Buenos Airesin kuvernööri Juan Manuel de Rosas oli kasvava hegemonia koko maassa hallituksensa aikana vuosina 1835-1852 ja vastusti useita unitaristisia kapinoita, mutta lopulta hänet kukistettiin vuonna 1852.
Hän syytti Rosasia siitä, ettei hän noudattanut liittovaltion perustuslakisopimuksen määräyksiä. Vuonna 1853 annettiin liittovaltion perustuslaki (Argentinan nykyinen perustuslaki, muutosten kautta) ja Urquiza valittiin Argentiinan liiton presidentiksi. Kuitenkin Caserosin taistelun jälkeen vuonna 1852 Buenos Airesin maakunta oli eronnut liittoutumisesta. Vuonna 1859, Cepedan taistelun jälkeen, Buenos Airesin osavaltio liittyi jälleen Konfederaatioon, vaikka sille myönnettiin oikeus tehdä joitakin muutoksia sen perustuslakiin. Lopulta, Pavonin taistelun jälkeen vuonna 1861, Buenos Aires otti konfederaation haltuunsa.