Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  Passage: Wallace teki de Candolen, Humboldtin ja Darwinin aikaisemman työn jälkeen merkittävän panoksen eläintieteelliseen tutkimukseen. Koska hän oli kiinnostunut transmutaatiohypotesiasta, hän kiinnitti erityistä huomiota läheisten lajien maantieteelliseen jakautumiseen kenttätyönsä aikana ensin Etelä-Amerikassa ja sitten Malaijin saaristossa. Saaristossa ollessaan hän tunnisti Wallacen linjan, joka kulkee Spice-saarten läpi ja jakaa saariston eläimistön Aasian ja Uuden-Guinean/Australian vyöhykkeen välille. Hänen keskeiseen kysymykseensä, miksi niin samanlaisen ilmaston omaa saaren eläimistö olisi niin erilainen, voitaisiin vastata vain tarkastelemalla niiden alkuperää. Vuonna 1876 hän kirjoitti The Geographical Distribution of Animals -kirjan, joka oli yli puolen vuosisadan ajan vakio-ohjeisto ja jatko-osa Island Life -kirja vuonna 1880, joka keskittyi saaren biogeografian tutkimukseen. Hän laajensi Philip Sclaterin kehittämää kuuden vyöhykkeen järjestelmää, jolla kuvataan lintujen maantieteellistä jakautumista, kaikenlaisiin eläimiin. Hänen menetelmänsä taulukoida eläinryhmien tiedot maantieteellisillä vyöhykkeillä korosti epäsuhtaisuuksia; ja hänen evoluution arvostuksensa antoi hänelle mahdollisuuden ehdottaa järkeviä selityksiä, joita ei ollut tehty aikaisemmin. Perinnöllisyyden tieteellinen tutkimus kasvoi nopeasti Darwinin Lajien alkuperän jälkeen Francis Galtonin ja biometriikoiden työllä. Genetiikan alkuperä on yleensä peräisin munkki Gregor Mendelin vuonna 1866 tekemästä työstä, jolle myöhemmin myönnetään perimyslainsäädäntö. Hänen työnsä merkitys kuitenkin tunnustettiin vasta 35 vuotta myöhemmin. Sillä välin monenlaisia perinnöllisyyteen liittyviä teorioita (pangeeniseen, ortogeneesiin tai muihin mekanismeihin perustuvia) keskusteltiin ja tutkittiin tarmokkaasti. Embryologiasta ja ekologiasta tuli myös keskeisiä biologisia aloja, erityisesti evoluutioon liittyviä ja Ernst Haeckelin työssä suosittuja. Suurin osa 19. vuosisadan perinnöllisyyttä koskevasta tutkimuksesta ei kuitenkaan ollut luonnontieteiden, vaan kokeellisen fysiologian alalla.  Kysymys: Kuka oli osittain vastuussa siitä, että alkionoppia ja ekologiaa alettiin käyttää keskeisinä biologisina aloina?
Ernst Haeckel