11. prosinca (11.12.) 345. je dan godine po gregorijanskom kalendaru (346. u prijestupnoj godini).

Do kraja godine ima još 20 dana.

Događaji
 1602. – Karl Emanuel Savojski posljednji je put napao Ženevu da bi je pripojio, a kao sjećanje na taj dan svake godine se slavi Eskalada.
 1816. – Indiana postala američka savezna država
 1852. – papa Pio IX. bulom Ubi primum placuit uzdignuo Zagrebačku biskupiju na rang nadbiskupije.
 1946. – osnovan UNICEF
 1964. – Che Guevara održao govor u Ujedinjenim narodima
 1972. – članovi posade Apolla 17 Cernan, Evans i Schmitt posljednji puta na Mjesecu. Završava Program Apollo. Planirane misije Apolla 18, 19, i 20 su otkazane.
 1991. – Pripadnici paravojne postrojbe pobunjenih hrvatskih Srba, "šiltovi", pobili 15 hrv. civila u selu Gornjim Jamama kod Gline.
 1991. – Ukrajina priznala Hrvatsku. Bila je prva zemlja članica UN-a koja je to napravila.
 2019. – Objavljeni su službeni ishodi referenduma o neovisnosti Bougainvillea od Papuanske Nove Gvineje, koji je održan od 23. studenog do 7. prosinca. Na referendumu je, od 206 731 registriranih birača, biračko pravo iskoristilo njih 181 067. Od njih je za veću autonomiju unutar Papuanske Nove Gvineje glas dalo 3 043 ljudi (1.69%). Bilo je 1 096 nevažećih listića. Golema većina birača, njih 176 928 (98.31%), glasovalo je za punu neovisnost Bougainvillea.bougainville-referendum.org, "Statement from the Commission", objavljeno i pristupljeno 11. studenog 2019.www.theguardian.com, "Bougainville referendum: region votes overwhelmingly for independence from Papua New Guinea", objavljeno i pristupljeno 11. studenog 2019.

Rođenja 11. prosinca
 1475. – Lav X., papa († 1521.)
 1803. – Hector Berlioz, francuski skladatelj († 1869.)
 1843. – Robert Koch, njemački bakteriolog († 1910.)
 1886. – Aurel Babeș, rumunjski znanstvenik († 1962.)
 1890. – Carlos Gardel, argentinski pjevač († 1935.)
 1906. – Janez Strašek, slovenski katolički svećenik († 1947.)
 1911. – Naguib Mahfouz, egipatski književnik i nobelovac († 2006.)
 1918. – Aleksandar Isajevič Solženjicin, ruski prozaist i nobelovac († 2008.)
 1924. – Charles Bachman, američki informatičar († 2017.)
 1931. – Sunčana Škrinjarić, hrvatska književnica († 2004.)
 1943. – John Kerry, američki političar
 1949. – Ivan Buljan, hrvatski nogometaš
 1969. – Viswanathan Anand, indijski velemajstor i biviši svjetski prvak u šahu
 1970. – Nenad Pralija, hrvatski nogometaš
 1972. – Andrij Husin, ukrajinski nogometaš i nogometni trener († 2014.)
 1979. – Rider Strong, američki glumac
 1984. – Sandra Echeverría, meksička glumica i pjevačica
 1988. – Božo Starčević, hrvatski hrvač

Smrti 11. prosinca
 384. – Damaz I., papa
 1241. – Ogotaj, treći sin Džingis-kana i drugi veliki kan Mongolskog Carstva
 1582. – Fernando Álvarez de Toledo Alba, španjolski vojskovođa (* 1507.)
 1875. – Štefan Pinter, slovenski pjesnik (* 1831.)
 1909. – Ludwig Mond, englesko-njemački kemičar i industrijalac (* 1839.)
 1918. – Ivan Cankar, slovenski književnik (* 1876.)
 1964. – Alma Mahler, austrijska umjetnica (* 1879.)
 1965. – Đuro Tiljak, hrvatski slikar (* 1895.)
 1993. – Ivo Friščić, hrvatski slikar i likovni umjetnik (* 1937.)
 1995. – Miko Tripalo, hrvatski političar i jedan od vođa Hrvatskog proljeća (* 1926.)
 2010. – Marina Nemet, hrvatska glumica (* 1960.)

 Blagdani i spomendani
 Dan UNICEF-a
 Međunarodni dan planina
 Međunarodni dan astme

 Imendani
  Damaz, po papi Damazu I. iz 4. stoljeća
  Damir,
  Josip Egip

 Izvori

 011

There were 1096 non-current lists.

WE THE BOUGAINVILLE REFERENDUM COMMISSION do hereby make the following statement regarding the conduct of the Bougainville Referendum 2019.
Number of votes for Greater Autonomy: 3,043
Number of votes for Independence: 176,928
Number of informal ballot papers: 1,096
We thank the two governments of Papua New Guinea and the Autonomous Region of Bougainville, and the people of the Bougainville for their outstanding participation in this historic process – one part of the Bougainville Peace Agreement. We recognise the Referendum has been a national event, and so also acknowledge and thank the people of Papua New Guinea.
As an electoral process that aspired to meet international standards, it is for observers, scrutineers and the media, and indeed the people themselves, to determine whether the conduct of the Referendum was inclusive, accessible, free and fair. We thank in particular scrutineers, and observers from here and overseas for bringing transparency and credibility to the process, and we look forward to their reports over the coming days and weeks.
However, as the mandated independent body appointed to conduct the Bougainville Referendum, it is our conclusion from what we witnessed ourselves throughout the process – through enrolment, polling and scrutiny – was an orderly process, following the laws and regulations provided, and was peaceful.We witnessed voting that was informed, free of fear and accessible.
Some of the numbers also tell an important story:
- The Referendum roll had equal numbers of women and men voting
- The Referendum roll had 25 per cent first time voters
- The voter turnout,of at least 85 per cent,was high when compared with international democratic electoral experience, and is the highest of any electoral process in Papua New Guinea
- The informal vote of 1,096 was low when compared with international democratic electoral experience and national elections.
We acknowledge the benefit of some new electoral practices for inclusive voting, including:
- Enrolment of Bougainvilleans in every province of PNG
- Display of the preliminary Referendum roll for public objections and scrutiny
- Postal voting for those travelling, sick or otherwise unable to access a polling place
- Provisional voting, for those not on the Referendum roll at their place of polling
- Out of country voting (in Solomon Islands and Australia)
- Special polling at hospitals, for people for with disabilities.
We are grateful for the resources, financial and human, provided to conduct the Referendum to this inclusive standard. These have been provided by the two governments, the electoral commissions of Papua New Guinea and Bougainville, and the international community. The latter has been provided from the United Nations and Australia, Germany, Ireland, Japan New Zealand, the United Kingdom and the United States.
We thank the Chief Referendum Officer and staff of the Secretariat for their tireless work. We also thank the Returning Officer, the 34 Assistant Returning Officers, and the thousands of temporary workers who carried out their role in a determined way, to deliver a credible process to the people of Bougainville.
Many other organisations also contributed to the good conduct of the Referendum. The Bougainville Police Service, and their counterparts from the Regional Security Mission with police from New Zealand, Australia, Fiji, Vanuatu and Solomon Islands, together with support from the Royal PNG Constabulary, provided for good law and order, and secure transport of polling materials. We also thank PNG High Commissions in Australia and Solomon Islands, and acknowledge local service providers.
Finally, we thank the people of Bougainville living far and wide in Australia, Solomon Islands, outside Bougainville in Papua New Guinea, and of course here in the Autonomous Region of Bougainville – who have come out to have their say.
We wish the two governments all the best in taking forward the Referendum result through a process of consultation, and on to the National Parliament of Papua New Guinea for final ratification as part of the ongoing peace process.
On Friday, we look forward to returning the Referendum Writ to the Governor-General in Port Moresby.

Question: how many non-current lists exist of the referendum

There were 1096 non-current lists.

Question: when is the bougainville referendum coming out

There were 1096 non-current lists.

Question: when is the bougainville referendum coming to an end

There were 1096 non-current lists.

Question: how many people voted for the independence of bougainvillea

There were 1096 non-current lists.

Question: the bougainville region of guinea voted overwhelmingly for independence from which country in

There were 1096 non-current lists.

Question: where can i find the bougainville referendum

There were 1096 non-current lists.

Question: what is the percentage of voters in the bougainville referendum

There were 1096 non-current lists.

Question: where can i find a statement from the commission

There were 1096 non-current lists.

There were 1096 non-current lists. A large majority of voters, 176 928 (98.31%), voted for the full independence of Bougainvillea.bougainville-referendum.org, "Statement from the Commission", published and accessed on 11 November 2019.www.theguardian.com, "Bougainville referendum: region votes overwhelmingly for independence from Papua New Guinea", published and accessed on 11 November 2019.


12. prosinca (12.12.) 346. je dan godine po gregorijanskom kalendaru (347. u prijestupnoj godini).

Do kraja godine ima još 19 dana.

Događaji
 1438. – Franjevac Bartolomej de Jano iz Carigrada izvještava o raseljavanju Albanije, Bosne, Bugarske, Dalmacije, Raške i Vlaške.
 1897. – Prvi planirani grad u Brazilu, Belo Horizonte, proglašen je glavnim gradom Minas Geraisa, jedne od 26 država Brazila.
 1963. – Kenija se osamostalila od Velike Britanije.
 1971. – Karađorđevska smjena hrvatskih kadrova.
 1991. – Započela je Operacija Vihor.
 1997. – Ustavni zakon o izmjenama i dopunama Ustava Republike Hrvatske.
 2005. – Veleposlanstvo Južne Koreje u Zagrebu otvoreno.
Rođenja 12. prosinca
 1739. – Baltazar Mirko Kocijančić, hrvatski (kajkavski) prevoditelj († 1806.)
 1779. – Madeleine Sophie Barat, francuska svetica († 1865.)
 1821. – Gustave Flaubert, francuski književnik († 1880.)
 1861. – Janko Leskovar, hrvatski učitelj i književnik († 1949.)
 1863. – Edvard Munch, norveški slikar († 1944.)
 1915. – Frank Sinatra, američki glumac i pjevač († 1998.)
 1927. – Emil Seršić, hrvatski arhitekt († 2011.)
 1936. – Jakša Barbić, hrvatski pravnik i akademik
 1946. – Emerson Fittipaldi, brazilski vozač F1
 1953. – Bruce Kulick, američki glazbenik
 1968. – Saša Udovič, slovenski nogometaš, internacionalac
 1977. – Lea Dekleva, hrvatska kantautoricaSmrti 12. prosinca
 1760. – Andrija Kačić Miošić, hrvatski pjesnik, filozofski pisac i kroničar, autor najpopularnije hrvatske pučke knjige "Razgovor ugodni naroda slovinskoga" (* 1704.)
 1948. – Franjo Dugan, hrvatski skladatelj, orguljaš i glazbeni pisac (* 1874.)
 1955. – Antun Dobronić, hrvatski skladatelj i glazbeni pisac (* 1878.)
 1976. – Vinko Žganec, hrvatski etnolog (* 1890.)
 2006. – Izet Hajdarhodžić, hrvatski glumac i profesor glume (* 1929.)
 2018. – Pavle Strugar, general JNA (* 1933.)www.24sata.hr, "Umro dubrovački krvnik Pavle Strugar: On je granatirao Grad", objavljeno 13. prosinca 2018., pristupljeno 14. prosinca 2018.
2020. – Jack Steinberger, američki fizičar njemačkog porijekla (* 1921.)

 Blagdani i spomendani
 Dan hrvatskog ratnog zrakoplovstva i protuzračne obrane
 Dan državnosti u Keniji

 Imendani

 Izvori

 012

The events of 1438.

in 1897.

Question: when did the first prosinca take place

The events of 1438.

in 1897.

Question: where did the first 12 prosinca take place

The events of 1438.

in 1897.

Question: what countries did de jano report on in 1897

Albanije , Bosne , Bugarske , Dalmacije , Raške i Vlaške .

The events of 1438.

in 1897.

Question: where does the term prosinca come from

The events of 1438.

in 1897.

Question: who was the first person to report on the displacement of albania

The events of 1438.

in 1897.

Question: who wrote the book 12 prosinca in 1897

The events of 1438.

in 1897.

Question: what nationality was bartolomé de jano

The events of 1438.

in 1897.

– Frenchman Bartolomé de Jano from Carigrad reports on the displacement of Albania , Bosnia , Bulgaria , Dalmatia , Raška and Vlaska .

The events of 1438. – Frenchman Bartolomé de Jano from Carigrad reports on the displacement of Albania, Bosnia, Bulgaria, Dalmatia, Raška and Vlaska. in 1897.

He died on December 12, 1760.

Nakon kratke i teške bolesti preminuo je Pavle Strugar (85), umirovljeni general-pukovnik koji je na haškom sudu osuđen zbog svoje uloge tijekom osmomjesečne opsade Dubrovnika
Zloglasni general JNA Pavle Strugar, osuđen zbog granatiranja Dubrovnika, preminuo je u Beogradu.
On je 1991. bio zapovjednik Druge operativne grupe JNA. Haškom se tribunalu 2001. godine predao dobrovoljno. Osuđen je na sedam i pol godina zatvora, a presuda mu se samo ograničila na napade 6. prosinca 1991. To je bio dan poznat kao Crni petak dubrovački. Taj dan na Grad je palo više od 2000 granata
Nakon što je odležao dvije trećine kazne, zbog narušenog zdravlja pušten je na slobodu 2009. godine.
Strugar je rođen 1933. na Kosovu. Nakon što je diplomirao na Vojnoj akademiji kopnene vojske, obavljao je različite dužnosti u JNA. Sahranit će ga sutra na Bežanijskom groblju u Beogradu.

