Yhteenveto artikkelista:  Napoleon (kuvassa) hävisi Waterloon taistelun vuonna 1815. Lontoossa Waterloon taistelun 200-vuotisjuhlavuoden kunniaksi järjestettyyn jumalanpalvelukseen osallistuneille vieraille on kehotettu olemaan käyttäytymättä "triumfalisesti", jotta he eivät järkytä ranskalaisia. Pyyntötilaisuudessa ei kerrota Wellingtonin herttuan historiallisesta voitosta Napoleonia vastaan vuonna 1815. Mutta eilen illalla poliitikot kritisoivat sitä, sanovat sen vievän "poliittisen korrektiuden järjettömän korkealle tasolle". Waterloo 200 -tapahtuman kutsussa sanotaan: 'Vaikka tilaisuus liittyy sotilaalliseen voittoon, se ei millään tavoin ylistä sotaa eikä sitä saa pitää voitonharjoittajana.' Sen sijaan kuninkaallisen perheen jäsenten ja korkean tason poliittisten ja sotilaallisten henkilöiden läsnä ollessa pidettävässä jumalanpalveluksessa keskitytään taistelun ja sen jälkeisen rauhan vuosisadan "yleiseurooppalaisiin" vaikutuksiin. Konservatiivinen Jacob Rees-Mogg, joka pyrkii uudelleen Somersetin kansanedustajaksi, sanoi: "Waterloo oli hyvän voitto pahaa vastaan. Napoleon oli vastuussa 3-65 miljoonan kuolemasta. 200 vuotta myöhemmin on naurettavaa säästää ranskalaisten punastuminen - olemalla juhlimatta taistelua sen vuoksi, mitä se oli. - Mitä seuraavaksi? Pyydämmekö Ranskaa pyytämään anteeksi Hastingsin taistelua? Muistotilaisuus, joka järjestetään Waterloon taistelun 200-vuotispäivänä 18. kesäkuuta, on keskeinen osa taistelun kunniaksi järjestettäviä tapahtumia. Waterloo 200 -tapahtuman puheenjohtaja kenraalimajuri Sir Evelyn Webb-Carter puolusti "ei voittoa" -teemaa. Kysyttäessä, vaikuttaako siltä, että palvelu on suunniteltu välttämään ranskalaisten nolostamista, hän sanoi: "Jotkut ihmiset saattavat lukea sen niin, mutta me emme katso sitä niin". Hän lisäsi, että Waterloon vihollinen oli Napoleon - ei Ranska itsessään. Muistotilaisuudessa korostettiin taistelun vaikutusta Eurooppaan, ei sotilaskampanjaa tai itse taistelua. Waterloon tuloksena oli pitkä rauhankausi Euroopassa - erityisen kauhean 20 vuoden sodan jälkeen.
Waterloon taistelun vuosipäivätilaisuudessa ei kannattanut riemuilla. Kutsuissa sanottiin, ettei tapahtumaa saa pitää "triumfalistiksi". Poliitikot arvostelivat päätöstä "absurdiseksi" poliittiseksi korrektiudeksi.