Rakennusta parannettiin Saksan valtakunnan aikana, joka nimesi sen Fort Goebeniksi Preussin kenraalin mukaan, joka oli erottanut itsensä Spicherenin taistelussa.
6. elokuuta 1870. Saksalaisten välittömässä rakentamisessa keskityttiin tykkipatterioiden hajauttamiseen sivustoihin ja henkilöstön ja ampumatarvikkeiden suojelun vahvistamiseen kranaattien tulilta. Vuonna 1885 uudet räjähteet johtivat tykistön ohjusten räjähdysvoiman massiiviseen lisääntymiseen, ns. "crise de l'obus-torpille" ("torpedo-kuoren kriisi"). Tämä kehitys teki suojaamattomasta tykistöstä ja muurarakenteesta täysin vanhentunutta, sillä uudet kranaatit saattoivat helposti tuhota muurarakenteet. Uusien linnoitusten rakentamiseen käytettiin vastauksena betonia ja maata, ja vanhoja linnoituksia vahvistettiin uusien periaatteiden mukaisesti. Vuonna 1885 vahvistusohjelma kattoi betonilla joitakin Queuleun kriittisiä alueita ja tarjosi parempia jalkaväen suojoja. Varhaisessa linnoituksessa Queuleulla on suhteellisen vähän maanalaisia käytäviä verrattuna 1890-luvun "Moselstellung" -linnoituksiin, mutta linnoituksen etupuolelta ulottuvat miinanvastaiset käytävät.