Question: what is the title of the most popular croatian coup book

He died on December 12, 1760.

Question: who wrote the talk of the pleasant people of slovenia

He died on December 12, 1760.

Andrija Kačić Miošić , Croatian poet , philosophical writer and chronicle , author of the most popular Croatian coup book " The Talk of the Pleasant People of Slovenia " ( * 1704 ) 1948 .

He died on December 12, 1760. Andrija Kačić Miošić, Croatian poet, philosophical writer and chronicle, author of the most popular Croatian coup book "The Talk of the Pleasant People of Slovenia" (* 1704) 1948.


14. prosinca (14.12.) 348. je dan godine po gregorijanskom kalendaru (349. u prijestupnoj godini).

Do kraja godine ima još 17 dana.

Događaji
 1911. – Roald Amundsen i njegov tim prvi su ljudi koji su stigli na zemljin južni pol.
 1919. – U Zagrebu osnovan Jugoslavenski olimpijski odbor
 1960. – Nesreća zadarskoga tankera Petar Zoranić u kojoj su poginule 53 osobe.
 1970. – U Poljskoj je, prilikom demonstracija protiv povećanja cijena u Gdanjsku i drugim gradovima, u sukobima s policijom poginulo 20 osoba.
 1993. – U Alžiru je ubijeno 12 hrvatskih radnika Hidroelektre. U to vrijeme arapske zemlje bile su huškane protiv Hrvatske kao neprijatelja islama zbog rata u BiH.
 1995. – U Parizu je potpisan Daytonski sporazum, kojim se dogovorila politička podjela u Bosni i Hercegovini i struktura vlasti.
 2016. – Vaterpolski klub Jug iz Dubrovnika okrunio je savršenu sezonu osvajanjem rekordnoga petog trofeja, nadmoćno pobijedivši u Europskom superkupu talijansku Bresciu 10:4 (nakon triju četvrtina 7:0).www.24sata.hr, "Nezapamćena dominacija: Jug stigao do petog trofeja sezone!", objavljeno i pristupljeno 14. prosinca 2016.

Rođenja 14. prosinca
 1503. – Nostradamus, francuski liječnik i prorok († 1566.)
 1546. – Tycho Brahe, danski astronom († 1601.)
 1607. – János Kemény, mađarski aristokrat, pisac i princ Transilvanije († 1662.)
 1625. – Barthélemy d'Herbelot de Molainville, francuski orijentalist († 1695.)
 1631. – Viscountess Conway, engleski filozof († 1679.)
 1678. – Daniel Neal, engleski povjesničar († 1743.)
 1870. – Karl Renner, austrijski kancelar († 1950.)
 1885. – Miroslav Kraljević, hrvatski slikar († 1913.)
 1922. – Nikolaj Genadijevič Basov, ruski fizičar († 2001.)
 1924. – Raj Kapoor, indijski glumac i redatelj († 1988.)
 1942. – Drago Mlinarec, hrvatski glazbenik
 1965. – Aljoša Asanović, hrvatski nogometaš
 1984. – Nika Fleiss, hrvatska skijašica
 1988. – Vanessa Hudgens, američka glumicaSmrti 14. prosinca
 1553. – Hanibal Lucić, hrvatski renesansni pjesnik, dramatik, koji je prvi prepjevao jedno Ovidijevo djelo na hrvatski jezik (* 1485.)
 1591. – Ivan od Križa – katolički svetac (* 1542.)
 1624. – Charles Howard, 1st Earl of Nottingham, engleski državnik (* 1536.)
 1651. – Pierre Dupuy, francuski učenjak (* 1582.)
 1713. – Thomas Rymer, engleski povjesničar (* 1641.)
 1715. – Thomas Tenison, biskup (* 1636.)
 1735. – Thomas Tanner, engleski biskup (* 1674.)
 1741.  - Charles Rollin, francuski povjesničar (* 1661.)
 1788. – Carl Philipp Emanuel Bach, njemački skladatelj i čembalist (* 1714.)
 1863. – Jakob Sabar hrvatski rimokatolički svećenik i pisac, pisao na prekomurskem jeziku (* 1802./1803.)
 1872. – Gašpar Glavanić, hrvatski pisac i svećenik iz Gradišća (* 1833.)
 1944. – Lupe Vélez, meksička kazališna i filmska glumica (* 1908.)
 1984. – Vicente Aleixandre, španjolski književnik (* 1898.)
 1990. – Friedrich Dürrenmatt, švicarski književnik (* 1921.)
 2006. – Đuro Pulitika, hrvatski slikar (* 1922.)

 Blagdani i spomendani
 Ivan od Križa

 Imendani

 Izvori

 014

in 2016.

Ove sezone su vaterpolisti Juga osvojili sva natjecanja u kojima su nastupili - hrvatsko prvenstvo i Kup, regionalnu ligu i Ligu prvaka, te sada europski Superkup
Vaterpolisti dubrovačkoga Juga osvojili su europski Superkup svladavši na svom plivalištu u Gružu talijansku Bresciju s 10-4 (2-0, 2-0, 3-0, 3-4) pa je dubrovački klub ove sezone osvojio rekordnih čak pet trofeja.
Jugaši su s lakoćom osvojili Superkup, natjecanje u kojem se sastaju pobjednik Lige prvaka i Eurokupa, a kolika je bila njihova dominacija svjedoči i činjenica da je Brescia prvi gol postigla tek u prvoj minuti zadnje četvrtine i to kada je hrvatski prvak već vodio s 7-0.
Kod Juga je Luka Lončar zabio tri gola, Felipe Perrone je dao dva, a Hrvoje Benić, Paulo Obradović, Marko Ivanković, Javier Garcia i Loren Fatović po jedan gol, dok su strijelci za Bresciju bili Muslim, Presciutti, Ubović i Manzi.
Ove sezone su vaterpolisti Juga osvojili sva natjecanja u kojima su nastupili - hrvatsko prvenstvo i Kup, regionalnu ligu i Ligu prvaka, te sada Superkup. Jug je Superkup osvojio i 2006. godine, a od hrvatskih klubova najviše ima zagrebačka Mladost (3).

Question: where was the dayton agreement signed

in 2016.

Question: where did the vaterpolski club come in the european prosinc

in 2016.

Question: when did bosnia and herzegovina win the european cup

in 2016.

Question: how many times did vaterpolski win the european super cup

in 2016.

Question: what is the name of the agreement signed in paris in december 2015 that deals

in 2016.

Question: how many trophies did vaterpolski win in 2014

in 2016.

Question: which italian football team won the european super cup in 2016

in 2016.

Question: the dayton agreement, signed in paris, agreed on the political division of which

in 2016.

The Dayton Agreement was signed in Paris , which agreed on the political division of Bosnia and Herzegovina and the structure of the government .

– Vaterpolski club South from Dubrovnik rounded the perfect season by winning the record fifth trophy , superpowerfully defeating in the European Super Cup Italian Bresciu 10:4 ( after three quarters 7:0).www.24sata.hr , “ Unforgettable domination :

The Dayton Agreement was signed in Paris, which agreed on the political division of Bosnia and Herzegovina and the structure of the government. in 2016. – Vaterpolski club South from Dubrovnik rounded the perfect season by winning the record fifth trophy, superpowerfully defeating in the European Super Cup Italian Bresciu 10:4 (after three quarters 7:0).www.24sata.hr, “Unforgettable domination:


15. prosinca (15.12.) 349. je dan godine po gregorijanskom kalendaru (350. u prijestupnoj godini).

Do kraja godine ima još 16 dana.

Događaji
 1891. – James Naismith izumio je košarku.
 1970. – Sovjetska svemirska sonda Venera 7 stigla je do Venere i 23 minute emitirala podatke na Zemlju.
 1991. - Hrvatske snage oslobodile sela daruvarskog područja - Nova Krivaja, Puklica, Donje Cjepidlake, Gornje Cjepidlake i Đulovac. Borna Marinić, Oslobođen Đulovac, pristupljeno 16. prosnica 2020.
 1992. – U prostorijama župne crkve u Novoj Biloj, koja je opkoljenim Hrvatima Lašvanske doline služila za zbrinjavanje ranjenika još od 19. listopada 1992., službeno osnovana ratna crkva-bolnica nazvana Franjevačka bolnica "Dr. fra Mato Nikolić"
 2002. – Sazvano krovno tijelo hrv. manjine u Srbiji na elektorskoj skupštini, HNV. Slavi se kao nacionalni blagdan hrvatske manjine u Srbiji
 2007. – Dubrovačka plivačica Sanja Jovanović na EP u kratkim bazenima u Debrecinu osvojila povijesno zlatno odličje za hrvatsko plivanje, otplivavši 50 m leđno za 26.50 sekundi, što je u tom trenutku bio novi svjetski rekord. Stari rekord, kineskinje Li Hui nadmašila je za 38 stotinki.
 2020. – Hrvatska ženska rukometna reprezentacija na Europskom rukometnom prvenstvu u Danskoj svladala Njemačku rezultatom 23:20 i tako ušla u svoje prvo povjesno polufinale.

Rođenja 15. prosinca
 37. – Neron, rimski car († 68.)
 1760. – Stjepan Korolija, zagrebački kanonik, pisac, prevoditelj († 1825.)
 1832. – Gustave Eiffel, francuski inženjer († 1923.)
 1852. – Antoine Henri Becquerel, francuski fizičar († 1908.)
 1859. – Lazar Ludvig Zamenhof, poljski liječnik, filolog, tvorac međunarodnog jezika esperanta († 1917.)
 1860. – Niels Ryberg Finsen, danski znanstvenik († 1904.)
 1869. – Henri Matisse, francuski slikar († 1954.)
 1928. – Friedensreich Hundertwasser, austrijski slikar († 2000.)
 1930. – Antonietta Meo, talijanska službenica Božja († 1937.)
 1934. – Stanislav Šuškevič, bjeloruski političar i znanstvenik
 1949. – Don Johnson, američki filmski glumac
 1952. – Katja Zubčić, hrvatska glumica
 1986. – Keylor Navas, kostarikanski nogometni vratar
 1996. – Oleksandr Zinčenko, ukrajinski nogometašSmrti 15. prosinca
 1025. – Bazilije Bugaroubojica bizantski car (* 958.)
 1890. – Bik Koji Sjedi, veliki poglavica plemena Hunkpapa Sioux, vođa 3500 ratnika iz raznih plemena do pobjede u bitci kod Little Big Horna (* oko 1831.)
 1941. – Drinske mučenice, pet časnih sestara Družbe kćeri Božje ljubavi, koje su ubili četnici
 1944. – Vasilij Kandinski, ruski slikar (* 1866.)
 1966. – Walt Disney, američki crtač animiranog filma i producent (* 1901.)
2020. – Alem Ćurin, hrvatski strip-autor (* 1953.)

 Blagdani i spomendani
 Drinske mučenice

 Imendani

 Izvori

 015

in 1991.

Na današnji dan, 15. prosinca 1991. godine, hrvatske snage oslobodile su na daruvarskom području sela Nova Krivaja, Puklica, Donje Cjepidlake, Gornje Cjepidlake i Đulovac.
Glavni preduvjet za ovaj uspjeh stečen je dva dana ranije kada su pripadnici 3. satnije 1. bojne 127. virovitičke brigade ovladali Starom Krivajom. Zaposjedanjem tog sela, pobunjenim Srbima na području Đulovca, prekinuta je komunikacija s Voćinom kojeg su istovremeno oslobađale snage 136. slatinske brigade. Idućeg dana, 14. prosinca vodila se žestoka borba za Donje Cjepidlake gdje su pripadnici „A“ satnije 127. brigade uz pomoć tenkovskog voda napali utvrđene srpske položaje na ulasku u selo. Dva tenka izravno su sudjelovala u napadu, dok je treći pružao topničku podršku. Uvjeti za borbu bili su teški, na temperaturama ispod nule. Zapovjedništvo 127. brigade raspolagalo je informacijama da lokalni srpski pobunjenici napuštaju položaje, a otpor pružaju „uglavnom utvrđene grupe Šešeljevih dobrovoljaca unatoč velikim gubicima koje su pretrpjeli unazad nekoliko dana.“, navodi povjesničar Natko Martinić Jerčić u radu „Ratni put 127. brigade HV-a od osnutka do sarajevskog primirja“.
Ujutro 15. prosinca 1991. postrojbe 127. brigade nastavile su djelovanje prema srpskim snagama. Pripadnici „A“ satnije 1. satnije 1. bojne, zajedno s tenkovskim vodom, oslobodili su Donje i Gornje Cjepidlake. Postrojbe 3. bojne ovladale su komunikacijom Gornje Cjepidlake – Đulovac, a zapadno od tog pravca postrojbe 2. bojne napredovale su uz željezničku prugu i komunikaciju Pivnica – Đulovac. S južne strane Đulovca pripadnici 1. i 2. bojne 127. brigade uz pomoć tenkovskog voda 117. koprivničke brigade ovladali su selima Nova Krivaja i Puklica. Time su srpske snage u Đulovcu stavljene u okruženje te je nakon kraće borbe selo oslobođeno, nakon čega su se snage s virovitičkog područja u Katincu spojile sa snagama koje su djelovale iz pravca Grubišnog Polja i Daruvara.
U borbenim djelovanjima tog dana poginuli su u oslobađanju Đulovca hrvatski vojnici Vladimir Horvatinović iz Korije, Drago Klarić i Miodrag Vlaškić iz Budakovca. Hrvatske snage po ulasku u Đulovac koji se tada zvao Miokovićevo otkrile su niz zločina koje su pobunjeni Srbi počinili nad hrvatskim civilima koji su ostali živjeti u svojim domovima kada je počela pobuna. Za zločine u Đulovcu još nitko nije odgovarao. Veljko Stjepanović, iako je bio dužan, propustio je spriječiti protuzakonito zatvaranje, mučenje i fizičko zlostavljanje prema zapovjednoj odgovornosti zbog čega je 2018. nepravomoćnom presudom osuđen na dvije i pol godine zatvora.
Borna Marinić magistar je povijesti koji se niz godina bavi temom Domovinskog rata. Od 2013. uređuje i vodi Facebook stranicu Dogodilo se na današnji dan – Domovinski rat. Autor je više knjiga i dokumentarnih filmova na temu Domovinskog rata, a kao novinar radio je dvije godine u HRT-ovoj emisiji TV Kalendar. Od ožujka 2019. uređuje i vodi emisiju Domoljubne minute na Hrvatskom katoličkom radiju. Vlasnik je obrta CroHis kojim promiče vrijednosti Domovinskog rata.

