Vuonna 1906 Yhdysvallat arvioi useita kotimaisia ja ulkomaisia puoliautomaattisia pistooleja, mukaan lukien Colt M1900, Steyr Mannlicher M1894 ja Mauser. Vaikka Springfieldin asevarasto oli aiemmin ostanut 7,65 × 21 mm Parabellum-pistooleja kahdelle erilliselle kenttäkokeelle vuosina 1900 ja 1902, Yhdysvaltain viranomaiset olivat hylänneet 7,65 × 21 mm: n sylinterin, koska se ei ollut riittävän voimakas sotilaskäyttöön. Vuonna 1904 pieni määrä Parabellum-pistooleja testattiin tuolloin uudessa, tehokkaammassa 9 × 19 mm: n ammuksessa, mutta Yhdysvaltain viranomaiset hylkäsivät taas pistoolin. Tuolloin lukuisat epäsuotuisat taisteluilmoitukset armeijan Colt.38-kaliiperin revolvereiden riittämättömästä pysäyttävyydestä, joita käytettiin Filippiinien kapina 1899-1902.
Yhdysvaltain armeijan henkilöstön julkaisemat tulokset, jotka saatiin Thompsonin ja LaGarde-testien tuloksena, johtivat sotilaallisen käsiksen vaatimukseen.45 (11.25mm) kaliiperin aseesta.