13. elokuuta 1915, kenraali Sir John Nixon, joka komensi Intian retkikuntajoukkoa D Mesopotamiassa, pyysi yhtä intialaisista jalkaväkidivisiooneista Ranskassa vahvistuksiksi Bagdadin etenemiseen. Samana päivänä Intian ulkoministeri Austen Chamberlain kertoi Intian varakuninkaalle, että hän halusi intialaisen jalkaväen vetäytyvän pois Ranskasta, ennen kuin heidän täytyi kestää taas talven. Intiaanien taistelukeskukset olivat heikentyneet kärsimästään suurista tappioista. Vaikka sotilasministeri Lord Kitchener vastusti heidän vetäytymistään Länsi-Rintamalta, 31 päivänä lokakuuta annettiin käskyä Intian armeijan kahdelle divisioonalle (3rd (Lahore) ja 7th (Meerut) Division) astumaan Marseillesissa Mesopotamiaan. Heidän piti jättää aluevoimien pataljoonat. Molemmat divisioonat vapautettiin etulinjassa 6. marraskuuta ja niiden piti olla Basrassa 1. joulukuuta, mutta niiden lähtö Marseilles'sta viivästyi 25. joulukuuta asti sukellusveneiden hyökkäyksen pelosta. Seitsemäs (Meerut) diviisioni saapui lopulta Mesopotamiassa keväällä 1917 ja liittyi Tigrisin joukkoihin, liian myöhään vapauttamaan kuudes (Poona) diviisiota Kut-al-Amaran taistelussa.
- Mitä?