Question: what was the name of the soviet space probe that reached venus in 1991

in 1991.

Question: when did croatian forces liberate villages in daruvar

in 1991.

Question: how long did venera 7 broadcast data to earth

in 1991.

Question: how many minutes did venera 7 broadcast data to earth

in 1991.

Question: on which planet did venera 7 land in 1991

in 1991.

Question: where did croatian forces liberate 15 prosinca in 1991

in 1991.

Question: who liberated the villages of nova krivaja and puklica

in 1991.

Question: what was the name of the soviet space spacecraft that broadcast data to earth for

in 1991.

The Soviet space spacecraft Venera 7 arrived at Venus and broadcast data to Earth for 23 minutes .

The Croatian forces liberated the villages of the daruvar area - Nova Krivaja , Puklica , Donje Cjepidlake , Gornje Cjepidlake and Đulovac .

The Soviet space spacecraft Venera 7 arrived at Venus and broadcast data to Earth for 23 minutes. in 1991. The Croatian forces liberated the villages of the daruvar area - Nova Krivaja, Puklica, Donje Cjepidlake, Gornje Cjepidlake and Đulovac.


19. prosinca (19.12.) 353. je dan godine po gregorijanskom kalendaru (354. u prijestupnoj godini).

Do kraja godine ima još 12 dana.

Događaji
 1972. – Apollo 17 se s posadom (Cernan, Evans i Schmitt) vratio na Zemlju, spustivši se u Tihi Ocean. To je bila i posljednja posada dosad na Mjesecu i time je završio Program Apollo.
 1974. – U prodaji se pojavio Altair 8800, jedno od prvih osobnih računala.
 1991. – Island priznao Hrvatsku.
 1991. – Njemačka,Leon Rizmaul: 12 europskih država priznalo samostalnost Republike Hrvatske , Hrvatski vojnik, 15. siječnja 1992. Švedska i Italija najavile međunarodno priznanje Hrvatske.

Rođenja 19. prosinca
 1852. – Albert Abraham Michelson, američki fizičar i nobelovac († 1931.)
 1861. – Italo Svevo, talijanski pisac († 1928.)
 1863. – Milka Trnina, hrvatska operna pjevačica († 1941.)
 1870. – Dragutin Boranić, hrvatski jezikoslovac († 1955.)
 1883. – Guido Gozzano, talijanski pjesnik († 1916.)
 1883. – Abel Bonnard, francuski književnik († 1968.)
 1906. – Leonid Brežnjev, sovjetski političar († 1982.)
 1907. – Bartol Zmajić, hrvatski arhivist i stručnjak s područja pomoćnih povijesnih znanosti († 1984.)
 1912. – Veljko Kovačević, narodni heroj Jugoslavije
 1915. – Edith Piaf, francuska pjevačica († 1963.)
 1925. – Božidar Finka, hrvatski jezikoslovac († 1999.)
 1931. – Dušan Prašelj, hrvatski dirigent, skladatelj i zborovođa
 1933. – Ivo Serdar, hrvatski glumac († 1985.)
 1939. – Stjepan Kljujić, hrvatski političar iz BiH
 1940. – Zvonko Bego, hrvatski nogometaš
 1941. – Maurice White, američki pjevač i tekstopisac († 2016.)
 1942. – Milan Milutinović, srpski političar
 1951. – Nada Abrus, hrvatska glumica
 1956. – Jens Fink-Jensen, danski umjetnik
 1964. – Arvydas Sabonis, litavski košarkaš
 1966. – Alberto Tomba, talijanski alpski skijaš
 1974. – Jasmila Žbanić, bosanskohercegovačka redateljica
 1982. – Tero Pitkämäki, finski atletičar
 1992. – Katarina Ježić, hrvatska rukometašicaSmrti 19. prosinca
 401. – papa Anastazije I.
 1848. – Emily Brontë, književnica (* 1818.)
 1910. – Filip Frano Nakić, hrvatski svećenik i splitski biskup (* 1837.)
 1953. – Robert Andrews Millikan, američki fizičar (* 1868.)
 1957. – Julije Benešić, hrvatski književnik, prevoditelj i jezikoslovac (* 1883.)
 1975. – Josip Salač, zagrebački biskup (* 1908.)
 1976. – Ignacije Bulimbašić, hrvatski zrakoplovac (* 1886.)
 1986. – Zdenka Sertić, hrvatska slikarica (* 1899.)
 1996. – Marcello Mastroianni, talijanski filmski i kazališni glumac (* 1923.)
 2004. – Vojin Jelić, hrvatsko-srpski književnik i publicist (* 1921.)
 2006. – Lelja Dobronić, hrvatska povjesničarka (* 1920.)
 2020. – Mile Bogović, prvi gospićko-senjski biskup (* 1939.)

 Blagdani i spomendani

 Imendani

 Izvori

 019

in 1974.

|Cijelu je Hrvatsku 15. siječnja 1992. zahvatilo neopisivo slavlje. Europska zajednica, koju je tada činilo 12 država, objavila je u Bruxellesu zajedničku Odluku o priznanju suvereniteta i neovisnosti Republike Hrvatske.
|
Povijesni put u hrvatsku samostalnost formalno je počeo 25. lipnja 1991., kada je Sabor RH jednoglasno izglasao Deklaraciju o samostalnosti Hrvatske. Republika Hrvatska i službeno je postala samostalna suverena država, a šesteročlana federalna jugoslavenska zajednica tada je i pravno prestala postojati. Istodobno je zatraženo međunarodno priznanje. Budući da je nekoliko sati poslije identičnu odluku o samostalnosti donijela i Skupština Slovenije dvije su se republike međusobno priznale. Nakon toga uslijedio je kratkotrajni rat u Sloveniji, ali i neki od najtežih mjeseci u povijesti Lijepe Naše. Hrvatskoj je suverenost i neovisnost, 31. srpnja 1991., prvi priznao parlament Republike Litve, države koja je u to vrijeme vojevala sličnu političku borbu izlaska iz SSSR-a. Međunarodno priznanje Hrvatske bilo je pitanje njezina opstanka i tema mnogih neuspjelih pregovora. Međunarodna zajednica neprestano je govorila o građanskom ratu i zatvarala oči nad stvarnom situacijom. Neprijeporna je istina da je Hrvatska u danima velikosrpske agresije bila sama, nepriznata i osuđena na propast. Europa i svijet nisu s oduševljenjem dočekali Odluku Sabora RH i Skupštine Slovenije, jer su međunarodni čimbenici još uvijek kao lijek za staru, predlagali nekakvu novu Jugoslaviju. Novim državama su nametnuti tromjesečni moratorij na priznanje i embargo na uvoz oružja. Zato se bitka za priznanje osim na vojnoj vodila i na diplomatskoj bojišnici. Velika prekretnica dogodila se 19. prosinca 1991. kada je njemačka Vlada, uz veliko zalaganje kancelara Kohla i ministra Genschera, najavila diplomatsko priznanje Hrvatske i Slovenije. Istoga dana, bez ikakve zadrške, to je učinio i Island. U dugom hodu prema hrvatskom međunarodnom legalitetu osim Njemačke bitnu ulogu imali su papa Ivan Pavao II., te austrijski državnici Vranicki i Mock. Papa Ivan Pavao II. odlučno se suprotstavljao velikosrpskoj agresiji i izričito tražio da "njegova voljena Hrvatska" dobije međunarodno priznanje. Sveta Stolica je 13. siječnja 1992., dva dana prije zemalja EZ, priznala Republiku Hrvatsku, poželjevši "duhovni i stvarni napredak svega njezina pučanstva". U promjeni svjetskog ponašanja prema Hrvatskoj važna je bila i odluka Badinterove komisije koja je utvrdila da se "SFRJ raspala" i da se međurepubličke granice u Jugoslaviji smatraju međudržavnima. Prije povijesnog 15. siječnja, Hrvatsku je samostalnost već potvrdilo 19 zemalja, a dva dana poslije, 17. siječnja, Hrvatsku je službeno posjetio talijanski predsjednik Francesco Cossiga pa su se hrvatska zastava i himna prvi put vidjele i čule kao simbolična obilježja suverene i međunarodno priznate države. Početkom travnja Hrvatsku su priznale i Sjedinjene Američke Države, a zatim je u svibnju crveno, bijelo, plavi barjak izvješen i na jarbol pred zgradom Ujedinjenih naroda u New Yorku. Time je Hrvatska ušla u zajednicu slobodnih naroda svijeta kao 178. punopravna članica Ujedinjenih naroda. Bio je to samo početak dugog puta do potpune slobode i teritorijalne samostalnosti koju je Hrvatska izborila snagom vlastitih vojnih postrojbi brojnim akcijama od kojih su najveće Bljesak i Oluja, te mirnom reintegracijom Hrvatskog Podunavlja 1997. godine.

Question: when was the last time someone went to the moon

in 1974.

Question: where did apollo 17 land on the moon

in 1974.

Question: who was the last crew on the moon

Cernan , Evans i Schmitt ) vratio na Zemlju , spustivši

in 1974.

Question: what was the last apollo mission to land on the moon

in 1974.

Question: who was the last man on the moon

in 1974.

Question: in which ocean did the last crew on the moon land

in 1974.

“ Apollo 17 and its crew ( Cernan , Evans and Schmitt ) returned to Earth and landed in the Pacific Ocean .

This was the last crew on the moon , and this ended the Apollo program .

“Apollo 17 and its crew (Cernan, Evans and Schmitt) returned to Earth and landed in the Pacific Ocean. This was the last crew on the moon, and this ended the Apollo program. in 1974.


21. prosinca (21.12.) 355. je dan godine po gregorijanskom kalendaru (356. u prijestupnoj godini).

Do kraja godine ima još 10 dana.

Događaji
 1920. – Izbila rudarska pobuna u BiH, Husinska buna.
 1941. – u mjestu Rudo (BIH) osnovana je Prva proleterska brigada NOVJ-a, što je ujedno bio i početak JNA, oružanih snaga buduće Demokratske Federativne Jugoslavije.
 1958. – Charles de Gaulle izabran za predsjednika Francuske.
 1958. – Prvo emitiranje danas najgledanije HRT-ove emisije Plodova zemlje.
 1968. – Apollo 8 lansiran u Mjesečevu orbitu.
 1971. – Sveučilišna skupština bira Ivana Zvonimira Čička (studirao je na Pravnom i Filozofskom fakultetu) za prvog studenta prorektora u 300-godišnjoj povijesti sveučilišta u Hrvata.
 1988. – Nad Lockerbieom u Škotskoj eksplodirala bomba podmetnuta u zrakoplov, pri čemu je smrtno stradalo 270 ljudi.
 1990. – Službeno je proglašena Zastava Republike Hrvatske, koja se sastoji od triju jednako širokih vodoravnih pruga crvene, bijele i plave boje s grbom Republike Hrvatske u sredini.
 1990. – Samoproglašena vlada pobunjenih hrvatskih Srba na čelu s Milanom Babićem objavila je osnutak Srpske autonomne oblasti Krajine.
 2007. – Zona slobodnog kretanja ljudi u EU proširena na 9 novih država članica: Sloveniju, Češku Republiku, Slovačku Republiku, Estoniju, Litvu, Latviju, Maltu, Poljsku i Mađarsku.
 2014. – Sveta Stolica pokrenula je proces beatifikacije četvorice svećenika Banjolučke biskupije koje su četnici ubili početkom i tijekom Drugoga svjetskog rata, župnika u Gumjeri kod Prnjavora Antuna Dujlovića, župnika u Drvaru Waldemara Maksimilijana Nestora, župnika u Krnjeuši kod Bosanskog Petrovca Krešimira Barišića i župnika u Bosanskom Grahovu Jurja Gospodnetića.Pokrenuta beatifikacija četvorice svećenika iz BiH , HRT, 21. prosinca 2014., pristupljeno 21. kolovoza 2015.IKA: 74. obljetnica smrti grahovskog župnika don Jurja Gospodnetića, IKA, IKA V - 172127/8 , 8. kolovoza 2015.

