Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  Läpäys: Ajatuksen niin massiivisesta ruumiista, että edes valo ei voisi päästä pois, esitti lyhyesti tähtitieteen edelläkävijä ja englantilainen pappi John Michell kirjeessä, joka julkaistiin marraskuussa 1784. Michellin yksinkertaiset laskelmat olettivat, että tällaisella ruumiilla voisi olla sama tiheys kuin Auringolla, ja päättivät, että tällainen ruumis muodostuisi, kun tähden halkaisija ylittää Auringon 500 kertaa, ja pinnan pakonopeus ylittää tavanomaisen valon nopeuden. Michell huomautti oikein, että tällaiset supermassiiviset, mutta ei-säteilyä tuottavat kappaleet saattavat olla havaittavissa niiden gravitaatiovaikutusten kautta lähellä oleviin näkyviin kappaleisiin. Tuohon aikaan tutkijat olivat aluksi innoissaan ehdotuksesta, jonka mukaan valtavat mutta näkymättömät tähdet saattaisivat piiloutua selvästi, mutta innostus heikkeni, kun valon aallon kaltainen luonne tuli ilmeiseksi 1800-luvun alussa. Jos valo olisi aalto eikä "korpuskeli", on epäselvää, mikä vaikutus painovoimalla olisi pakeneviin valoaalloihin. Nykyaikainen suhteellisuusteoria epäonnistaa Michellin käsityksen valonsäteestä, joka syöksyy suoraan supermassiivisen tähden pinnalta, hidastuu tähden painovoiman vaikutuksesta, pysähtyy ja sitten vapaasti putoaa takaisin tähden pinnalle.  Kysymys: Milloin John Michell julkaisi ajatuksensa valosta?
Marraskuu 1784