Alun perin käytettiin kahta koodekkia, jotka nimettiin niiden tietokanavatyypeistä, joita niille oli jaettu, nimeltään Half Rate (6,5 kbit / s) ja Full Rate (13 kbit / s). Nämä käyttivät lineaariseen ennakoivaan koodaukseen (LPC) perustuvaa järjestelmää. Sen lisäksi, että ne olivat tehokkaita bittien suhteen, nämä koodekit helpottivat myös äänen tärkeimpien osien tunnistamista, jolloin ilma-liittymäkerros pystyi priorisoimaan ja suojaamaan paremmin signaalin näitä osia. GSM-järjestelmä parannettiin edelleen vuonna 1997 parannettuna täysnopeuskoodekilla (REF), 12,2 kbit / s koodekilla, joka käyttää täysnopeuskanavaa. Lopuksi EFTS: n kehityksen myötä UMR-faktoria pienennettiin muuttuvaksi koodekiksi nimeltään AMR-koodi, joka on suhteellisen hyvä ja robusti, mutta jota käytetään yhä vähemmän kun käytetään GSM-kanavia, mutta kun käytössä on suhteellisen hyvä puoli- tai korkeanlaatuinen signaali.
7 - 13 välillä