Kirjoita jatko-osa tähän kappaleeseen - Toisen maailmansodan aikana hän oli yksi vasemmiston pääjohtajista alahuoneessa, joka vastusti sota-ajan koalitiohallitusta. Bevan vastusti radio- ja sanomalehdille asetettua tiukkaa sensuuria sekä sodan aikana annettua puolustusmääräystä 18B, joka antoi sisäasiainministeriölle valtuudet vangita kansalaisia. Bevan vaati hiiliteollisuuden kansallistamista ja kannatti toisen rintaman avaamista Länsi-Euroopassa Neuvostoliiton auttamiseksi Saksan kanssa käytävässä taistelussa. Eräässä hänen tunnetuimmista puheistaan Churchillia vastaan hän vitsaili, että pääministeri "voittaa keskustelun keskustelun jälkeen ja häviää taistelun taistelun jälkeen". Churchill nimitti Bevania myöhemmin "typeräksi häirikköiksi". Churchill oli usein Bevanin kohde, joka jo vihasi häntä sen jälkeen, kun hän oli sekaantunut Tonypandyn mellakoihin ja vuoden 1926 Yhdistyneen kuningaskunnan yleislakkoon.
Bevan piti sitä raskaana. Bevan uskoi, että avain sotaan oli Venäjän osallistuminen ja katsoi, että Churchill oli liian keskittynyt Yhdysvaltojen väliintuloon. Bevan pelkäsi myös, että Churchilia jätettäisiin lähes voittamattomaksi työväenpuolueelle tulevissa vaaleissa. Historioitsija Max Hastings kuvaili Bevanin roolia parlamentissa sodan aikana: "Hänen luvut olivat tarkkoja, mutta hänen halveksuutensa oli ristiriidassa hetken hengen kanssa - täynnä kiitollisuutta, kuten pääministeri". Hänen kiihkeä vastustuksensa teki hänestä epäsuositun joillekin yleisön osille tuolloin, hänen vaimonsa kertoi myöhemmin, kuinka pari sai usein paketteja, jotka olivat täynnä ulosteita heidän kotonaan.