Ranskan vallankumoussotien aikana hän taisteli jälleen ensimmäisen koalition puolesta, erityisesti Ketschissä ja Frœschwillerissä, ja vuonna 1796 Emmendingenissä, Schliengenissä ja Kehlissä. Hän oli sijoitettu keskeisiin paikkoihin suojelemaan Itävallan armeijan liikkeitä. Hän puolusti 10 000 miehen joukolla Saksan Rheinlandia Kehlissä ja käänsi ranskalaisten joukkojen sotaa Bellheimin bajonettihyökkäyksessä. Hänen joukkonsa myös ylittivät Speyerin ilman tappioita. Ensimmäisen koalition sodan lopussa hän oli 35-vuotiaana saavuttanut kenttämarsalliksi. Toisen liittouman sodan aikana hän taisteli Saksan taistelukampanjan kahdessa ensimmäisessä taistelussa.
Ostrachissa 21. maaliskuuta 1799 ja Stockachissa 25. maaliskuuta 1799. Viimeksi mainitussa taistelussa hän sai osuman ranskalaisesta laukauksesta ja kaatui hevosestaan. Hän kuoli pian sen jälkeen.