Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  Patience-leirin loppu tuli merkiksi 8. huhtikuuta illalla, kun laakso yhtäkkiä jakautui. Leiri oli nyt pienellä kolmion muotoisella jäälautalla, jonka hajoaminen tarkoittaisi katastrofia, joten Shackleton valmisti pelastusveneitä ryhmän pakotettavaksi lähtemiseen. Hän oli nyt päättänyt, että he yrittäisivät päästä, jos mahdollista, kaukaiseen Deception-saarelle, koska siellä oli kuulemma rakennettu pieni puinen kirkko valaanpyytäjien hyväksi. Dudley Docker laukaistiin 9. huhtikuuta kello 13.00 ja tunti myöhemmin kaikki kolme venettä olivat poissa. Shackleton itse komensi James Cairdia, Worsley Dudley Dockeria ja navigointiupseeri Hubert Hudson nimellisesti johti Stancomb Willsia, vaikka hänen epävarman mielentilansa vuoksi tehokas komentaja oli Tom Crean. Laivoja ympäröi jää, jotka olivat riippuvaisia veden avaamisesta, ja edistyminen oli vaarallista ja epätasapainoista. Usein veneet sidottiin lautoille tai vedettiin niihin, kun taas miehet leiriytyivät ja odottivat olosuhteiden paranemista. Shackleton epäröi jälleen useiden mahdollisten kohteiden välillä, ja 12. huhtikuuta hän hylkäsi eri saarivaihtoehdot ja päätti Hope Bayn, Graham Landin kärjessä. Veneiden olosuhteet, joissa lämpötilat olivat joskus jopa -29 astetta, ja joissa oli vähän ruokaa ja säännöllistä kylpyä merevedessä, uuvuttivat miehiä fyysisesti ja henkisesti. Shackleton päätti siksi, että Elephant Island, lähin mahdollinen turvapaikka, oli nyt käytännöllisin vaihtoehto. 14. huhtikuuta veneet asettuivat Elephant Islandin kaakkoisrannikolle, mutta eivät voineet laskeutua, koska ranta koostui kohtisuorasta kallioista ja jäätiköistä. Seuraavana päivänä James Caird kiertää saaren itäpuolen, saavuttaakseen pohjoisen rannikon, ja löytää kapean kalkkiaaren. Pian sen jälkeen kolme edellisenä yönä erillään ollutta venettä palasivat yhteen tässä laskeutumispaikassa. Se oli ilmeistä...  Kysymys: Kuinka pitkä oli löydetty maa?
Seitsemän mailia.