Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  Siirtymä: Hiilidioksidin esiintyminen pinnalla viittaa siihen, että Titanilla saattaa olla hiilidioksidipitoinen vuodenaikainen ilmakehä, aivan kuten Jupiterin kuussa Callistossa. Muita kaasuja, kuten typpiä tai metaania, ei todennäköisesti ole, koska Titania ei voi estää niitä pakenemasta avaruuteen. Titanin kesänpäivänseisauksen (89 K) aikana saavutettavassa enimmäislämpötilassa hiilidioksidin höyrynpaine on noin 300 μPa (3 nbar). 8. syyskuuta 2001 Titania peitti kirkkaan tähden (HIP 106829) näkyvällä magnitudilla 7,2; tämä oli tilaisuus sekä tarkistaa Titanin halkaisijaa ja efemerisiä että havaita olemassa oleva ilmakehä. Tiedot paljastivat, ettei pinnalla ole ilmakehää, jonka pintapaine on 1<unk>2 mPa (10<unk>20 nbar); jos se on olemassa, sen on oltava paljon ohuempi kuin Tritonilla tai Plutolla. Tämä yläraja on yhä useita kertoja suurempi kuin hiilidioksidin suurin mahdollinen pintapaine, mikä tarkoittaa sitä, että mittaukset eivät aseta periaatteessa mitään rajoituksia ilmakehän parametreille. Uranuksen järjestelmän erikoinen geometria aiheuttaa, että kuun napa-alueet saavat enemmän aurinkoenergiaa kuin niiden päiväntasaajan alueet. Koska hiilidioksidin höyrynpaine on jyrkkä lämpötilan funktio, tämä voi johtaa hiilidioksidin kertymiseen Titanian matalien leveysasteiden alueilla, missä se voi olla vakaasti olemassa korkean albedo-laastareiden ja varjoisten pinta-alueiden muodossa jäällä. Kesän aikana, kun polaariset lämpötilat nousevat jopa 85-90 K:iin, hiilidioksidi sublimoituu ja siirtyy vastakkaiseen napaan ja päiväntasaajan alueille, jolloin syntyy eräänlainen hiilikierto. Kerääntynyt hiilidioksidijää voidaan poistaa kylmistä ansoista magnetosfäärin hiukkasilla, jotka suihkuvat sitä pinnalta. Titania on menettänyt merkittävän määrän hiilidioksidia muodostumisestaan lähtien 4,6 miljardia vuotta sitten.  Millaiset hiukkaset voivat poistaa hiilidioksidijäätä Titanin kylmistä ansoista?
magnetosfäärin hiukkaset