 Rođenja 21. prosinca
 1639. – Jean Racine, književnik
 1873. – Benjamin Disraeli, britanski političar († 1881.)
 1873. – Blagoje Bersa, hrvatski skladatelj i glazbeni pedagog († 1934.)
 1879. – Josif Visarionovič Staljin, sovjetski političar i državnik († 1953.)
 1890. – Hermann Joseph Muller, američki genetičar i nobelovac († 1967.)
 1914. – Ivan Generalić, hrvatski slikar naive († 1992.)
 1937. – Jane Fonda, američka glumica
 1940. – Frank Zappa, američki glazbenik († 1993.)
 1948. – Samuel L. Jackson, američki glumac
 1948. – Carol Potter, američki glumica
 1955. – Jane Kaczmarek, američka glumica
 1957. – Ray Romano, američki glumacSmrti 21. prosinca
 1375. – Giovanni Boccaccio, talijanski književnik (* 1313.)
 1597. – Petar Kanizije, nizozemski svetac (* 1521.)
 1839. – Andrija Dũng-Lạc, vijetnamski svetac (* oko 1785.)
 1903. – Ivo Benko, prvi hrvatski profesionalni astronom, koji je zaslužio svoje mjesto u povijesti astronomije opažanjem kojim je dokazao da Zemlja nema drugi, tamni, prirodni satelit
 1940. – F. Scott Fitzgerald, američki književnik (* 1896.)
 1945. – George Smith Patton, američki general (* 1885.)
 1955. – Milan Marjanović, hrvatski književnik, političar, filmski djelatnik (* 1879.)
 1986. – Ivo Vitić, hrvatski arhitekt (* 1917.)
 2006. – Saparmurat Nijazov, turkmenski predsjednik (* 1940.)
 2012. – Krsto A. Mažuranić, hrvatski književnik i prevoditelj (* 1942.)

 Blagdani i spomendani

 Imendani

 Izvori

 021

in 2014.

Question: how many countries are part of the free movement area in the eu

in 2014.

Question: who were the four priests who were killed in the beginning and end of world war ii

in 2014.

Question: when did the free movement area in the eu end

in 2014.

Question: when did the holy see beatify the four priests

in 2014.

Question: who is the holy see trying to beatify

in 2014.

Question: which countries are included in the free movement area in the eu

Sloveniju , Češku Republiku , Slovačku Republiku , Estoniju , Litvu , Latviju , Maltu , Poljsku i Mađarsku

in 2014.

Question: during which war did the holy see beatify the four priests

in 2014.

Question: who has begun the process of beatifying the four priests of the banjoluck

in 2014.

The Free Movement Area in the EU extended to nine new Member States : Slovenia , the Czech Republic , the Slovak Republic , Estonia , Lithuania , Latvia , Malta , Poland and Hungary .

– The Holy See has launched the process of beatifying the four priests of the Banjoluck Bishop who were killed in the beginning and during the Second World War , the mayor in Gumjer at Prnjavor Antun Dujlović , the mayor in Drvar Waldemar Maksimilian Nestor , the mayor in Krnjeus at the Bosan Petrovc Krešimir Barišić and the mayor in the Bosan Grahov Jurja Gospodnetića . The continued beatifying the four priests from BiH , HRT , December 21 , 2014 , accessed August 21 , 2015.IKA : the 74th anniversary of the death of the mayor in the Banjoluck by Jurja Gospodnetića , IKA , IKA - 17212/88 , August 8 , 2015 .

The Free Movement Area in the EU extended to nine new Member States: Slovenia, the Czech Republic, the Slovak Republic, Estonia, Lithuania, Latvia, Malta, Poland and Hungary. in 2014. – The Holy See has launched the process of beatifying the four priests of the Banjoluck Bishop who were killed in the beginning and during the Second World War, the mayor in Gumjer at Prnjavor Antun Dujlović, the mayor in Drvar Waldemar Maksimilian Nestor, the mayor in Krnjeus at the Bosan Petrovc Krešimir Barišić and the mayor in the Bosan Grahov Jurja Gospodnetića.The continued beatifying the four priests from BiH, HRT, December 21, 2014, accessed August 21, 2015.IKA: the 74th anniversary of the death of the mayor in the Banjoluck by Jurja Gospodnetića, IKA, IKA - 17212/88, August 8, 2015.


mini|Spomenik popu Marku Mesiću u Brinju

Marko Mesić (1640. – Karlobag, 2. veljače 1713.), hrvatski svećenik i ratnik.

 Životopis
230px|minijatura|desno|Spomen-ploča u Karlobagu
Porijeklom je iz Brinjskog kraja, a 1689. godine organizirao je i dignuo narod na ustanak za konačno oslobođenje od Turaka. Pod njegovim je vodstvom banska i graničarska vojska oslobodila Liku i Krbavu.

Muslimansko stanovništvo je nastojao zadržati na zemlji prevodeći ga na katolicizam, a naročitu je pažnju obratio naseljavanju opustošenih krajeva, ponajviše pravoslavnim življem.

Protivio se planiranoj osvetničkoj akciji Josipa Vojnovića kojom je Vojnović nastojao osvetiti smrt Zrinskih i Frankopana.Vojnović, Josip, Hrvatska enciklopedija LZMK. Pristupljeno 14. lipnja 2016.

 Vidi još
 Luka Ibrišimović

 Izvori

 Literatura
Ivo Goldstein, Hrvatska povijest. Novi Liber, Zagreb 2003.

 Vanjske poveznice
Radoslav Lopašić: Dva hrvatska junaka: Marko Mesić i Luka Ibrišimović, Matica hrvatska, 1888., archive.org, digitaliziralo Sveučilište u Torontu

Kategorija: Hrvatski katolički svećenici
Kategorija:Hrvatski vojni zapovjednici
Kategorija:Hrvatske zemlje pod osmanskom vlašću
Kategorija:Životopisi, Lika

He opposed the planned worship action of Josip Vojnovic by which Vojnović tried to worship the death of Zrinski and Frankopan.Vojnović, Josip, Croatia Encyclopedia LZMK.

Vojnović, Josip, hrvatski barun (?, druga polovica XVII. st. – Graz, nakon 1721). Pripadnik ugledne obitelji Vojnović (Woynovich, Vojnovich). Njegov otac Stjepan (1633–87) stekao je slavu u borbama protiv Osmanlija, a 1668. car Leopold I. dodijelio mu je naslov baruna. Vojnović se istaknuo u vojnoj službi ratujući po Njemačkoj i Ugarskoj. Kao pristaša kneza F. II. Rákóczyja pridružio mu se 1704. s misijom da podigne bunu protiv bečkoga dvora u Hrvatskoj. Putujući po Hrvatskoj kupio je pristaše pozivajući na osvetu smrti P. Zrinskoga i F. K. Frankapana. U tu je svrhu tražio pomoć od predstavnika osmanske vlasti u Bosni, gdje je najviše i boravio, a zatim i od Mletačke Republike i Francuske. Vojnovićeva je namjera bila da s vojskom provali iz Bosne u Hrvatsku i podigne ustanak u Lici. Pritom se kao glavni protivnik njegova djelovanja istaknuo pop M. Mesić. Nakon neuspjeha Rákóczyjeve bune boravio je kratko i u Rimu te u Napulju, a zatim u Ugarskoj, gdje je obavljao određene službe za Rákóczyja, koji ga je 1709. imenovao i svojim poslanikom kod poljskoga kralja. Kada je Rákóczy u Szatmaru 1711. sklopio mir s Habsburškom Monarhijom, bili su pomilovani svi njegovi pristaše, a među njima i Vojnović. Nakon toga putovao je po svijetu te stekao mnoge štovatelje, među njima i princa Eugena Savojskoga. Veoma bolestan boravio je 1721. u Grazu, a to su ujedno posljednje poznate vijesti o njemu. Pisao je pjesme na latinskom jeziku.
Citiranje:
Vojnović, Josip. Hrvatska enciklopedija, mrežno izdanje.
Leksikografski zavod Miroslav Krleža, 2021. Pristupljeno 11. 10. 2022. <http://www.enciklopedija.hr/Natuknica.aspx?ID=65236>.

Question: who did mesić oppose the worship action of

Question: what did vojnović want to worship

Question: who did vojnović want to worship

Question: what is the name of the magazine written by josip vojnović

Question: in which country was marko mesić born

Question: who did marko mesić want to worship

He opposed the planned worship action of Josip Vojnovic by which Vojnović tried to worship the death of Zrinski and Frankopan . Vojnović , Josip , Croatia Encyclopedia LZMK .


31. prosinca (31.12.) je 365. i zadnji dan godine po gregorijanskom kalendaru (366. i zadnji u prijestupnoj godini).

Događaji
 406. – Vandali, Alani i Svevi su prešli Rajnu i napali Rimsko Carstvo oslabljeno građanskim ratom i napadom Vizigota.
 1426. – Dubrovačka Republika kupila od Bosne zapadni dio Konavala.
 1781. – U SAD-u otvorena prva banka.
 1859. – Pad Bachova apsolutizma u Habsburškoj Monarhiji.
 1879. – Thomas Edison svijetu predstavio žarulju.
 1909. – Otvoren je Manhattanski most u New Yorku.
 1911. – Znanstvenica Marie Curie primila Nobelovu nagradu za kemiju.
 1923. – Fašistička Italija dekretom zabranila nadijevanje hrvatskih imena, a djeca koja su na krštenju dobila hrvatsko ime u matičnom su uredu općine dobivala talijansko.Poreština.info Što se dogodilo prije 65 godina na Rušnjaku ? Odabrao: R.V.Aleksić, 28. srpnja 2008. (pristupljeno 3. studenoga 2015.)
 1943. – Počela Bujanska konferencija.
 1946. – Doneseni ustavi NR Bosne i Hercegovine, NR Crne Gore i NR Makedonije.
 1991. – Prvi put izvedena pjesma Bojna Čavoglave na Hrvatskom radio Splitu.
 1999. – Sjedinjene Države predale su Panamski kanal, infrastrukturu i administraciju Panami.
 1999. – Boris Jeljcin podnio ostavku na mjesto predsjednika Rusije.
 2004. – u Tajvanu otvorena najviša zgrada na svijetu - Taipei 101, visoka 508 metara.
 2019. - Informacija novij slučajeva (ukupno 41) nepoznate pneumonijske bolesti je prenesena na WHO. Kasnije je izbilo u epidemiju koronavirusa, a zatim pandemiju.

Rođenja 31. prosinca
 1869. – Henri Matisse, francuski slikar, grafičar, kipar i dekorater († 1954.)
 1880. – George Marshall, američki general i političar († 1959.)
 1900. – Marica Stanković, hrvatska katolička aktivistica, službenica Božja, kandidatkinja za sveticu, prosvjetna djelatnica, utemeljiteljica svjetovnog instituta "Suradnice Krista Kralja" († 1957.)
 1937. – Anthony Hopkins, velški glumac
 1939. – Ivan Prenđa, zadarski nadbiskup († 2010.)
 1941. – Marina Baričević, hrvatska likovna kritičarka
 1943. – Ben Kingsley, britanski glumac
 1959. – Val Kilmer, američki glumac
 1972. – Grégory Coupet, francuski reprezentativni nogometni vratar
 1978. – Romina Vitasović, hrvatska glumica
 1984. – Alejandra Lazcano, meksička glumica
 1985. – Aleksandra Herasimenja, bjeloruska plivačica Smrti 31. prosinca
 335. – Silvestar I., papa
 1384. – John Wyclif, engleski filozof, teolog i crkveni refomator (* ?)
 1670. – Magdalena Pereš-Vuksanović, hrvatska redovnica (* 1606.)
 1799. – Jean-François Marmontel, pisac (* ?)
 1872. – Aleksis Kivi, finski pisac (* ?)
 1875. – Andrew Johnson, američki političar i predsjednik († 1808.)
 1876. – Catherine Labouré, francuska katolička svetica (* 1806.)
 1877. – Gustave Courbet, francuski slikar umjetničkog razdoblja realizma (* 1819.)
 1889. – Ion Creangă, rumunjski književnik (* 1837.)
 1899. – Karl Millöcker, austrijski skladatelj (* 1842.)
 1908. – Peter Kolar, slovenski pisac i svećenik (* 1855.)
 1950. – Karl Renner, austrijski kancelar (* 1870.)
 1981. – Franjo Šeper, hrvatski kardinal (* 1905.)
 2018. – Kazimir Katalinić, hrvatski povjesničar, publicist i emigrantski političar (* 1927.)

 Blagdani i spomendani
 Silvestrovo ili Stara godina

 Imendani
 Silvestar
 Silvestra
 Silvano
 Silvana
 Silvije
 Silvija
 Silvie
 Silvia
 Silvo
 Silva

 Izvori

 031

in 1923.

