Instituutio perustettiin ensimmäisen kerran 13. toukokuuta 1924 arkkipiispa Jean-Arthur Cholletin (21 marraskuuta 1913 <unk> 2. joulukuuta 1952) toimesta Cambrain roomalaiskatolisen arkkihiippakunnan haarauksena, joka perustettiin 6. vuosisadan lopulla ja joka sijoitettiin sen suojeluun. Se tunnettiin aiemmin nimellä Pieni uskonnollinen seminaari. Cambrain (Lotharingia) hiippakuntaa hallitsi ensimmäistä kertaa Länsi-Frankin hallitsija Kaarle Kalju Meerssenin sopimuksen (870) mukaisesti. Koko historian ajan sitä ovat hallinnut ja järjestäneet sellaiset henkilöt kuin saksalainen kuningas Henrike Lintu (925) tai Herttua Gilbert Lorraine (939). Kaikki Cambrain piispoille tähän mennessä myönnetyt koskemattomuudet vahvisti kuningas Otto Suuri (23. marraskuuta 912 <unk> 7. toukokuuta 973). Keisari Henrik II korotti tämän piispakunnan 1000-luvun alussa keisarilliseksi valtioksi, Maximilian I: n Habsburgin protektoraattiin 1500-luvun lopulla, yhdistettiin Alhaisen Rhein-Westfalenin ympyrään vuonna 1512 ja integroitiin Mechelenin istuimelle vuonna 1559 Espanjan kuningas Filip II. Se julistettiin lopulta ranskalaiseksi Roi Soleilin alaisuudessa Nijmegenin sopimuksessa (1678) Cambrain piirityksen jälkeen.
edellisenä vuonna. Se liittyi Nordiin vuoden 1801 Napoleonin konkordatin kautta. Cambrainin hiippakunnan huomattavimmista yksilöistä löytyy Charles the Good (1084<unk>1127); runoilija ja kirjailija François de la Mothe-Fénelon (1651<unk>1715); Ranskan akatemian filosofi Gratry (1805<unk>1872) ja säveltäjä Guillaume Dufay (1397<unk>1474). Instituutio pysyi nimeltään Pieni uskonnollinen seminaari vuoteen 1965 saakka, kun sisäoppilaitos avasi ovensa ulkopuolisille pojille ja myöhemmin tytöille vuonna 1968. Instituution nimellinen suojelija on Pyhä Mikael, joka tunnetaan Vanhassa testamentissa Saatanan päävastustajana ja Jumalan armeijan komentajana. Hän on ainoa, joka mainitaan pyhien litaniassa, jossa ei mainita Pyhää Gabrielia ja Pyhää Raphaellia.