Hän saavutti tavanomaisen kotimaisen menestyksensä vuonna 1993, - mukaan lukien uuden ennätyksen Coast to Coastissa. Hänen keskittymisensä kirkastui vuoden 1994 alussa, kun ilmoitettiin, että vuoristopyöräily olisi olympiakilpailu Atlantan olympialaisissa 1996. Vaikka hän olisi silloin ollut 39-vuotias, hän ei halunnut antaa valintaviranomaisille mahdollisuutta katsoa hänen ohitseen. Vuoden 1994 kotimainen vuoristopyöräkausi oli tähän mennessä kilpailukykyisin, ja Kate Rattray ja vieraileva Susan DeMattei tarjosivat hyvää kilpailua, mutta vuonna 1995 se laskettiin. Sen sijaan, että Lynch menisi toiselle veteraanin mitalle, hän osallistui Pro-kilpailuun vuoden 1995 UCI Mountain Bike World Championships -kilpailuun Kirchzartenissa Saksan Mustassa Metsässä. Lynch aloitti risteilyn hurjasti ja johti joukkoa ensimmäiseen nousuun. Nuoret ja täysipäiväiset ammattipyöräilijät ohittivat hänet yksi kerrallaan, ja Lynch pääsi 21. sijalle, Mary Grigson 33. sijalle ja muut kivit kauempana. He olivat voittaneet Uuden-Seelannin kahdesti olympialaisiin; yksikään Uuden-Seelannin mies ei ollut pätevä. Grigson hyväksyi tarjouksen kilpailla Australiassa ja jätti Uuden-Seelannin (hän kilpaili olympialaisissa 1996
ja 2000), joten Uuden-Seelannin vuoristopyöräilyliitto päätti nimittää vain yhden kilpailijan Uuden-Seelannin olympialaisjoukkueeseen. Joukkue julkistettiin 16. huhtikuuta 1996 ja Lynchin nimi tuli esiin. Tämä ei ollut mitenkään ennalta varmat tulokset, ja Lynch uskoo, että hänet valittiin valintalautakunnan taipumuksia vastaan: