Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  Käsikirja: Historiallisesti kultarahoitusta käytettiin laajasti valuuttana; kun paperivaluutta otettiin käyttöön, se oli tyypillisesti kuitti, jota voidaan lunastaa kultarahoilla tai kultaharkoilla. Rahajärjestelmässä, joka tunnettiin nimellä kultaperiaate, tietty paino kultaa sai nimekseen valuutan yksikkö. Pitkän ajanjakson ajan Yhdysvaltain hallitus asetti Yhdysvaltain dollarin arvon niin, että yksi troy-unssi oli 20,67 dollaria (0,665 dollaria grammaa kohden), mutta vuonna 1934 dollari devalvoitiin 35,00 dollariin troy-unssi (0,889 dollaria / g). Vuonna 1961 tämän hinnan ylläpitäminen alkoi olla vaikeaa, ja joukko Yhdysvaltain ja Euroopan pankkeja suostui manipuloimaan markkinoita estääkseen valuutan valuuttamäärän alentumisen kultakysynnän lisääntymisen vuoksi. Talousolosuhteet aiheuttivat kultapoolin romahduksen 17. maaliskuuta 1968, ja perustettiin kaksikerroksinen hinnoittelujärjestelmä, jonka mukaan kultaa käytettiin edelleen kansainvälisten tilejen selvitykseen vanhalla 35 dollarilla troy-unssia kohti (1,13 dollaria grammaa kohden), mutta kullan hintaa yksityisillä markkinoilla sallittiin vaihdella. Tämä kaksikerroksinen hinnoittelujärjestelmä hylättiin vuonna 1975, kun kullan hinta jätettiin vapaan markkinan tasolle. Keskuspankit pitävät edelleen historiallisia kultavarantoja arvon varastoina, vaikka niiden määrä on yleisesti ottaen laskenut. Maailman suurin kultavarasto on Yhdysvaltain Federal Reserve Bank New Yorkissa, jossa on noin 3 prosenttia nykyään tunnetusta kullasta, samoin kuin Fort Knoxissa sijaitsevassa Yhdysvaltain kultavarastossa.  Kysymys: Mitä resursseja keskuspankit käyttävät arvon mittana?
kultavarannot