko-slavonskog grba – 'HRVATSKI GRBOVI geneza - simbolika – povijest'
U tom je smislu signifikantno da se prvi sjedinjeni hrvatsko-dalmatinsko-slavonski grb pojavljuje nakon pobjede u bitki kod Siska 1593., odnosno nakon takozvanog Dugog rata (1593.-1606.) koji je završen sklapanjem mira na ušću Žitve. Takav primjer uočavamo u grbovnici iz 1610. godine koju je kralj Matija II. dodijelio Ivanu Budoru i njegovim nasljednicima. Riječ je o podijeljenome štitu koji sadrži grb Hrvatske (srebrno-crveno šahiran 4×10) i modificirani grb Slavonije (kuna u trku s lijeva na desno u kosoj gredi), dok je u njegovu srcu također modificiran grb Dalmacije (tri zlatne leopardove glave na crvenome). Isticanje dalmatinskog znamena u srcu sjedinjenoga hrvatsko-dalmatinsko-slavonskog grba podsjeća na činjenicu da je upravo grb s leopardovim glavama bio najstariji i ujedno najpoznatiji zemaljski odnosno državni grb cjelokupnog kraljevstva.
'Sjedinjeni' hrvatsko-dalmatinsko-slavonski grb iznad nadgrobne ploče bana Tome Bakača Erdödyja u zagrebačkoj katedrali, kraj XVII. stoljeća; Nacrt grba Trojedne Kraljevine Hrvatske, Slavonije i Dalmacije 16. studenoga 1876.
Međutim, najraniji klasični prikaz sjedinjenog hrvatsko-dalmatinsko-slavonskog grba, koji je postao heraldički obrazac i primjer kasnijim inačicama, nastao je vjerojatno tek krajem XVII. stoljeća i to kao dio naknadno izrađenog zabata dodanog nadgrobnoj ploči bana Tome Bakača Erdödyja (1558.-1624.) u zagrebačkoj katedrali. Upravo se u tom obliku 'sjedinjeni grb' češće javlja od kraja XVII. i tijekom XVIII. stoljeća, a poslužio je kao uzor za oblikovanje službenoga grba Trojedne Kraljevine Hrvatske, Slavonije i Dalmacije koji se rabio od druge polovice XIX. stoljeća pa sve do sloma Monarhije 1918.
Detalj poštanske marke Države SHS sa sjedinjenim grbovima Dalmacije, Hrvatske i Slavonije uz datum 29. listopada 1918.; prijedlog grba Banovine Hrvatske iz 1940. – autor V. A. Duišin (u prvom polju je grb Dalmacije s tri okrunjene leopardove glave)
Pojavu sjedinjenja šahiranog grba Hrvatske s drugim hrvatskim zemaljskim grbovima nalazimo i na znamenju kratkotrajne Države Slovenaca, Hrvata i Srba. Međutim, taj heraldički fenomen nije bio zastupljen u državnom znakovlju Kraljevstva/Kraljevine SHS, kao ni Kraljevine Jugoslavije, odnosno Banovine Hrvatske (1939.-1941.). Također ga ne nalazimo u službenoj uporabi od 1941. do 1990., odnosno tijekom dugog perioda totalitarnih režima. Međutim, u javnosti se ipak povremeno pojavljivala ideja o uključivanju sjedinjenih hrvatskih zemaljskih znamenja u okvir državnih simbola. Tako je prijedlog V. A. Duišina s početka 1940. u slučaju grba Banovine Hrvatske za opću uporabu bio raščetvoreni štit na kojem bi uz središnji štitić sa šahiranim poljima („grb Hrvata“) bili redom postavljeni grbovi: Dalmacije, Slavonije, Dubrovnika i Bosne.
Sjedinjeni grbovi Dalmacije, Dubrovnika, Istre i Slavonije uz središnji štit sa srebrno-crvenim šahiranim poljima kao prijedlog novog državnog znamenja Republike Hrvatske – autor S. Martinović: izvornik objavljen u novinskom članku i kolorirana rekonstrukcija (prema Ž. Heimeru; FAME)
Ideja da se u državno obilježje uz grb Hrvatske uključe i drugi zemaljski grbovi pojavila se i pedeset godina poslije, početkom 1990-ih. Iako je tijekom ceremonije konstituiranja sabora 30. svibnja na zastavama dominirao grb sa šahiranim poljima (bez pridodanih pokrajinskih znamenja), S. Martinović je početkom srpnja 1990. iznio mišljenje prema kojem bi novi državni grb trebao predstavljati kombinaciju heraldičkih simbola: Dalmacije, Dubrovnika, Istre i Slavonije sa šahiranim grbom kao 'integrativnom elementom' u sredini. Prema Martinoviću, specifičnim dizajnom tog složenog grba konstruirao bi se 'bijeli križ kao simbol pripadnosti Hrvatske kršćanskom civilizacijskom krugu'. Također, tada je i V. Mileta smatrao kako bi za novi državni grb trebalo jednostavno preuzeti složeni grb nekadašnje Trojedne Kraljevine – kakav je na krovu crkve Sv. Marka, a koji uz grb Hrvatske sadrži i grbove Dalmacije odnosno Slavonije.
Grb Republike Hrvatske prihvaćen u Hrvatskome saboru i proglašen ukazom predsjednika dr. Franje Tuđmana 21. prosinca 1990.; Grb na zidu sabornice 25. lipnja 1991. prilikom donošenja 'Ustavne odluke o samostalnosti i suverenosti Republike Hrvatske'
Konačno je krajem 1990. odlučeno da aktualni državni znamen (pod kojim je prije gotovo tri desetljeća donesena ustavna odluka o neovisnosti od SFR Jugoslavije) ponovno uz šahirani štit tvori i cijeli niz hrvatskih zemaljskih grbova sjedinjenih na specifičan način. Tako se u grbu Republike Hrvatske iznad „glavnog“ štita sa crveno-srebrno šahiranim poljima nalazi stilizirana „kruna“ u okviru koje je: „smješteno pet manjih štitova s povijesnim hrvatskim grbovima koji su poredani od lijeve na desnu stranu štita u ovom redu: najstariji poznati grb Hrvatske, grbovi Dubrovačke Republike, Dalmacije, Istre i Slavonije - kako se navodi u Zakonu o grbu, zastavi i himni Republike Hrvatske te zastavi i lenti predsjednika Republike Hrvatske (članak 7.).
Zastava s grbom Republike Hrvatske u rukama pobjednika – prošlost i budućnost Knina ('Oluja' - 1995., Matea Jelić - Tokio, 2021.)
Kako kupiti knjigu 'HRVATSKI GRBOVI geneza - simbolika - povijest'?
Najnovija monografija o hrvatskim zemaljskim znamenjima - 'HRVATSKI GRBOVI geneza - simbolika - povijest' (koautori Mate Božić i Stjepan Ćosić; nakladnici: Hrvatska sveučilišna naklada, Filozofski fakultet Sveučilišta u Zagrebu i Institut društvenih znanosti 'Ivo Pilar') - tiskana u veljači 2021., može se naručiti online preko internetske stranice Hrvatske sveučilišne naklade.

