Maria Amalia oli ottanut kruunun haluttomasti vastaan, mutta hän piti velvollisuudekseen pitää sen, kun Jumala oli kerran antanut sen hänelle. Vuoden 1848 vallankumouksen aikana
Maria Amalia yritti saada Louis-Philippe'n ottamaan joukkojen hallinnan, kokoamaan kansalliskaartin, kukistamaan mellakoita kaduilla ja puolustamaan kruunuaan hengellään. Hän ei kuulemma vastannut, vaan pyysi häntä vain luottamaan hänen mielipiteeseensä. Kun väkijoukko marssi Tuileriesin suuntaan, hänen ministerit vakuuttivat hänet pakenemaan, ja hän allekirjoitti luopumisensa pojanpoikansa hyväksi Maria Amalian suostumuksesta huolimatta. Kun perhe lähti palatsista, Maria Amalian kerrotaan kääntyneen ministeri Thiersin puoleen ja sanoneen: "Voi herra, ette olleet tällaisen hyvän kuninkaan arvoinen!"