Nikita Hruštšov piti Springerin ja Zehrerin odottamassa 16 päivää haastattelua. Se ei sujunut hyvin, eikä Springerin pyrkimyksistä vakuuttaa Neuvostoliiton pääministeri Saksan puolueettomuuden lisäksi myös Länsi-Saksan sosiaalisen markkinatalouden eduista. Venäläiset, kuten amerikkalaiset, pitivät strategista asemaansa Saksassa välttämättömänä. Puolueettomuus ei ollut vaihtoehto. Springer kuvaili matkaa "elämäni keskeiseksi poliittiseksi tapahtumaksi" ja vakuutti, ettei Konrad Adenauerin "Westbindungille" ollut vaihtoehtoa: kommunistien aloitteiden hylkääminen ja Pohjois-Atlantin liiton noudattaminen. Palattuaan hän kieltäytyi kritisoimasta länsimaisia liittolaisia, olipa kyse sitten
Ranskalaiset Algeriassa, tai amerikkalaiset Taiwanin salmassa, koska "me tarvitsemme heitä Berliinissä".