Sotapeleissä, joita pitivät armeijan tiedustelupalvelun päällikkö Kurt von Tippelskirch ja "Fremde Heere Westin" (FHW, ulkomaiset armeijat lännessä) ylikonstaapeli Ulrich Liss, testattiin Ardennien kautta tapahtuvan hyökkäyksen käsite. Liss ajatteli, että "järjestelmäläiseltä ranskalaiselta tai painavalta englannilta" ei voitu odottaa nopeita reaktioita, ja käytti ranskalaisia ja brittiläisiä menetelmiä, jotka eivät säätäneet yllätystä ja reagoivat hitaasti, kun sellainen syntyi. Sotapeleiden tulokset vakuuttivat Halderin siitä, että Ardennes-suunnitelma voisi toimia, vaikka hän ja monet muut komentajat odottivat edelleen sen epäonnistuvan. May kirjoitti, että ilman tiedustelu-analyysien ja sotaharjoittelun tuloksia Saksan olisi ollut epätodennäköistä omaksua "Fall Gelbin" viimeisin versio. Ranskalainen Dyle-Breda -muoto liittolaisten käyttöönottosuunnitelmasta perustui Saksan aikomusten tarkkaan ennustamiseen, kunnes talven sää ja Mechelenin tapahtuman aiheuttamat viivästykset johtivat "Fall Gelbin" radikaaliin tarkistukseen. Ranskalaiset pyrkivät vakuuttamaan briteille, että he toimisivat estääkseen "Luftwaffea" käyttämästä tukikohtia Alankomaissa ja Meusen laaksossa ja rohkaisemaan Belgian ja Alankomaiden hallituksia. Suunnitelman poliittis-strategiset näkökohdat luuttivat ranskalaista ajattelua, ja teeskentelysota johti vaatimuksiin liittoutuneiden hyökkäyksistä Skandinaviassa tai Balkanilla ja suunnitelmaan aloittaa sota Neuvostoliiton kanssa. Muutos Dyle-Breda-muunnoksessa saattaa johtaa joukkojen poistumiseen läntisestä rintamasta.