Täytä seuraava lause:
Saksan miehittäessä Puolaa (toinen maailmansota) saksalaiset perustivat ja käyttivät kylässä kolme pakkotyöleiriä (yksi puolalaisille miehille, yksi juutalaisille naisille ja yksi venäläisille sotavankeille). Wyrzyskista ja Nakło nad Noteciąsta karkotettiin 15-50-vuotiaat puolalaiset miehet, kun taas juutalaiset naiset olivat Stutthofin keskitysleirin vankeja. Puolalaisille oli leirissä hirvittävät elin- ja hygieniatilanteet. He asuivat ullakolla sianluokan yläpuolella, palavan linnan kellarissa ja väliaikaisessa kasarmissa, jonka he rakensivat syksyllä 1944. Puolalaiset vankit nukkuivat parhaimmillaan oljalla, ja saksalaiset antoivat jokaiselle kahdelle vangille yhden peiton. Puolalaiset vankit kylpyivät järvessä tai joessa ja talvella lehmien juomavesissä tai lumessa. Leirillä ei ollut lääketieteellistä hoitoa, ja sairaimmat kuljetettiin läheiseen Brodnicaan. Puolalaisia hakattiin pienistä rikoksista, kuten puolalaisten laulujen laulamisesta, ja saksalaiset säätivät kuolemanrangaistuksen pakoyrityksistä. Puolalaisten leiriä vartioivat "SA" ja "Wehrmacht", ja juutalaisten naisten leiriä vartioivat "SS" ja "Wehrmacht", ja juutalaisia naisia kohdeltiin vielä pahempaa kohtelua kuin puolalaisia. Puolalaisvankeilla oli "P"-merkki ja juutalaisnaisilla "keltainen merkki". Sekä puolalaiset miehet että juutalaiset naiset työskentelivät kaivamassa puolustushautaa saksalaisten sotilaallisiin tarkoituksiin, ja heille annettiin samat vähäiset ateriat. Molemmat pakkotyöleirit purettiin tammikuussa 1945, ja vangit evakuoitiin saksalaisten toimesta. Evakuoinnin aikana puolalaiset vangit pakotettiin liittymään Todt-järjestöön, mutta jotkut onnistuivat pakenemaan. Juutalaiset vangit marssivat kohti Pruszcz Gdańskia talviolosuhteista huolimatta, ja monet kuolivat marssin aikana. Venäläisten pakkotyöleiri sijaitsi rautatieasemalla.