Na tom grbu koji u središtu ima grb Mađarske mogu se vidjeti (u smjeru obratnom od kazaljke na satu, počevši zdesna) grbovi Hrvatske, Dalmacije, Slavonije, Bosne i Hercegovine (pridodan 1915.), Riječki grb (pridodan 1890.) i grb Transilvanije. Dalmatinski se grb (kao i grb Bosne i Hercegovine) nalazio i na grbu austrijskog dijela Monarhije. |- | width="160px" | 90px | Nakon što je Hrvatski sabor razriješio 29. listopada 1918. godine sve državno-pravne odnošaje i veze kraljevine Hrvatske, Slavonije i Dalmacije s Kraljevinom Ugarskom i Carevinom Austrijom i proglasio nezavisnost Dalmacije, Hrvatske i Slavonije s Rijekom prema Ugarskoj i Austriji, te su Dalmacija, Hrvatska i Slavonija s Rijekom postale dijelom Države Slovenaca, Hrvata i Srba, trostruki grb, ali bez krune i sa zvijezdom u donjem plavom polju slavonskoga grba, a ne u gornjem, pojavljuje se na poštanskim markama.

On that throat that in the center has the throat of Hungary can be seen (in the opposite direction of the indicator on the mouth, starting the right) the throat of Croatia, Dalmatia, Slavonia, Bosnia and Herzegovina (added in 1915), the Riječki throat (added in 1890) and the throat of Transylvania. The Dalmatian throat (as well as the throat of Bosnia and Herzegovina) was also on the throat of the Austrian part of the Monarchy. After the Croatian Council resolved on October 29, 1918 all the state-law relations and ties of the Kingdom of Croatia, Slavonia and Dalmatia with the Kingdom of Hungary and Carevine Austria and declared the independence of the Dalmatia, Croatia and Slavonia with the River towards Hungary and Austria, and the Dalmatia, Croatia and Slavonia with the River became part of the State of Slovenia, the Croats and the Serbs, a three-three-three-three-three-three-three-three-three-three-three-three-three-three-three-three-three-three-three-three-three.


16. rujna (16.9.) 259. je dan godine po gregorijanskom kalendaru (260. u prijestupnoj godini).
Do kraja godine ima još 106 dana.

