Vaikka Isaac Newton pohjautui fysiikkaansa absoluuttiseen aikaan ja avaruuteen, hän myös noudatti Galileo Galileyn suhteellisuusperiaatetta, joka toisti sen tarkasti mekaanisille järjestelmille. Tämä voidaan todeta seuraavasti: Mitä tulee mekaniikan lakeihin, kaikki tarkkailijat inertiaaliliikkeessä ovat yhtä etuoikeutettuja, eikä mitään mieluisempaa liikkeen tilaa voida liittää mihinkään tiettyyn inertiaali tarkkailijaan. Sähkömagneettiseen teoriaan ja elektrodynamiikkaan liittyen 1800-luvulla valon aaltoteoria "valon keskuksen" tai Luminiferisen eetterin häiriöksi hyväksyttiin laajalti, teoria saavutti kehittyneimmän muodon James Clerk Maxwellin työssä.
Kaikki optiset ja sähköiset ilmiöt leviävät sen välityksellä, - mikä viittasi siihen, että olisi mahdollista kokeellisesti määrittää liikettä suhteessa eetteriin.