Kirjoita jatko-osa tähän kappaleeseen - Mongolien hallinto Galiciassa päättyi sen valloitukseen Puolan kuningaskunnan (1025<unk>1385) toimesta vuonna 1349. Kultainen horda laski voimakkaasti Berdi Begin kuoleman jälkeen vuonna 1359, mikä aloitti pitkittyneen poliittisen kriisin, joka kesti kaksi vuosikymmentä. Vuonna 1363 Liettuan suurherttuakunta voitti Battle of Blue Waters
Kultaista hordaa vastaan ja valloitti sekä Kievin että Podolian. Vuoden 1360 jälkeen venäläisten verot ja verojen maksaminen rappeutuvalle Kultaiselle Hordalle väheni huomattavasti. Vuonna 1374 Nizhny Novgorod kapinoi ja teurasti Mamai lähettämän lähetystön. Lyhyen ajan Dmitry Donskoyn vuonna 1380 Mamaiin sotimaan Kulikovan taistelun jälkeen Moskovan suurherttuakunta oli vapaa mongolien hallinnasta, kunnes Tokhtamysh palautti mongolien suvereniteetin Moskovaan kaksi vuotta myöhemmin Moskovan piirityksellä (1382). Tokhtamysh murskasi myös Liettuan armeijan Poltavassa seuraavana vuonna. Władysław II Jagiełło, Liettuan suurherttua ja Puolan kuningas, hyväksyi hänen ylivaltansa ja suostui maksamaan kunnianosoitusta puolestaan Rusin alueen myöntämiseksi. Vuonna 1395 Timur tuhosi Tokhtamyshin armeijan jälleen Terek-joen taistelussa, tuhosi sen pääkaupungin, ryösti Krimin kauppakeskukset ja karkotti taitavimmat käsityöläiset oman pääkaupunkinsa Samarkaniin. Timurin joukot saavuttivat Ryazanin pohjoispuolelle ennen kuin käänsivät takaisin. Tokhtamysh pakeni Liettuan suurherttuakuntaan ja pyysi Vytautasta apua Kultaisen hordan takaisin ottamisessa vastineeksi suvereniteetistä Rusin maille. Vuonna 1399 Vytautas ja Tokhtamysh hyökkäsivät Temür Qutlughia ja Ediguta vastaan Vorskla-joen taistelussa, mutta hävisivät. Kultaisen hordan voitto turvasi sille Kiovan, Podolian ja osan Bug-joen alaosassa sijaitsevasta maasta. Tokhtamysh kuoli hämärässä Tyumenissa noin vuonna 1405. Hänen poikansa Jalal al-Din pakeni Liettuaan ja osallistui Grunwaldin taisteluun kreikkalaista ritarikuntaa vastaan.