 Događaji
 335. – U Jeruzalemu je posvećena grobna crkva na brdu Golgoti. Današnja sakralna građevina, na koju prava polaže šest kršćanskih vjerskih zajednica, potječe s prijelaza 11. u 12. stoljeće.
 1810. – Neovisnost Meksika od Španjolske.
 1829. – U Zadru otvoren prvi javni gradski perivoj - Perivoj kraljice Jelene Madijevke.
 1859. – U Frankfurtu na Majni osnovano je Njemačko nacionalno udruženje. Društvo je težilo državnom ujedinjenju Njemačke pod pruskim vodstvom.
 1908. – Osnovan General Motors.
 1919. – Potpisan mirovni ugovor između sila Antante i Austrije u Saint-Germainu.
 1953. – U New Yorku je održana premijera prvog filma u cinemascopeu "The Robe" s Richardom Burtonom i Jean Simmons u glavnim ulogama.
 1963. – Malezija osnovana spajanjem Malajske Federacije, Singapura, Britanskog Sjevernog Bornea i Saravaka.
 1978. – U potresu koji je pogodio Iran poginulo je 25.000 ljudi.
 1991. – JNA gađala Otočac. U napadu su ubili 4 osobe i razorili crkvu sv. Trojstva. Hrvatske su snage u blizini Žrnovnice zauzeli vojnu bazu u kojoj su zaplijenili 55 raketa "brod - brod". U Splitu se predala i vojna tiskara, vojarna "Visoko" i komanda garnizona Split. JNA bombardirala radijski odašiljač na otoku Visu. Za isti je dan srpski general Ratko Mladić izdao zapovijed za napad 9. kninskom korpusu za nastavak okupacije teritorija RH.(priredio Branko Petričević): Borbe za Maljkovo i HE Peruća , Braniteljski portal, 18. rujna 2014. Pristupljeno 2. svibnja 2016.

 Rođenja 16. rujna
 1638. – Luj XIV., francuski kralj
 1823. – Francis Parkman, spisateljica († 1893.)
 1853. – Albrecht Kossel, njemački liječnik i nobelovac († 1927.)
 1888. – Vladimir Arko, zagrebački poduzetnik († 1945.)
 1893. – Alexander Korda, filmski redatelj († 1956.)
 1893. – Albert Szent-Györgyi, mađarski znanstvenik i nobelovac († 1986.)
 1913. – Krešimir Kovačević, hrvatski muzikolog i leksikograf († 1992.)
 1923. – Lee Kuan Yew, singapurski političar († 2015.)
 1924. – Lauren Bacall, američka glumica († 2014.)
 1927. – Peter Falk, američki glumac († 2011.)
 1934. – George Chakiris, američki glumac
 1937. – Aljaksandar Mjadzvedz, bjeloruski hrvač
 1950. – Mickey Rourke, američki glumac
 1956. – David Copperfield, američki mađioničar
 1962. – Goran Perkovac, hrvatski rukometaš i rukometni trener
 1969. – Marc Anthony, portorikansko-američki pjevač,glazbenik i glumac
 1970. – Nela Kocsis, hrvatska glumica
 1978. – Suad Fileković, slovenski nogometaš
 1987. – Kyle Lafferty, sjevernoirski nogometaš Smrti 16. rujna
 304. – Sveta Eufemija, kršćanska svetica (* 289.)
 1682. – Šiško Gundulić, hrvatski pjesnik i dramatik (* oko 1634.)
 1736. – Gabriel Fahrenheit, njemački fizičar (* 1868.)
 1977. – Marc Bolan, rock-pjevač
 1977. – Maria Callas, operna pjevačica (* 1923.)
 1824. – Luj XVIII., francuski kralj
 1993. – Rok Petrovič, slovenski alpski skijaš (* 1966.)
 2010. – Vanča Kljaković, hrvatski redatelj i dramski pisac (* 1930.)
 2018. – Marko Malović, hrvatski katolički svećenik (* 1946.)
 2021. – Dušan Ivković, srbijanski košarkaš i trener (* 1943.)

 Blagdani i spomendani
 Dan grada Rovinja
 Dan neovisnosti u Meksiku

 Imendani

 Izvori

 016

in 1810.

Question: when was the sacred building built in jerusalem

in 1810.

Question: where is a tomb church dedicated on the mountain of golgota

in 1810.

Question: how many religious communities live in the sacred building in jerusalem

in 1810.

Question: on which mountain in jerusalem is a tomb church dedicated

in 1810.

Question: what is dedicated on the mountain of golgota in jerusalem

in 1810.

Question: when was the sacred building built

in 1810.

Question: what is dedicated on the mountain of golgota

in 1810.

In Jerusalem , a tomb church is dedicated on the mountain of Golgota .

Today ’s sacred building , on which six Christian religious communities put their rights , originates from the 11th to 12th century transition .

In Jerusalem, a tomb church is dedicated on the mountain of Golgota. Today’s sacred building, on which six Christian religious communities put their rights, originates from the 11th to 12th century transition. in 1810.