Liittoutuneet eivät kuitenkaan pärjänneet hyvin, ja vaikka Venäjä oli vakuuttanut yleisen sodan tavoitteista, johon kuului monia suostumuksia Itävallalle, Iso-Britannia pysyi epäluuloisena ja yleensä haluttomana luopumaan sotilasaloitteesta, jonka perustamiseksi se oli taistellut 20 vuotta. Tästä huolimatta Francisko nimitti Itävallan ulkoministerin Maria Theresan ritarikunnan suurkansleriksi, joka oli ollut tyhjä Kaunitzin ajoista lähtien. Metternich oli yhä huolestuneempi siitä, että Napoleonin vetäytyminen aiheuttaisi häiriöitä, jotka vahingoittaisivat Habsburgeja. Hän uskoi, että rauha piti solmia pian. Koska Britanniaa ei voitu pakottaa, hän lähetti ehdotuksia vain Ranskalle ja Venäjälle. Nämä hylättiin kuitenkin Lützenin taisteluiden jälkeen.
(2 toukokuuta) ja Bautzenissa (20-21 toukokuuta) Ranskan aloittama aseleikkaus kutsuttiin. Huhtikuusta lähtien Metternich alkoi "hidas ja vastahakoisesti" valmistella Itävaltaa sotaan Ranskaa vastaan; aselevon myötä Itävallalla oli aikaa täysimääräiseen täydelliseen mobilisointiin.