Što se dogodilo prije 65 godina na Rušnjaku ?
U Poreču je prije 30 godina objavljena skromna knjiga u izdanju "30 dana" – gradskog lista : "Rušnjak 35 godina (1943. -1978.)", a urednik Drago Orlić odabrao je za tisak nekoliko radova povjesničara i svjedočanstava sudionika povjesnih zbivanja. Znači 27. srpnja 2008. godine 65. obljetnica je odlaska prve grupe od 69 dobrovoljaca iz Zapadne Istre u partizane.
Herman Buršić u tekstu " Poreština u NOR-u 1941.-1945." piše:
" … Dekretom od 20. travnja 1923. godine zabranjena su i ukinuta slavenska imena mjesta. Tar je postao Torre di Parenzo, Nova Vas – Villa Nova, Gradina – Geroldia, Bačva – Montebotte, Labinci – Domenica, Vrsar – Orsera, Dračevac – Monspinoso. Dekretom od 31. prosinca 1923. zabranjeno je nadjevanje hrvatskih imena. Djeca koja su na krštenju dobila hrvatsko ime u matičnom su uredu općine dobivala talijansko. …. Između dva rata ( svjetska ) poznati su u Poreču talijanski antifašisti: Matteo Bernobich, Bruno Valenti, Gregorio Dubac, Giovani Sandri, Antonio Blažević, Giuseppe Musizza i Giuseppe Jelenić. …. Talijanska je policija vodila računa o tim antifašistima i hapsila ih, na Poreštini su zatvarani po nekoliko puta Mate Vlašić iz Nove Vasi, Pere Banko iz Baderne, Ive Rakovac iz Rahovci, Marko Štifanić iz Funtane, Stipe Rajko iz Kirmenjaka, Zvanić Ružić iz Kaštelira i drugi…. Početkom 1942. godine, nakon višegodišnjeg izbivanja iz Poreča vratio se kući Božo Kalčić ( radnik i komunist ). Početkom svibnja 1942. godine došao je na Poreštinu ilegalni i Mario Špiler ( član Komiteta KPH iz Rijeke ). Mario Špiler je i u samom Poreču održao jedan sastanak 12. svibnja 1942. godine u kući Ivana Jakusa ( sudjelovalo 6 a ), te u kući Godeas u predjelu Cimezin. …Koncem 1942. godine na Poreštini su se pojavili i braća Ljubo i Ante Drnić iz Karojbe ( članovi KPH ), a Ante Drndić se sastao sa 2 napredna seljaka – narodnjaka : Joakimom Rakovcem i Jožom Šuranom. Njima su se odmah pridružili Mirko Jurcan, Ivan Rakovac – Đovanin, Ivan Jelovac, Ciril Legović. U veljači 1943. godine osnovan je Narodno Oslobodilački odbor (NOO) u Rakovcima. U svibnju 1943. godine osnovana je i prva partijska organizacija KPH na ovom području, od 5 članova, a Joakim Rakovac prvi partijski sekretar. .. Iz Poreštine je, s legendarnog Rušnjaka, a po direktivi partije ( KPH ) – 29. srpnja 1943. godine, otišla za Liku u redove XIII Primorsko-goranske divizije prva veća grupa Porečana. Bila je to grupa od 69 mladića od 16 do 25 godina staročlanovi SKOJ-a i USAOH-a iz Rakovci, Jurcani, Štifanići, Seline, Krunčići, Medaki, Rovinjskog sela, Rapavela, Katuna, Baderne, Majkusi, Šušnjići i Smolici. Najstariji u grupi je Martin Rakovac ( 41 ). …I prije je bilo pojedinačnih odlazaka u partizane. Grupa je Porečana ponijela sa sobom i oružje koje je posjedovala: 8 pištolja, 3 lovačke puške i 1 karabin. Sa Rušnjaka su krenuli u smjeru Smolici, selo Narodnog heroja Jože Šurana, koji ih je posebno počastio vinom, sirom i pršutom, te su nastavili u Zamski Dol, na Ćićariju, pored Kastva u Brinje".
Odabrao: R.V.Aleksić

Question: in which year did marie curie win the nobel prize for chemistry for her

in 1923.

Question: which scientist won the nobel prize for chemistry in 1923 for the discovery of 31.

in 1923.

Question: what prize did marie curie win in 1923

in 1923.

Question: marie curie won the nobel prize for which discipline in 1923

in 1923.

Question: what was marie curie's profession

in 1923.

Question: when was 31 prosinca discovered in croatia

in 1923.

Question: which country prohibited the prediction of croatian names

Italija dekretom zabranila nadijevanje hrvatskih imena , a djeca koja su na krštenju dobila hrvatsko ime u matičnom su uredu općine dobivala talijansko.Poreština.info

in 1923.

Question: where did 31 prosinca come from 65 years ago

in 1923.

Scientist Marie Curie received the Nobel Prize in Chemistry .

– The fascist Italy by a decree prohibited the prediction of the Croatian names , and the children who received the Croatian name at the baptism in the mother office of the municipality received the Italian.Poreština.info What happened 65 years ago in Rušnjaku ?

Scientist Marie Curie received the Nobel Prize in Chemistry. in 1923. – The fascist Italy by a decree prohibited the prediction of the Croatian names, and the children who received the Croatian name at the baptism in the mother office of the municipality received the Italian.Poreština.info What happened 65 years ago in Rušnjaku ?


1. siječnja (1.1.) prvi je dan godine po gregorijanskom kalendaru.

Do kraja godine ima još 364 dana (365 u prijestupnoj godini).

Događaji
 45. pr. Kr. – Stupio na snagu Julijanski kalendar.
 404. – Posljednja gladijatorska borba u gradu Rimu.
 439. – Objavljen Teodozijev zakonik, najveća zbirka rimskog prava dotada.
 909. – Kijevska Rusija je počela brojiti dane po Julijanskom kalendaru.
 1001. – Papa Silvestar II. imenovao Stjepana I. za kralja Ugarske.
 1438. – Albert II. Habsburgovac je okrunjen kao kralj Ugarske.
 1502. – Portugalci prvi put istražuju područje na kojem se danas nalazi Rio de Janeiro.
 1515. – Franjo I. postao francuski kralj.
 1527. – Na Cetinskom Saboru hrvatsko plemstvo izabralo je austrijskog nadvojvodu Ferdinanda Habsburškog za hrvatskog kralja.
 1600. – Škotska počinje s upotrebom julijanskog kalendara.
 1651. – Karlo II. okrunjen kao kralj Škotske.
 1673. – Počinje stalna dostava pošte između New Yorka i Bostona.
 1700. – Rusija počinje koristiti Julijanski kalendar.
 1707. – Ivan V. okrunjen kao kralj Portugala.
 1739. – Francuski moreplovac Jean-Baptiste Charles Bouvet de Lozier otkrio otok koje je kasnije po njemu nazvano Bouvet.
 1788. – Izašlo prvo izdanje londonskog The Timesa.
 1801. – Otkrivena Ceres, prvi patuljasti planet u Sunčevom sustavu.
 1801. – Ujedinjenjem Velike Britanije i Sjeverne Irske ukinuto je Kraljevstvo Velike Britanije i stvoreno Ujedinjeno Kraljevstvo Velike Britanije i Sjeverne Irske.
 1803. – Danska je zabranila uvoz robova u dansku Zapadnu Indiju i postala prva zemlja koja je zabranila ropstvo.
 1804. – Kraj francuske vlasti u Haitiju, koji je tako postao prva republika crnaca i druga nezavisna država u Sjevernoj Americi, nakon SAD-a.
 1808. – Zabranjen uvoz robova u SAD.
 1818. – Prvi put objavljen roman Mary Shelley Frankenstein, ili moderni Prometej.
 1826. – Naucalpan postaje općina Meksika.
 1833. – Velika Britanija je proglasila suverenitet nad Falklandskim otočjem u Atlantiku, koja su prije toga bila pod španjolskom kolonijalnom vlašću.
 1840. – U New Yorku je održano prvo natjecanje u kuglanju u SAD-u, u Knickerbocker Alleysu.
 1861. – Porfirio Díaz je osvojio Ciudad de México.
 1863. – Abraham Lincoln drži svoj čuveni govor, "Objava jednakopravnosti", tijekom Američkog građanskog rata.
 1863. – Lincolnovim Proglasom o emancipaciji službeno slobođeni američki robovi na području Konfederacije, bez stvarnog učinka.
 1873. – Japan je prihvatio gregorijanski kalendar.
 1877. – Engleska kraljica Viktorija proglašena caricom Indije.
 1880. – Počela izgradnja Panamskog kanala.
 1881. – Francuska se pridružila Ujedinjenim Narodima.
 1885. – Prihvaćene vremenske zone i standardno vrijeme.  Iste godine u jutarnje vrijeme je pokrenuta najstarija europska tramvajska mreža u gradu Sarajevu.
 1892. – U Havani počelo 4. svjetsko prvenstvo u šahu.
 1899. – Kraj španjolske vlasti na Kubi.
 1898. – New York City anektirao teritorij susjednih okruga, čime je formiran tzv. Veliki New York; 25. siječnja prvobitnim dijelovima grada (Manhattan, Brooklyn, Bronx i Queens) pridružio se Staten Island i tako je formiran današnji New York City.
 1900. – Kruna je postala jedinstvena (i jedina) valuta u Austro-ugarskoj monarhiji.
 1901. – Nigerija postaje britanski protektorat.
 1901. – Područja Zapadna Australija, Južna Australija, Queensland, Victoria, Tasmanija i Novi Južni Wales formirala su Saveznu Državu Australiju.
 1910. – Na mjestu švicarskog saveznog predsjednika Robert Comtesse zamijenio je Adolfa Denchera. Comtesse je poslije 1904. po drugi put izabran za predsjednika Švicarske.
 1912. – Počela se primjenjivati Jezična naredba austrijskog ministra Bienertha od 26. travnja 1909. kojom je hrvatski jezik uveden u potpunosti kao službeni jezik u Dalmaciji.Gimnazija Vladimira Nazora, Zadar Gimnazija s hrvatskim nastavnim jezikom 1897. – 1921
 1912. – U Švicarskoj je na snagu je stupio civilni zakonik.
 1912. – Stvorena Republika Kina.
 1912. – U Velikoj Britaniji je podržavljena cjelokupna telefonija.
 1914. – Na Floridi je uspostavljen prvi linijski let na svijetu između St. Petersburga (SAD) i Tampe.
 1919. – Ciliciju zauzeli Francuzi.
 1929. – Bivše općine Point Grey i Južni Vancouver spojile se i formirale Vancouver.
 1932. – Otok Alcatraz postaje američki savezni zatvor.
 1939. – U Sydneyu temperatura dosegla 45 ˚C, što je najviše u povijesti toga grada.
 1942. – 26 zemalja potpisalo Deklaraciju UN-a.
 1945. – Drugi svjetski rat: Luftwaffe pokrenuo operaciju "Bodenplatte", veliki, ali neuspješan pokušaj nokautiranja savezničke avijacije u sjevernoj Europi jednim udarcem.
 1948. – Italija dobila ustav.
 1956. – Sudan se osamostalio.
 1958. – Osnovana Europska ekonomska zajednica.
 1959. – Svrgnut Fulgencio Batista, kubanski diktator.
 1960. – Johnny Cash održao svoj prvi besplatni koncert iza zatvorskih rešetaka.
 1960. – Kamerun stekao neovisnost od Francuske.
 1966. – Nakon državnog udara Jean-Bédel Bokassa preuzeo vlast u Srednjoafričkoj Republici.
 1971. – Reklamiranje cigareta zabranjeno na američkoj televiziji.
 1973. – Danska, Irska i Ujedinjeno Kraljevstvo postali članovi Europske zajednice.
 1978. – Avion Boeing 747 kompanije Air India srušio se u Arapsko more nedaleko od Mumbaia; poginulo je 213 osoba.
 1979. – Službeno uspostavljeni diplomatski odnosi između SAD-a i Kine.
 1981. – Grčka primljena u Europsku zajednicu.
 1982. – Peruanac Javier Pérez de Cuéllar postao prvi Latinoamerikanac na funkciji generalnog sekretara UN-a.
 1986. – Španjolska i Portugal ulaze u Europsku zajednicu.
 1989. – Stupio na snagu Montrealski protokol.
 1990. – Denominirana je jugoslavenska valuta - dinar, 10.000 dinara je postalo 1 novi dinar, a građani su prvi puta nakon drugog svjetskog rata mogli slobodno kupovati stranu valutu u bankama.
 1990. – David Dinkins položio zakletvu kao prvi afroamerički gradonačelnik New York Cityja.
 1992. – Službeno formirana Ruska Federacija.
 1993. – Podjela Čehoslovačke na dvije nezavisne republike – Češku i Slovačku.
 1993. – Osnovano jedinstveno europsko tržište.
 1995. – Osnovana Svjetska trgovinska organizacija (WTO).
 1995. – Austrija, Finska, i Švedska ulaze u Europsku uniju.
 1997. – Ganac Kofi Annan postao generalni sekretar UN-a.
 1998. – Uveden porez na dodanu vrijednost kao suvremeni oblik oporezivanja potrošnje u Hrvatskoj. "Ocem" PDV-a se smatra Borislav Škegro, tadašnji ministar financija.
 2002. – Uvođenje nove valute eura u papirnatim novčanicama i kovanicama u državama Finskoj, Irskoj, Njemačkoj, Nizozemskoj, Belgiji, Luksemburgu, Francuskoj, Monaku, Austriji, Portugalu, Španjolskoj, Italiji, San Marinu, Vatikanu i Grčkoj.
 2007. – Bugarska i Rumunjska postale su punopravne čanice Europske unije, te su istupile iz CEFTA-e.
 2007. – Bugarski, rumunjski i Irski jezik postali su službeni jezici Europske unije.
 2007. – Euro postaje službena valuta u Sloveniji zamjenjujući dotadašnji tolar, iako će se s njime moći plaćati još naredna dva tjedna nakon čega će prestati vrijedjeti.
 2007. – Njemačka je od Finske preuzela predsjedanje Europskom unijom.
 2008. – Cipar i Malta su uvele euro kao službenu valutu.
 2008. – Slovenija je kao prva nova članica počela predsjedati Europskom unijom.
 2008. – Započela primjena pravnog režima Zaštićenog ekološko-ribolovnog pojasa Republike Hrvatske i na države članice Europske unije.
 2008. – Ukinuto obvezno služenje vojnog roka u Oružanim snagama Republike Hrvatske.
 2008. – Hrvatska započela dvogodišnji mandat kao nestalna članica Vijeća sigurnosti UN-a.
 2009. – Austrija je od Hrvatske preuzela predsjedanje Vijećem sigurnosti UN-a.
 2009. – U Slovačkoj je uz Slovačku krunu i Euro postao službena valuta na rok od dva tjedna, kada će Euro postati jedina valuta u toj državi dok će Slovačka kruna otići u povijest.
 2009. – U Norveškoj je na snagu stupio zakon koji homoseksualnim osobama dopušta sklapanje braka (civilno i u određenim vjerskim zajednicama kao što su određene protestantske crkvene zajednice), te posvajanje djece, dok je homoseksualnim ženama još i dopušten odlazak na umjetnu oplodnju kako bi se djeca koja su rođena u braku dviju homoseksualnih žena, a koja su nastala kao rezultat umjetne oplodnje bila priznata kao njihova vlastita djeca. Ovim je činom Norveška postala 4. država na svijetu u kojoj se mogu sklapati istospolni brakovi koji imaju jednaka prava kao i heteroseksualni brakovi (osim činjenice da se heteroseksualni brakovi mogu sklapati u svim vrstama vjerskih zajednica, dok je to u ovom slučaju svedeno samo na određeni dio protestantskih vjerskih zajednica).
 2010. – Španjolska je od Švedske preuzela šestomjesečno predsjedanje Europskom unijom.
 2018. – Bugarska počela predsjedati Europskom unijom.
2020. – Hrvatska počela predsjedati Europskom unijom

