Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  Passage: Euroopassa ateististen näkemysten omaksuminen oli harvinaista varhaisen keskiajan ja keskiajan aikana (ks. keskiaikainen inkvisitio); metafysiikka ja teologia olivat uskontoon liittyviä hallitsevia etuja. Tuona aikana oli kuitenkin liikkeitä, jotka edistivät kristillistä jumalaa koskevia heterodoksisia käsityksiä, mukaan lukien erilaiset näkemykset Jumalan luonteesta, transsendenssistä ja tunnettavuudesta. Yksilöt ja ryhmät, kuten Johannes Scotus Eriugena, David Dinant, Amalric Bena, ja Vapaan hengen veljekset säilyttivät kristillisiä näkökulmia pantheististen taipumusten kanssa. Nikolaos Kuusalainen piti kiinni fideismin muodosta, jota hän kutsui docta ignorantiaksi ("opituksi tietämättömyydeksi"), ja väitti, että Jumala on ihmisen luokittelun ulkopuolella, ja siksi meidän tietomme hänestä on rajoitettu arvauksiin. Ockhamin William innosti metafyysisiä suuntauksia rajoittamalla ihmisen tietämystä yksittäisiin esineisiin ja väitti, että ihmisen äly ei voi ymmärtää jumalallista olemusta intuitiivisesti tai rationaalisesti. Ockhamin seuraajat, kuten John of Mirecourt ja Nicholas of Autrecourt, edistivät tätä näkemystä. Tämän seurauksena syntynyt uskon ja järjen välinen jakautuminen vaikutti myöhempiin radikaaleihin ja reformistisiin teologeihin, kuten John Wyclifhiin, Jan Husiin ja Martin Lutherin. Renessanssi teki paljon laajentamaan vapaan ajattelun ja skeptisen tutkimuksen ulottuvuutta. Leonardo da Vincin kaltaiset yksilöt etsivät kokeiluja selityksen keinoina ja vastustivat uskonnollisen auktoriteetin argumentteja. Tämän ajan uskonnon ja kirkon muita kriitikoita olivat Niccolò Machiavelli, Bonaventure des Périers, Michel de Montaigne ja François Rabelais.  Kysymys: Keitä ovat Occamin seuraajat?
John Mirecourt ja Nicholas Autrecourt