Uusi-Seelanti oli yksi viimeisistä suurista maapalloista, joihin ihmiset asettuivat. Radiokarboni-tunnistukset, metsien hävittämisen ja mitokondriaalisen DNA: n vaihtelun todisteet maori-väestöissä viittaavat siihen, että Uusi-Seelanti asettui ensin Itä-Polynesialaisille vuosina 1250 ja 1300, mikä johti pitkän sarjan matkoihin eteläisen Tyynenmeren saarten kautta. Seuraavina vuosisatoina nämä uudisasukkaat kehittivät erillisen kulttuurin, joka tunnetaan nyt nimellä maori. Väestö jaettiin iwiiksi (heimot) ja hapūiksi (alaheimot), jotka joskus toimivat yhteistyössä, joskus kilpailivat ja joskus taistelivat toisiaan vastaan. Jonkin ajankohtana ryhmä maoreja muutti Rēkohuun, joka tunnetaan nyt nimellä Chathamin saaret, jossa he kehittivät Mori-kulttuurinsa.
iwi (heimot) ja hapū (alaheimot)