Rođenja 1. siječnja
 1431. – Aleksandar VI., papa († 1503.)
 1449. – Lorenzo de' Medici, talijanski političar i vladar Firence
 1502. – Grgur XIII.
 1618. – Bartolomé Esteban Murillo, španjolski slikar († 1682.)
 1711. – Franjo Trenk, austrijski pukovnik († 1749.)
 1735. – Paul Revere - američki zlatar i domoljub
 1823. – Sándor Petőfi, mađarski pjesnik i revolucionar
 1833. – Franziska Lechner, njemačka redovnica († 1894.)
 1857. – Oton Kučera, hrvatski popularizator tehnike i prirodoslovlja (+ 1931.)
 1860. – Karlo Lwanga, ugandski katolički svetac († 1886.)
 1863. – Pierre de Coubertin, "otac" modernih olimpijskih igara († 1937.)
 1870. – Ernst Barlach, njemački kipar
 1879. – Edward Morgan Forster, engleski književnik († 1970.)
 1888. – John Garand, kanadsko-američki inženjer i dizajner, tvorac puške M1 Garand
 1894. – Satyendra Nath Bose, indijski fizičar i matematičar
 1895. – J. Edgar Hoover, prvi direktor FBI-a
 1907. – Leonid Iljič Brežnjev, ruski političar († 1982.)
 1919. – Jerome David Salinger, američki književnik
 1920. – Osvaldo Cavandoli, talijanski crtač animiranih filmova († 2007.)
 1921. – Rocky Graziano, američki boksač
 1926. – Claudio Villa, talijanski pjevač
 1928. – Frank Pourcel, francuski glazbenik
 1932. – Ivan Lacković Croata, hrvatski likovni umjetnik (+ 2004.)
 1938. – Ante Dabro, australski kipar/slikar hrvatskog porijekla
 1938. – Frank A. Langella, američki glumac
 1940. – Spencer Johnson, američki ljekar i pisac
 1942. – Andrija Nikić, hrvatski književnik
 1943. – Vladimir Šeks, hrvatski političar
 1943. – Inge Appelt, hrvatska glumica
 1944. – Đuro Brodarac, hrvatski general i političar († 2011.)
 1944. – Omar al-Bašir, sudanski političar
 1946. – Roberto Rivelino, brazilski nogometaš i trener
 1948. – Ivan Devčić, hrvatski nadbiskup
 1949. – Šimun Šito Ćorić, hrvatski pjesnik, esejist, dramski pisac, antologičar
 1949. – Pablo Escobar, kolumbijski političar i narkodiler
 1959. – Mladen Bodalec, hrvatski glazbenik
 1963. – Dražen Ladić, hrvatski nogometni vratar
 1968. – Davor Šuker, hrvatski nogometaš
 1971. – Marinko Prga, hrvatski glumac
 1976. – Mile Smodlaka, hrvatski vaterpolist
 1979. – Anthony Šerić, hrvatski nogometaš
 1981. – Mladen Petrić, hrvatski nogometaš
 1985. – Steven Davis, sjevernoirski nogometašSmrti 1. siječnja
 1515. – Luj XII, francuski kralj
 1748. – Johann Bernoulli, švicarski matematičar
 1782. – Johann Christian Bach, njemački skladatelj
 1894. – Heinrich Rudolf Hertz, njemački fizičar, otkrivač fotoelektričnog efekta (* 1857.)
 1922. – Števan Kühar, slovenski (prekomurski) pisac i političar (* 1887.)
 1934. – Blagoje Bersa, hrvatski skladatelj i glazbeni pedagog (* 1873.)
 1940. – Ferdo Šišić, hrvatski povjesničar (* 1869.)
 1963. – Ivan Zemljak, hrvatski arhitekt (* 1893.)
 1972. – Maurice Chevalier, francuski glumac i pjevač
 1981. – Oumarou Ganda, nigerski glumac (* 1935.)
 1982. – Frano Kršinić, hrvatski kipar (* 1897.)
 2001. – Fabijan Šovagović, hrvatski glumac
 2006. – Zlata Tkač, moldavska skladateljica (* 1928.)
 2012. – Kiro Gligorov, prvi Predsjednik Makedonije nezavisne Makedonije
 2013. – Patti Page, američka pop-pjevačica i glumica (* 1927.)
 2014. – Milan Horvat, hrvatski dirigent i glazbeni pedagog (* 1919.)
 2015. – Ulrich Beck, njemački sociolog i filozof (* 1944.)
 2018. – Željko Senečić, hrvatski slikar (* 1933.)
 2019. – Ivo Gregurević, hrvatski glumac (* 1952.)
 2019. – Emanuel Hoško, hrvatski franjevac i katolički svećenik (* 1940.)
 2020. – Damir Mihanović, hrvatski komičar, kantautor i interpretator glazbe (* 1961.)

 Blagdani i spomendani
 Nova godina
 Svjetski dan mira
 Svjetski dan molitve za mir
 Svjetski dan obitelji
 Marija Bogorodica
 Haiti (Dan neovisnosti)
 Sudan (Dan neovisnosti)
 Kuba (Dan oslobođenja)
 Slovačka (Uspostava Slovačke republike)

 Imendani
 Marija

 Blagdani i spomendani
 Svjetski dan mira
 Svjetski dan obitelji
 Marija Bogorodica

