Lynch kilpaili maasto- ja ajokilpailuissa - sekä off-road-maasto- ja cross-country-kilpailuissa. Häntä ei valittu Uuden-Seelannin tienpyöräilyjoukkueeseen vuoden 1992 olympialaisiin. Hän uskoi, että hänen jättäminen pois oli virhe ja aikoi todistaa sen tekemällä hyvin tuon vuoden Tour de France Féminin. Hän sijoittui kuudenneksi ja osoitti olevansa hyvässä kunnossa. Vuonna 1992 hän osallistui UCI: n vuoristopyöräilykilpailuihin veteraniluokassa ja voitti pronssin sekä risteily- että laskeutumiskilpailuissa. Kun vuonna 1994 ilmoitettiin, että vuoristopyöräilystä tulisi olympiakisojen laji, Lynchin päämääränä oli päästä Uuden-Seelannin joukkueeseen. Siksi hän vaihtoi veteraaniluokasta eliittiin maailmanmestaruuskisoissa. Hänestä tuli Uuden-Seelannin ensimmäinen edustaja olympiakilpailussa.
1996 Atlantan kesäolympialaisissa. 39-vuotiaana hän oli tapahtuman vanhin kilpailija, mutta onnistui saavuttamaan kahdeksannen paikan, jättäen kaksi aiempaa maailmanmestaria taakseen. Hän vetäytyi vakavista kilpailuista olympialaisten jälkeen, lukuun ottamatta ensimmäistä UCI-maailmanmestaruuskilpailua huhtikuussa 1997, joka pidettiin Uudessa-Seelannissa. Hän kilpaili 40-vuotiaaksi asti huipputason seikkailukilpailuissa. Kotimaisen uransa aikana Lynch voitti monia kansallisia tittelejä ja oli sarjavoittaja korkealaatuisissa tapahtumissa, kuten Karapoti Classicissa ja Coast to Coastissa.