Täytä seuraava lause: Vuonna 1969 McLaren suunnitteli uuden nelivetoisen auton, M9A:n, mutta jatkoi vanhan auton valmistelua. M9A oli lopulta epäonnistunut ja ilmestyi vain kerran, jota ajoi Derek Bell Britannian Grand Prix -kilpailussa. Etelä-Afrikan Grand Prix -kilpailussa Hulme sijoittui M7A: n kanssa pallolle; Bruce käytti M7B-versiota ja pariin liittyi Basil van Rooyen toisessa M7A: ssa. Etelä-Afrikassa tehdasvaunut käyttivät takapenkkejä, jotka oli kiinnitetty suoraan jousitukseen korkeilla tukijoukkoilla; Bruce McLarenin M7B:llä oli samanlainen tukijoukko harjoitusjaksolla, mutta sitä ei käytetty kisoissa. Hulme oli kolmanneksi mestaruuskilpailussa ja sitten International Trophy -kilpailussa Bruce McLaren vaihtoi M7C-muunnokseen. McLaren sijoittui 13. sijalle.
Espanjan Grand Prix, mutta käytti hyväkseen hänen edeltäjiensä kaatumisia - ja tuli toiseksi. Monaco-harjoituksissa autoihin lisättiin korkeat etusiivet, mutta ennen kisaa CSI kielsi siivet kokonaan. Tämä jätti joukkueen pienen "ankankankänänän" takaspoilerin kanssa, McLaren ja Hulme kilpailivat viidenneksi ja kuudenneksi. Sen jälkeen siivet sallittiin uudelleen, vaikkei niitä ollut kiinnitetty jousitukseen, ja kun joukkueet etsivät parasta ratkaisua, McLaren päätti alun perin "teepurkin" takasiivestä ja myöhemmin tavanomaisemmasta, matalalle kiinnitetystä ilmastoinnista.