 Izvori

 001

|
|
OD 1897. DO 1921.
GIMNAZIJA S HRVATSKI NASTAVNIM JEZIKOM 1897. – 1921.
Hrvatski narodni preporod imao je svoje skromne začetke u Zadru početkom XIX. stoljeća, a puni je intenzitet doživio tridesetih godina istog stoljeća u Zagrebu te ponovno u Zadru tridesetak godina kasnije, posebice nakon pada Bachova apsolutizma i uvađanja parlamentarnnnog života u Dalmaciji. Začeci preporoda mogu se vidjeti izdavanjem prvih novina na hrvatskom jeziku tiskanih u Hrvata Il Regio Dalmata - Kraglski Dalmatin 1806. te godinu dana kasnije osnivanjem čitaonice. Jedan od prvih značajnijih nadnevaka je i carska naredba od 30. listopada 1820. godine o osnivanju primaljske škole u Zadru, prve takve škole u Hrvata, a nastava se dijelom održavala na hrvatskom jeziku. U kasnijem razdoblju veliku je ulogu imalo izdavanje Zore dalmatinske od 1844. do 1849. prvog preporodnog časopisa u Dalmaciji, kojeg je pokrenuo dr. Ante Kuzmanić. Nešto manje značajnu ulogu imalo je i utemeljenje društva Slavjanska lipa 1848. godine. U listopadu te iste 1848. grupa je zadarskih intelektualaca tražila od novog kralja Franje Josipa I. da se u srednje škole uvede ilirski jezik, kako se tada nazivao hrvatski jezik. Taj su prijedlog, koji je začudo bio odobren, odbile sve dalmatinske gimnazije, osim zadarske, koja je uvela hrvatski jezik kao neobvezni, a svake se godine potvrđivalo njegovo izvođenje. U Banskoj Hrvatskoj u to je vrijeme bila na snazi zabrana ilirskog imena, no to nije vrijedilo za Dalmaciju. Narodni je preporod za cilj imao u prvom redu uvođenje narodnog, hrvatskog jezika u sve dijelove društva, posebice u školstvo, sudstvo i upravu. Ta borba za hrvatski jezik bila je duga i teška.
Osnutkom Dalmatinskog sabora 1861. godine sa sjedištem u Zadru borba za hrvatski jezik nastavljena je nesmanjenom žestinom te je vrijedno izdvojiti nekoliko značajnih datuma. Već na prvoj sjednici Dalmatinskog sabora, 6. travnja 1861. raspravljalo se o tome kojim će se jezikom govoriti u saboru. Mihovil Pavlinović govorio je hrvatskim pa je njegovom zaslugom odlučeno da se u Saboru može govoriti i hrvatskim jezikom. Treba znati da su u to doba narodnjaci bili u manjini u odnosu na autonomašku stranku, koja se zalagala za talijanski jezik, koji je austrijska uprava uvela u Dalmaciju kao službeni jezik. Kažimo i to da je Mihovil Pavlinović kao zastupnik u Carevinskom vijeću u Beču, krajem sedamdesetih godina XIX. stoljeća, na zgražanje Nijemaca, govorio hrvatskim jezikom što su kasnije učinili i svi ostali zastupnici iz hrvatskih zemalja. Na sjednici Dalmatinskog sabora od 12. siječnja 1863. Narodna se stranka na čelu s Mihovilom Pavlinovićem žestoko zauzela za službeno priznanje hrvatskog jezika i njegovo uvođenje u Sabor, školstvo, sudstvo i vladine urede. Zapisnici Dalmatinskog Sabora počeli su se pisati hrvatskim jezikom nakon saborske odluke od 25. srpnja 1870. godine. Na sjednici od 21. srpnja 1883. prihvaćen je prijedlog kojim hrvatski postaje službeni jezik u Dalmatinskom saboru i Zemaljskom (pokrajinskom) odboru, a Mihovil Pavlinović braneći hrvatski jezik izrekao je na kraju svoga govora i ovu rečenicu: Ptici su prostori nebeski da leti, ribi more da pliva, tako narodu njegov jezik da živi. Odlučeno je i da se sa strankama obraća hrvatskim jezikom i da u državnu službu nitko ne može biti primljen ne poznaje li hrvatski jezik, no te će se odredbe kasnije često kršiti. Borba za hrvatski jezik u Dalmaciji rezultirala je i tzv. jezičnom naredbom od 26. travnja 1909. kojom se hrvatski jezik u potpunosti uvodi kao službeni jezik u Dalmaciji, no ta se odluka počela primjenjivati tek. od 1. siječnja 1912. što svjedoči o vrlo teškoj i dugoj borbi dalmatinskih Hrvata za svoj jezik.
Do kraja XIX. stoljeća bile su pohrvaćene sve dalmatinske gimnazije, osim zadarske. U toj borbi za hrvatski jezik u dalmatinskom školstvu značajnu su, gotovo presudnu, ulogu odigrali Mihovil Pavlinović i Miho Klaić. Među inim zaslugama treba istaknuti njihovu upornost i borbu kako bi u učiteljskom preparandiju u Arbanasima, po osnutku 1866., došao za upravitelja Stjepan Buzolić, umjesto talijanaškog kandidata. Taj je izbor imao dalekosežne posljedice, jer su učitelji bili školovani na narodnom hrvatskom jeziku pa su mogli i uspješnije djelovati među pučanstvom. Učiteljska škola s talijanskim nastavnim jezikom u Zadru zbog malog broja đaka bila je ugašena početkom sedamdesetih godina XIX. stoljeća. Bečka je vlada 20. listopada 1897. odlučila da se u ratnu mornaricu uvede hrvatski kao službeni jezik umjesto talijanskog. No ni ta se naredba nije u potpunosti ostvarila jer bečkoj vladi nije bila toliko važna briga za hrvatski jezik, koliko joj je on trebao biti sredstvo kojim bi u Dalmaciju uvela njemački kao službeni jezik. U tome su je omeli kasniji događaji i Prvi svjetski rat. Borba za hrvatski jezik u Dalmaciji, Istri i tadašnjoj banskoj Hrvatskoj bila je vrlo teška, jer svi koji su posezali za Lijepom našom, od nje su nastojali napraviti svoju koloniju. Da borba za hrvatski jezik i nije bila uvijek uspješna kazuje i primjer Istarskog sabora u Poreču u kojem je hrvatskim jezikom prvi prozborio Matko Laginja, potom Vjekoslav Spinčić i ostali hrvatski zastupnici, no talijanski je element bio jači, nerijetko su hrvatski zastupnici izvlačili jedva živu glavu od fizičkih napada plaćenika njihovih saborskih kolega Talijana. I Zadar je nažalost platio svoju tešku cijenu u borbi za hrvatski jezik i hrvatsku misao, možemo kazati gotovo do ovih naših današnjih dana.
Nakon gubitka Splita, kao svog jakog uporišta, početkom osamdesetih godina XIX. stoljeća, autonomaši, koji su u međuvremenu postali talijanaši, svim su silama nastojali zadržati svoje posljednje uporište Zadar. U Zadru autonomaška stranka nije bila brojčano jaka, ali je zato bila ekonomski vrlo moćna, što je bilo presudno. Borba za pohrvaćenje gimnazije s talijanskim nastavnim jezikom u Zadru dosegla je svoj vrhunac baš u spomenutom razdoblju kada je ravnatelj bio Josip Peričić. Njegov naum nije uspio, no pitanje zadarske gimnazije našlo se na dnevnom redu u Dalmatinskom saboru. Miho Klaić kao zastupnik, na četvrtoj je sjednici Dalmatinskog sabora 29. listopada 1890. predložio da se u zadarskoj gimnaziji umjesto talijanskog uvede hrvatski kao naukovni jezik. U to je doba zadarski kotar obuhvaćao područje od Raba do gotovo Šibenika i bilo je 60 pučkih škola, 59 s hrvatskim nastavnim jezikom i jedna četverorazredna s talijanskim nastavnim jezikom, u Zadru. Tadašnji su zakoni sprječavali mogućnost školovanja na tri nastavna jezika, pučke škole na hrvatskom, srednje na talijanskom i visoke na njemačkom nastavnom jeziku, što je Klaić i naglasio u raspravi pa je Dalmatinski sabor donio odluku koja glasi: SABOR DALMATINSKI NA TEMELJU ČLANA 19. ZEMALJSKOG REDA IZJAVLJUJE VLADI NJEGOVA VELIČANSTVA ŽELJU, DA U SREDNJIM UČIONAMA ZADARSKIM MJESTO TALIJANSKOG BUDE NAUKOVNI JEZIK HRVATSKI. Rasprava o tome prijedlogu vodila se na devetoj sjednici 6. studenoga 1890. gdje je prijedlog usvojen s 33 glasa, jednim protiv, a četiri zastupnika nisu glasovala. Zadarski nadbiskup Petar Dujam Maupas glasovao je protiv, dok su Ante Bajamonti, Nikola Trigari, Ante Žmirić i Lovro Benevenia ranije napustili sjednicu. Sva četvorica bili su članovi autonomaške stranke. Bečka je vlada odugovlačila s tom odlukom o promjeni nastavnog jezika i tek je 22. rujna 1896. obznanila da se može u Zadru otvoriti nova gimnazija s hrvatskim nastavnim jezikom već za školsku godinu 1897./1898. Austrijskoj je vladi bilo u interesu zadržati gimnaziju s talijanskim nastavnim jezikom, jer su na taj način davali podršku autonomašima u borbi protiv većinskoga hrvatskog stanovništva. Osnutak gimnazije s hrvatskim nastavnim jezikom konzervativna bečka vlada nije prihvatila s oduševljenjem, no argumenti Mihe Klaića bili su dovoljno jasni i uvjerljivi. Talijanaši su na tu odluku reagirali vrlo žestoko, ne samo protestnim notama upućenim u Beč, već i uličnim neredima u Zadru.
Osnivanje i početak rada nove gimnazije nisu išli bez poteškoća. Naime, valjalo je pronaći odgovarajući prostor. Zemaljski je odbor zahtijevao od tadašnjeg dalmatinskog namjesnika Emila Davida ustupanje vojarne Sv. Marcele no zbog higijenskih uvjeta ona nije odgovarala potrebama. Povjerenstvo koje je ispitivalo mogućnost korištenja vojarne Sv. Marcele odlučilo je sredinom listopada da se ta zgrada ne može koristiti, premda je tadašnji pokrajinski školski nadzornik i član Povjerenstva Mihovil Glavinić smatrao da su prikladni za nastavu prizemlje i prvi kat, uz dodatno preuređenje. Članovi Povjerenstva još su bili: Božo Korlaet, prisednik Zemaljskog odbora, Petar Erzo, Jakov Đivanović i Lavoslav Golf, kasnije su uključeni Ambroz Maroičić, Rikard Hämisch i Stefan Yllheim. Deset dana kasnije 26. listopada 1897. i Zemaljski (pokrajinski) odbor obavještava Pokrajinsko školsko vijeće da odustaju od zahtjeva za vojarnom Sv. Marcele. Novo se rješenje našlo u iznajmljivanju prizemnih prostorija kuće Oštrić. Ta je kuća bila prva iza današnjeg hotela Zagreb s jugozapadne strane. Zgrada je uništena za bombardiranja u Drugom svjetskom ratu. U prizemlju je bila kavana Stefanija, a te su prostore kasnije koristili Hrvatski Sokol, Hrvatska pučka škola i Gimnazija. Tu je zgradu krajem sedamdesetih godina XIX. stoljeća dao izgraditi tadašnji kotarski poglavar Franjo Kirchmayer. U kratko je vrijeme promijenila nekoliko vlasnika te je zadnjeg desetljeća XIX. stoljeća došla u posjed novigradskog posjednika i načelnika Grgura Oštrića. Zgrada je nosila građanski broj 1080, no koji je bio kućni broj u tadašnjoj ulici N. Tommasseo nije nam poznato. Građanski je broj označavao broj kuće u Zadru, vjerojatno redni broj izgrađene kuće. Naime, nekad se koristio dvostruki način označavanja.
Upisi su počeli 1. i 2. listopada, a nastava 3. listopada 1897. Svi učenici su morali doći u pratnji roditelja, a za upis su trebali donijeti: Izvod iz matične knjige krštenih, kao potvrdu da su napunili ili će do 31. prosinca navršiti deset godina te svjedodžbu o završenoj pučkoj školi. Trebali su i polagati prijemni ispit iz nauka vjere, hrvatskog jezika i matematike. Prijavilo se 98 dječaka, a kriterije je zadovoljilo 91. Već prvih dana nastale su velike teškoće s nastavom, jer prostori nisu bili dostatni, premda je Hrvatski Sokol ustupio svoje prostore na južnom i zapadnom dijelu prizemlja. Hrvatski je Sokol na sjednici od 22. listopada 1897. jednoglano odlučio ustupiti veći dio prostorija za potrebe niže gimnazije. Nastava se do 2. prosinca, kada se Hrvatski Sokol u potpunosti iselio, odvijala otežano, samo u jednoj prostoriji, a zbornica i školska uprava bile su u drugoj. U Zadru je 3. lipnja 1897. sklopljena pogodba između vlasnika zgrade i Pokrajinskog školskog vijeća, koje je predstavljao učitelj Antun Pavličević, ravnatelj hrvatske pučke škole. Prema pogodbi najam je trebao trajati pet godina, počevši od 15. kolovoza tekuće godine, uz najamninu od 45 forinti na ime stanarine. Ti su uvjeti trajali do nove pogodbe kada se prostor za potrebe gimnazije proširio odlaskom Sokola Zbog velikog broja upisanih đaka u prvi razred Ministarstvo je odobrilo 7. listopada otvaranje paralelnih razreda pa se radilo tako da je jedna skupina učenika imala nastavu od 8 do 10 sati, a druga od 10 do 12 sati, a poslijepodne prva grupa od 14 do 16 sati. Sutradan bi druga skupina počinjala nastavu u 8 sati i tako se naizmjenično pokušalo riješiti manjak prostora. Prvi je ravnatelj novoutemeljene niže gimnazije bio dotadašnji profesor kotorske gimnazije Tomo Brajković, dok su nastavnički zbor sačinjavali Josip Čičin, jezici i humanistički predmeti, Špiro Tomanović, povijest, zemljopis, matematika i prirodopis, Filip Crvarić predavao je rimokatolički, a Miloš Parenta grkoistočni vjeronauk. Za tek osnovanu gimnaziju s hrvatskim nastavnim jezikom rasli su problemi, jer se već sljedeće školske godine upisalo novih 66 učenika. To je značilo da će biti još manje prostora, a nedostajali su i profesori. Teškoće se se riješile tako da je iznajmljen dio Perlinijeve kuće u tadašnjoj ulici Starog kazališta, danas ulici Jurja Dalmatinca. Ta se zgrada nalazila između današnjeg kazališta, kina Pobjeda i tržnice. Nastavnički se zbor druge godine djelovanja povećao za tri suplenta Šimuna Urlića, Milana Begovića i Rudolfa Scarizze, a Nikola Batistić je premješten s Učiteljske preparandije u Arbanasima. Školske godine 1899./1900. također je upisano 66 učenika pa ih je ukupno bilo 184. Bilo je više i nastavnika, jer su došli Petar Macanović, Ivo Bellotti i Antun Gjivoje, dok je Rudolf Scarizza premješten u Pazin. I dalje je bilo premalo školskog prostora pa je jedan razred koristio obližnju zgradu Hrvatske pučke škole. Vlasnik je zgrade bio Alfons Borelli. U toj je zgradi, koja je još sačuvana, bila hrvatska pučka škola do 1920., a od 1944. do 1961. gimnazija, te kasnije OŠ Velimir Škorpik (današnja OŠ Šimuna Kožičića Benje). Sva ta povremena iznajmljivanja dijela drugih zgrada, nisu mogla nadomjestiti prostornu nestašicu. Ravnatelj Tomo Brajković nekoliko je puta oglašavao u Objavitelju dalmatinskom mogućnost iznajmljivanja većih kuća za gimnazijske potrebe, no nije našao nijednu ponudu. Stoga je oštro zahtijevao od Pokrajinskog školskog vijeća da se pronađe rješenje. U svibnju 1899. Grgur je Oštrić ponudio svoju kuću u ulici Svetog Šimuna, današnjoj ulici Ive Prodana. Sudeći po sačuvanim dokumentima kao i izvješćima ta se zgrada očito nije koristila, jer vjerojatno nije zadovoljavala uvjetima. U tim dokumentima je i brzojav Grgura Oštrića Pokrajinskom školskom vijeću datiran 11. kolovoza 1898. u kojem piše: Prostorija po Vašoj ponudi za iznajmit žao mi je da Vas nemogu udovoljiti. Je li pokrajinsko vijeće tražilo iznajmljivanje i prvog kata zgrade gdje je bila smještena gimnazija, možemo samo nagađati. Na potrebu iznajmljivanja ukazivao je Tomo Brajković i ranije, pa tako i 5. kolovoza 1898. pri sastavljanju protokola o unajmljivanju s Josipom Perlinijem Taj je protokol pisan talijanskim jezikom, no izjava Tome Brajkovića zapisana je hrvatskim jezikom. Protokol su potpisali Tomo Brajković, Ernesto Nagy, Mihovil Knego, Jakov Đivanović, Ambroz Maroičić i Josip Perlini. Nešto kasnije, 24. kolovoza 1898. napravljen je i ugovor o iznajmljivanju između Josipa Perlinija i Pokrajinskog školskog vijeća. Brajković je izjavio kako iz pedagoško-didaktičkih razloga ne može nipošto trpjeti da zavod, ako i privremeno, bude razdijeljen na lokale, koji su međusobno dosta udaljeni. Nerede i nedisciplinu ne bi se moglo spriječiti. Tu je još najmanji problem čišćenja različitih prostorija jednoj zaduženoj osobi, no taj pomoćni poslužnik, mi bismo danas kazali domar, mora biti u glavnoj ustanovi. Ugovor s Grgurom Oštrićem primicao se kraju dogovorenog datuma.
Uprava je gimnazije morala što prije riješiti smještaj, jer je u školskoj godini 1899/1900. imala ukupno 184 učenika i deset profesora, što je bilo previše za postojeći prostor. Ponovo se stoga aktualizirala kupnja ili najam vojarne Sv. Marcele. Vojarna Sv. Marcele sagrađena je na temeljima istoimene crkvice i samostana krajem XVIII. stoljeća. Ostaci te vojarne, odnosno kasnije popularno zvane Hrvatske gimnazije, i danas su vidljivi u sadašnjoj ulici Dalmatinskog sabora nedaleko od crkvica Sv. Andrija i Petar Stari. Zgrada je većim dijelom srušena u Drugom svjetskom ratu. Ne zna se pouzdano kada je vojska napustila tu vojarnu, no zna se da su vojnici bili smješteni u novoj koja je bila dovršena u veljači 1898. u tadašnjem Blažekovićevom parku, danas Perivoju Vladimira Nazora. I tu su vojarnu kratko vrijeme zvali Vojarna sv. Marcele, premda je njeno ime bilo Kasarna Franje Josipa. Ubrzo se uvriježio naziv Blažekovićeva vojarna, a pogotovo kada je 1916. ispred ulaza, otprilike kod današnje ograde s parkom, postavljeno spomen poprsje generalu Blažekoviću. Taj je spomenik nestao za talijanske okupacije Zadra. Danas je u prostorima te vojarne smještena i Gimnazija Vladimira Nazor koja baštini tradiciju hrvatske gimnazije. Austrijsko je vojno ministarstvo krajem 1897. ponudilo na dražbu vojarnu s početnom cijenom od 18.291 florina. Josip Perlini ponudio je 17.100 florina i Andrija Callusti 18.000 florina. Prodaja tada nije izvršena, no 1899. vojarnu su kupili hrvatski rodoljubi Stjepan Babić, Amalija udova pl. Vidović i Blaž Radaković, ponudivši zajedničkim snagama 18.500 florina. Nakon kupnje, sklopljenog ugovora i preuređenja unutrašnjosti zgrade bivše vojarne, novi su vlasnici zgradu dali na uporabu gimnaziji početkom školske godine 1900/1901. U četvrtoj godini postojanja gimnazije na neko se vrijeme riješilo prostorne probleme. Te se godine upisalo 55 novih učenika pa ih je ukupno bilo 205. Odlukom od 3. rujna 1900. zadarska je niža gimnazija s hrvatskim nastavnim jezikom od školske godine 1901./1902. podignuta na razinu Carske kraljevske velike gimnazije. Od tada su u Zadru postojale dvije velike gimnazije, obje klasične, jedna s hrvatskim, a druga s talijanskim nastavnim jezikom. Zbog postojanja dviju gimnazija uvriježio se njihov naziv po nastavnom jeziku, pa je tako bila hrvatska i talijanska gimnazija, no i potonja je bila hrvatska iz niza razloga a pogotovo što je u njoj bilo profesora Hrvata, a i većina je učenika bila hrvatske narodnosti.
Hrvatska je gimnazija brojem upisanih učenika ubrzo premašila talijansku. Naime, u hrvatsku su se gimnaziju 1899. upisala 184 učenika, a u talijansku 177. i porast đaka bio je vidljiv iz godine u godinu da bi u školskoj godini 1919./20. brojio rekordna 502 učenika. U prvih dvadeset godina XX. stoljeća to je bila dalmatinska gimnazija s najviše učenika. Školske godine 1909./10. postojale su tri paralelke, a od 1913. i četiri. Od osnutka, usprkos materijalnim poteškoćama za nabavku nastavnih sredstava i pomagala osobita se pozornost posvećivala odgojno-obrazovnom radu pa je po tome vrlo brzo stekla ugled. Pokrajinski školski nadzornik Mihovil Zavadlal, svojedobno ravnatelj dubrovačke gimnazije, koji je naslijedio Mihovila Glavinića, tražio je zajedno s gimnazijskom upravom dodatnu vladinu pomoć, što je udovoljeno iznosom od 1800 florina, pomoć koja se dobivala nekoliko narednih godina. Postupno su nabavljana potrebita pomagala te priručna djela za kabinete i knjižnice. Po osnutku gimnazije osnovana je i knjižnica koja je već tri godine kasnije imala više od 500 naslova. Izravno prije ukinuća, u prvoj polovici 1921. profesorska je knjižnica imala 5000 knjiga, dok je učenička bila još bogatija. Za talijanske okupacije Zadra poslije 1920. i nakon bombardiranja 1943. i 1944. u tim je knjižnicama ostalo vrlo malo knjiga. Osim knjižnicama, pridavala se velika važnost i opremi kabineta, posebice za prirodopis, fiziku, kemiju, povijest i zemljopis. Prema gimnazijskim izvješćima, ti su kabineti bili vrlo dobro opremljeni za ono doba, no doživjeli su istu sudbinu kao i knjižnice.
Nauk vjere učio se dva sata tjedno od I. do VIII. razreda. Hrvatski jezik u I. i II. razredu bio je zastupljen s četiri sata, u III. s tri, a od IV. do VII. pet sati te u VIII. razredu sa šest sati tjedno. Latinski jezik učio se u I. razredu sedam sati, II. i III. šest sati, a u ostalim razredima po pet sati tjedno. Grčki jezik učio se u III., IV. i VII. razredu po četiri sata, a u V., VI. i VIII. pet sati tjedno. Talijanski se u svim razredima učio tri sata, izuzev prva dva razreda gdje se učio četiri sata tjedno. Matematika je u svim razredima bila zastupljena s tri sata, a tjelesni s dva sata tjedno. Fizika i kemija učile su se u VII. i VIII. razredu tri sata tjedno, a filozofija po dva, također u zadnja dva razreda. Crtanje se učilo u prva četiri razreda po dva sata, kaligrafija samo jedan sat u I. razredu, dok su se povijest i zemljopis učili različito u svakom razredu, ukupno tjedno povijest se učila 17 sati, a zemljopis 9 sati. Slobodni, neobvezni predmeti bili su francuski jezik i pjevanje. Od osnutka 1897. pa do prisilnog zatvaranja hrvatske gimnazije nije bilo većih izmjena u izboru obveznih nastavnih predmeta kao ni njihove tjedne zastupljenosti. Nastavni predmeti tjelesni i crtanje u početku su bili neobvezni a od 1910. obvezni. Od te školske godine 1910./1911. ti su nastavni predmeti uvedeni u prve razrede kao obvezni, i utemeljena je nadzorna služba, mi bi danas kazali stručni prosvjetni inspektori i savjetnici. Prvi koji je imenovan za crtanje bio je Eduard Brechler, a od sljedeće godine imenovan je Bruno Bersa pl. Leidenthalski, dotadašnji profesor zadarske realke. Za tjelesni odgoj prvi je stručni nadzornik bio dr. Josip Tominšek, dotadašnji ravnatelj mariborske gimnazije. Na mjestu ravnatelja nalijedio ga je Emilijan Lilek, svojedobno profesor i v.d. ravnatelj hrvatske gimnazije. Hrvatska je gimnazija imala vrlo kvalitetan pjevački zbor koji je često nastupao na raznim dobrotvornim priredbama u organizaciji Hrvatske čitaonice i Hrvatskog Sokola, a većina je članova bila i u Hrvatskom pjevačkom i glazbenom društvu Zoranić. Zanimljivo je spomenuti kako je dječacima bilo zabranjeno sudjelovanje u radu Hrvatskog Sokola, pa su nastupali vrlo često s krivim podacima o godini starosti. Dobrotvorne priredbe održavali su i likovno nadareni učenici te su u nekoliko navrata organizirali prodajne izložbe u korist Dobrotvornog društva za pripomoć siromašnih đaka hrvatskih škola u Zadru, o čemu su redovito izvještavale zadarske novine Narodni list i Hrvatska Kruna. Te su novine kao i talijanaški Il Dalmata redovito izvještavale i o ponašanju zadarskih gimnazijalaca izvan škole dajući im vrlo često političko obilježje. Naime, izvještavali su o čestim sukobima i tučnjavama između đaka hrvatske i talijanske gimnazije, a svaka je novina za izgred optuživala drugu stranu. Disciplina u samoj gimnaziji bila je vrlo stroga, a isto tako i obrazovni kriterij. Hrvatska je gimnazija bila na glasu kao vrlo stroga ali i uspješna škola, čemu svjedoče uspjesi njihovih učenika u kasnijem djelovanju, bez obzira kojim su se zvanjem bavili.
Način ocjenjivanja bio je sljedeći: odlično (1), pohvalno (2), povoljno (3), dostatno (4), nedostatno (5) i posve nedostatno (6). Učenik koji je imao bar jednu ocjenu posve nedostatno ili više od polovice ocjena nedostatno, opći uspjeh bio mu je ocijenjen III. redom, danas je to nedovoljan uspjeh, odnosno ponavljanje godine. Postojale su dvije kategorije II. reda, prva kojom se ponavljalo razred ako je učenik imao dvije ili više ocjena, ali manje od pola, nedostatno. Samo jedna ocjena nedostatno povlačila je II. red uz mogućnost popravnoog ispita. Učenici koji nisu imali negativne ocjene, nedostatno i posve nedostatno, prolazili su s općim uspjehom I. reda. Opći uspjeh I. reda s odlikom, imali su učenici koji su imali više ocjena odlično negoli ocjena pohvalno. Odlukom Pokrajinskog školskog vijeća od 3. ožujka 1919. ovaj je sustav zamijenjen novim, gdje su ocjene bile: 10 i 9 kao vrlo dobro, 8 i 7 dobro, 6 je bilo dovoljno, a 5 do 0 bile su nedovoljno ocjene. Dvadesetak dana kasnije isto je vijeće donijelo odluku kojom se mijenjaju i propisi i kod ispita zrelosti odnosno matura. Učenici koji su imali ocjene 7 do 10 u nekom nastavnom predmetu bili su oslobođeni pismenog i usmenog ispita iz toga predmeta. Ocjenjivanje se vršilo tijekom cijele školske godine i bilježilo se svakih 15 dana i dakako učenici su dobivali izvješća. Roditelji ili skrbnici izvješćivani su svakih mjesec dana, pismeno ukoliko je bilo negativnih ocjena ili kakvih kazni. Postojali su i skupni roditeljski sastanci gdje su održavana prigodna predavanja, u pravilu dva puta godišnje.
Premda u svome nazivu Hrvatska gimnazija nije imala naznaku muška ona je to u osnovi bila do školske godine 1910./1911. kada su primljene prve hospitantice i to prema omjeru 5:100, a taj se odnos mogao prekoračiti za rata, nakon kojeg je u potpunosti ukinut te je ta gimnazija postala u stvari mješovita. Godine 1917. pokrenuta je inicijativa osnivanja ženske realne gimnazije u Zadru, već je bio i imenovan budući ravnatelj Silvije Alfirević, profesor na hrvatskoj gimnaziji. Neke su zadarske i splitske novine 1918. objavile vijest kako je u Zadru otvorena i ta gimnazija, što nije točno, jer se ta ideja nije nikada ostvarila. Profesorski kadar bio je na visokoj razini, čemu svjedoče brojni podaci među kojima možemo izdvojiti njihovo sudjelovanje u pisanju udžbenika, kulturnoj i javnoj djelatnosti ili u njihovom izboru za obnašanje visokih dužnosti u crkvenom ili u svjetovnom životu. Ovdje naglasimo onu pedagoško-didaktičku dimenziju profesora gimnazije s hrvatskim nastavnim jezikom. Udžbenike po kojima su učili i zadarski gimnazijalci pisali su Marcel Kušar, Marin Rabadan, Šimun Urlić, Emilijan Lilek, Ivan Juras, Juraj Božičević, Juraj Gasperini i drugi. Mnogi su kasnije postali ravnatelji srednjih škola u drugim sredinama, kao Petar Macanović, Silvije Alfirević, Emilijan Lilek, Ilija Maričić, Ljubomir Nardini, Josip Piasevoli itd., ili su postali sveučilišni profesori kao Marin Katalinić, Marijan Stojković, Petar Karlić, Ivan Šarić i brojni drugi. Postoji uzrečica, dobar je onaj učitelj kojeg učenik premaši i bude bolji, a da je to doista tako potvdili su zadarski gimnazijalci ne samo u tom prvom razdoblju do 1921. već tijekom svih godina od osnutka do danas.
U stoljetnoj borbi za hrvatski jezik i misao zadarska je gimnazija s hrvatskim nastavnim jezikom jamačno jedan od ponajboljih primjera kako je ta borba bila vrlo teška i mukotrpna. Slomom Austro-Ugarske Monarhije porasla su nacionalna trvenja u Zadru između Hrvata, Talijana i odnarođenih Hrvata. Tajne klauzule Londonskog ugovora 1915. i Rapallski ugovor 1920. imali su za posljedicu pripajanje Zadra Kraljevini Italiji i povećano proganjanje Hrvata, a među inim i ugasnuće, tj. zabranu rada Hrvatske gimnazije u lipnju 1921. godine. Zadarski su Hrvati školovanje na svom hrvatskom jeziku morali nastaviti u nekim drugim sredinama. Većina je svoje daljnje školovanje nastavila u Šibeniku.
| Prva generacija maturana hrvatske gimnazije š.g. 1904./1905.
|| Maturanti hrvatske gimnazije š.g. 1911./1912.
|
| Maturanti hrvatske gimnazije š.g. 1918./1919.
|| Maturanti hrvatske gimnazije š.g. 1920./1921.
|
PROFESORI
|Silvije Alfirević
||Josip Barić
||Milan Begović
||Pavao Butorac
|
|Juraj Carić
||Milutin Cihlar
||Niko Dežulović
||Mate Garković
|
|Marko Granić
||Ljubomir Maštrović
||Stjepan Ratković
||Mate Tentor
|

