Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  Oscar Schachterin mukaan on olemassa joitakin kysymyksiä siitä, onko perinteinen kansainvälinen lainsäätämisprosessi, jossa valtioittain ratifioidaan sopimuksia, nykyään riittävä: "Perinteinen tapauskohtainen tavanomaisen oikeuden prosessi ei pysty vastaamaan tarpeeseen yhteiseen toimintaan teknologisen kehityksen, väestörakenteen ja ympäristön vaikutusten, sosiaalista oikeudenmukaisuutta koskevien asenteiden muutosten tai kansainvälisen liiketoiminnan monenlaisten vaatimusten aiheuttamien lukuisten ongelmien ratkaisemiseksi. Vaikka kaikkia näitä asioita voidaan käsitellä monenvälisillä sopimuksilla, sopimusprosessit ovat usein monimutkaisia ja hitaita, kun taas YK:n päätöslauselmia voidaan saavuttaa helpommin". Merioikeus on esimerkki sopimuksesta, joka on ollut vuosikymmeniä ja jota ei ole vieläkään hyväksytty Yhdysvalloissa (vaikka Cato-instituutti pitää viivytystä hyvänä asiana). George Monbiot väittää: "Kansainvälisen lainsäätäjän puuttuminen heikentää kansainvälisen oikeuslaitoksen (kuten ehdotettu rikostuomioistuin) auktoriteettia. Haagin ja Arushan sotarikostuomioistuinten tuomareita on käytännössä pakotettu luomaan lakia samalla kun ne toimivat. "Ehdotukset antaa YK:n yleiskokoukselle lainsäätävä valta - mukaan lukien "sitouttava kolminaisuus" -käsitys, jonka mukaan YK:n yleiskokouksen päätöslauselmat olisivat olleet sitovia, jos ne olisi hyväksytty maissa, jotka muodostavat ylivoimaisen enemmistön maailman valtioista, väestöstä ja taloudellisesta tuotannosta - ovat edistyneet vain vähän. Heinrichin mukaan UNPA:n perustamisen jälkeen on helpompi kerätä tukea sen vahvistamiseksi. Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen jäsenten odotetaan olevan merkittävässä roolissa sen kehityksen edistämisessä pyrkimällä muuttamaan YK:n peruskirjaa, jotta siitä tulisi yleiskokouksen rinnalla "pääelin". Heillä on poliittinen osaaminen, heillä on pääsy korkeimpiin kansallisten hallitustensa tasoihin ja heillä on uskottavuus Euroopan parlamentissa.  Kysymys: Kuka väittää näin?
George Monbiot