Arkkitehtuurikilpailujen järjestäminen on ollut keskeistä arkkitehtuurin kehityksessä Suomessa yli sadan vuoden ajan. Arkkitehtikilpailuja on järjestänyt pääasiassa Suomen Arkkitehtien Liitto (SAFA). Ensimmäinen arkkitehtikilpailu järjestettiin vuonna 1860, jo ennen SAFAn perustamista. Vuonna 1880 oli järjestetty kaksitoista kilpailua. Kilpailujärjestelmästä tuli järjestelmällisempi vasta vuoden 1893 jälkeen, jolloin asetettiin säännöt. Monet 1900-luvun alkuvuosikymmenen merkittävimmät arkkitehtuurin teokset olivat kilpailujen tuloksia: esimerkiksi Tampereen katedraali (Lars Sonck, 1900), Kansallismuseo, Helsinki (Herman Gesellius, Armas Lindgren ja Eliel Saarinen, 1902). Sonck oli vain 23-vuotias, kun hän voitti kilpailun. Useat tunnetut arkkitehdit aloittivat uransa jo nuorena voittamalla arkkitehtikilpailun. Kilpailuja ei ole käytetty ainoastaan julkisten rakennusten ja kirkkojen suunnittelussa, vaan myös erilaisissa kaupunkien ja alueiden suunnittelun mittakaavoissa. Sonckin ja Gesellius-Lindgren-Saarisen lisäksi kilpailun menestyksestä aloittaneita tai edistyneitä merkittäviä uraa ovat: Alvar Aallon Vyborgin kirjasto, Brysselin maailmannäyttelyn suomalainen paviljong 1958
Reima Pietilä, Myyrmäki kirkko (1984) Juha Leiviskä, Nokia Corporationin pääkonttori, Espoo (1983<unk>97) Helin ja Siitonen Architects, Heureka Science Centre, Vantaa (1989) Heikkinen <unk> Komonen Architects, Lusto Finnish Forest Museum, Punkaharju (1994) Lahdelma & Mahlamäki Architects, uusi katto Helsingin olympiastadionille (2003) K2S Architects, ja Kilden Performing Arts Centre (2012), Kristiansand, Norja, ALA Architects. Kilpailun tulosten on katsottu heijastavan tuolloin vallitsevia kansainvälisiä suuntauksia tai tukevan kriittistä alueellisuutta, toisin sanoen sitä, mitä Aalto oli nimittänyt "kansainväliseksi, mutta silti uskolliseksi itselleen".