Yksi esimerkki muinaisista ajoista on Trebia-taistelu.
Joen varassa. Hannibal leiriytyi roomalaisten osumaetäisyydelle Trebia-joen kanssa ja asetti vahvan ratsuväen ja jalkaväen piilossa lähellä taistelukenttää. Hän oli huomannut, sanoo Polybius, "paikan kahden leirin välissä, joka oli todellakin tasainen ja puuton, mutta hyvin sopiva väijytykseen, koska sen poikki kulki jyrkkällä rannalla oleva vesistö, joka oli tiheästi kasvanut piikkejä ja muita piikkikasveja, ja täällä hän ehdotti suunnitelmaa yllättää vihollinen". Kun roomalainen jalkaväki joutui taisteluun hänen armeijansa kanssa, piilotettu väijytysjoukko hyökkäsi legioonien kimppuun. Seurauksena oli roomalaisten teurastus ja tappio. Taistelu osoittaa kuitenkin myös, miten hyvä taktisen kurinalaisuus vaikuttaa väijytettyyn joukkoon. Vaikka suurin osa legioonista kaatui, noin 10 000 roomalaista pääsi turvaan ja säilytti yksikön yhtenäisyyden. Tämä kyky säilyttää kurinalaisuus ja paeta tai ohjata pois tappokentältä on hyvä joukkojen tunnusmerkki ja koulutus missä tahansa väijytyksessä. (Ks. Rangerin viittaus alla).