Hän julkaisi nykyään tunnetun "Charcot Triadin", joka koostuu nystagmusista, aikomuksen värähtelystä ja telegraafisesta puheesta (skannauspuhe). Charcot havaitsi myös kognitiivisia muutoksia, kuvaillen potilaitaan "muistin selkeänä heikkenemisenä" ja "ajatuksina, jotka muodostuivat hitaasti". Diagnoosi perustui Charcot triadiin ja kliiniseen havaintoon, kunnes Schumacher teki ensimmäisen yrityksensä standardoida kriteerejä vuonna 1965 ottamalla käyttöön joitakin perustavanlaatuisia vaatimuksia: haittojen leviäminen ajassa (DIT) ja tilassa (DIS), ja että "merkkejä ja oireita ei voida selittää paremmin toisella sairausprosessilla".
Poser- ja McDonald-kriteerit