Täytä seuraava lause: David M. Robinson väittää, että Ming-dynastian perustajan Hongwu-keisarin antamat erilaiset säädökset ja lait näyttävät hylkäävän mongolien vaikutuksen Kiinassa kieltämällä mongolien avioliitto- ja hautauskäytännöt, vaatteet, puhe ja jopa musiikki. Robinson kuitenkin korostaa, miten tämä retoriikka on ristiriidassa Hongwun keisarin Yuan-instituutioiden, kuten perinnöllisen varuskunnan järjestelmän ja ammattien, kanssa. Hän aloitti kampanjat valloittaakseen alueita, joita alkuperäiset kiinalaiset dynastiat eivät aiemmin hallitseneet, mukaan lukien
Seuraavaksi se on laajennettu Yunnanin, Liaodongin (Mansurian) ja Mongolian alueille. Hän jatkoi mongolien värväystä armeijaan ja säilytti Yuan-ajan perinnettä, jossa korealaiset jalkavaimot ja eunukit tuotiin keisarilliseen palatsiin. Robinson väittää, että Ming-dynastia "oli monin tavoin Yuan-dynastian todellinen seuraaja", kun Ming-keisarit pyrkivät laillistamaan hallituksensa Yuan-perinnön kautta, varsinkin kun kilpaileva Pohjois-Yuan-dynastia jatkoi olemassaoloa. Yongle-keisari oli paljon selkeämpi, kun hän käytti vertailuja hallituksensa ja Kublai-kaanin hallituksen välillä, mikä heijastui hänen erittäin aktiivisesta ulkopolitiikastaan, Ming-kiinalaisten vallan heijastamisesta ulkomaille ja laajentumissotilaallisista kampanjoista. Vuoden 1449 Tumu-kriisin jälkeen Ming-hallitus esti aktiivisesti mongolisten kansojen maahanmuuttoa (suosien satunnaisia siirtopolitiikkoja niille, jotka jo asuivat Kiinassa). Mongolit jatkoivat Ming-armeijan upseereina myös sen jälkeen, kun mongolit olivat osallistuneet epäonnistuneeseen Cao Qinin kapinaan vuonna 1461, mutta heidän määränsä alkoi laskea, kun perinnölliset upseerit yleisesti ottaen korvattiin vähitellen vaatimattomammista alkuperäisistä miehistä.