Question: which country's law allows homosexual persons to marry

Question: how are children born to homosexual women recognized as their own

Question: in which country will the euro become the official currency for two weeks

Question: what are children born in marriage to homosexual women recognized as

Question: what does the law in norway allow homosexual persons to marry

djece , dok je homoseksualnim ženama još i dopušten odlazak na umjetnu oplodnju kako bi se djeca koja su rođena u braku dviju homoseksualnih žena , a koja su nastala kao rezultat umjetne oplodnje bila priznata kao njihova vlastita djeca .

Question: how long will it take for the euro to become the official currency in slovakia

Question: for how long will the euro be the official currency in slovakia

Question: what does the law in norway allow homosexual persons to do

In Slovakia , along with the Slovak crown and the euro became the official currency for a two - week period , when the euro will become the only currency in that country while the Slovak crown will go into history .

In Norway , a law enters into force that allows homosexual persons to marry ( civil and in certain religious communities such as certain Protestant church communities ) , and adoption of children , while homosexual women are still allowed to go to artificial fertilization so that children born in marriage to two homosexual women , and born as a result of artificial fertilization , are recognized as their own children .

In Slovakia, along with the Slovak crown and the euro became the official currency for a two-week period, when the euro will become the only currency in that country while the Slovak crown will go into history. In Norway, a law enters into force that allows homosexual persons to marry (civil and in certain religious communities such as certain Protestant church communities), and adoption of children, while homosexual women are still allowed to go to artificial fertilization so that children born in marriage to two homosexual women, and born as a result of artificial fertilization, are recognized as their own children.