Stanleylle oli kohdistettu voimakasta painostusta, jotta hän täyttäisi 14. elokuuta antamansa luvan. Vuoden 1956 demokraattisen kansalliskonventin edustajien kanssa pidetyssä suljetussa kokouksessa
Stanley vaati jälleen valtuuksia pidättää valtion varoja - yhdistyneiltä koulupiireiltä. Delegaatti Delamater Davis Norfolkista (osavaltion suurin kaupunki) sanoi kuitenkin, että hänen kaupunkinsa oppilaitokset todennäköisesti toimisivat ilman valtion varoja, jos he saisivat määräyksen integroitua. Elokuun puoliväliin mennessä 18 paikallista koulupiiriä oli asettanut budjettinsa kuukausittain, jotta he voisivat sulkea kouluja lyhyellä varoitusajalla, jos heitä käskettäisiin lopettamaan erottelu. Mutta rikkaat alueet, kuten Arlington ja Norfolk, ilmoittivat, että he uhmaisivat valtion valvontaa ja integroituisivat. Southsiden ulkopuolella Stanleyn suunnitelmaan ei tunnu olevan paljon kannatusta. Tämä tuen puute johti Stanleyn lainsäädäntöehdotusten muuttumiseen. Alun perin kuvernööri oli pyytänyt harkintavaltaa pidättää varoja integroiduilta koulupiireiltä; nyt tavoitteena oli automaattinen katkaisu.