Täytä seuraava lause: Ensimmäisen brändin laajennuksen myötä, joka otettiin käyttöön vuoden 2002 puolivälissä, 30 miespuolista osallistujaa vuosina 2003-2006 koostui 15 painijasta, jotka olivat peräkkäin Raw- ja SmackDown-brändeistä. Aluksi ottelun voittaja sai mahdollisuuden brändinsä huippukilpailuun, joko World Heavyweight Championship tai WWE Championship. Vuodesta 2004 alkaen Royal Rumble -kisojen voittaja voi haastaa kummankin brändin huippukilpailun. Esimerkiksi Chris Benoit vaihtoi SmackDownista Raw'hun voitettuaan vuoden 2004 tapahtuman, jossa hän haastoi Raw'n huippumestaruutta tuolloin. Vuodesta 2007 vuoteen 2010 ECW-brändin osallistujat kilpailivat yhdessä Raw- ja SmackDown-brändin kanssa, ja ECW Championship lisättiin vaihtoehtona, vaikka kukaan voittaja ei koskaan valinnut sitä. ECW:n osallistumisen aikana kukin tuotemerkki ei ollut jakautunut tasapuolisesti. ECW Championship poistettiin käytöstä vuonna 2010, jolloin World Heavyweight Championship ja WWE Championship olivat ainoat vaihtoehdot, kunnes nämä kaksi titteliä yhdistettiin joulukuussa 2013 WWE World Heavyweight Championshipiksi, joka tuli ainoaksi vaihtoehdoksi heinäkuuhun 2016 asti, kun brändin laajennus palasi, joka esitteli Universal Championship - WWE World Heavyweight Championship palasi WWE Championshipiksi. Kuten ensimmäisessä brändin laajennuksessa, vuoden 2017 tapahtuman voittaja ansaitsi ottelun oman brändinsä huippukilpailusta, Universal Championship tai WWE Championship, mutta alkaen
Vuoden 2018 tapahtumassa voittaja voi valita (mikä pätee myös naisiin, joilla oli ensimmäinen Royal Rumble -ottelu samana vuonna). Koska NXTistä tuli yksi WWE:n kolmesta pääbrändistä syyskuussa 2019, NXT:n mestaruuksista tuli hyväksyttäviä valintoja alkaen vuoden 2020 tapahtumasta. Brändin laajennuksen paluun jälkeen kunkin brändin osallistujien määrä ei ole jaettu tasaisesti, koska jokaisessa ottelussa on ollut NXT: n painijoita sekä yllätysnäytteitä entisistä, palannut tai debytoivista painijoista.