Kirjoita jatko-osa tähän kappaleeseen - Vuonna 1935 hän julkaisi "Finale. Nadja Malacridan muotokuva", johon kuului pariskunnan läheinen ystävä Cecil Robertsin muistelmat Nadjasta. Kirja oli kunnianosoitus hänen edesmenneelle vaimolleen, ja siinä oli kirjeitä, jotka he olivat lähettäneet toisilleen kuukautta ennen hänen kuolemaansa. Kirjassa hän kertoi joitakin yksityiskohtia elämästään ennen avioliittoaan. Hän näyttää olleen Italian armeijan lentäjä ensimmäisen maailmansodan aikana ja sanoo: "Tunsinko Ljubljanan, Leibachin, kuten se tunnettiin vanhoina päivinä? Sanoin, että tein, vaikka en ollut koskaan ollut siellä, mutta se oli yksi minun lentävät tavoitteet sodan aikana, kun minulla oli loitsu pommitus vanhan Caproni. " Sodan jälkeen hän oli sanomalehden kirjeenvaihtaja. 18 kuukauden aikana ensimmäisen tapaamisen Nadjan ja heidän kihlauksen välillä hän oli paljon ulkomailla: "Northcliffe, herrani ja mestarini, pakkasi minut Helsingforsiin, jossa minun piti kerätä uutisia Kronstadista
Ja jutella niin monen venäläisprinsessan kanssa kuin pystyn, - maalauksellisessa naamioituneessa viimeisimpien Neuvostoliiton karkulaisten muodossa. Muistatko talonpoikaiset puvut ja helmiä? Sen jälkeen pääsin Venäjälle, ja sitten Puolaan, ja sitten, kolmen päivän jälkeen Lontoossa, jonnekin Balkanille. Sitten takaisin Puolaan". Palattuaan Lontooseen ja toisen tapaamisensa jälkeen Nadjan kanssa (iltapäivällä Kew'ssa) hänen oli pakko matkustaa jälleen: "seuraavana päivänä lähdin Amerikkaan, jossa minun oli osallistuttava Washingtonin konferenssiin, jossa oli upea ja huomattavasti ylipalkattu työ jollekin amerikkalaiselle sanomalehtiyritykselle".