Yhteenveto artikkelista:  Tällä viikolla sosiaalinen media julisti vuoden äidiksi Toya Grahamin, Baltimoren yksinhuoltajaäidin, joka veti poikansa, jolla oli tiili kädessään, pois mellakan paikalta. Video Grahamin vetämisestä nuoresta Michaelista mielenosoittajien joukosta - ja sen jälkeen iskemisestä häntä nyrkillä ja muutamalla läimäyksellä päähän - levisi virallisesti. Monet kutsuivat häntä sankariksi: äidiksi, joka oli päättänyt lopettaa väkivallan kierteen. Mutta eikö hän myös yllyttänyt väkivaltaan? Hänen oma reaktionsa oli kuitenkin huutaa, kiroilla ja lyödä. "Miksi Amerikka juhlii mustan lapsen hakkaamista?" kysyi eräs Washington Post -lehden kirjoittaja. Eikö väkivalta kotona johda väkivaltaan kodin ulkopuolella? Eikö mellakka johdu tästä? En hyväksy väkivaltaa missään muodossa. Kunpa sitä ei olisi olemassa. Mutta Baltimore ei ole tulessa Grahamin kaltaisten äitien takia. Tarvitsemme enemmän hänenlaisiansa äitejä, ei vain Baltimoren kaltaisissa yhteisöissä, vaan myös koko maassa. Äidit, jotka tekevät mitä tahansa suojellakseen lapsiaan - ja ohjaamaan heitä nuoruuden yhä vaikeammassa vaiheessa. Graham ei ole väkivaltainen äiti, joka levittää väkivaltaa. En minäkään näe häntä sankarina. Grahamissa näen naisen, joka on kuin miljoonat muut nuorten äidit, joiden päivittäinen kamppailu keskittyy opastamaan lapsiaan positiiviseen suuntaan ja samalla auttamaan heitä kehittämään omaa identiteettiään ja itsenäisyyttään. Äidit, jotka tietävät, miten vihaisia ja turhautuneita teini-ikäiset voivat olla, jos he saavat lapsensa valehtelemaan. Graham kertoi Anderson Cooperille, että hän oli kertonut Michaelille edellisenä iltana, ettei hän liittyisi mellakoihin. Hän vannoi, ettei tekisi sitä. Kun hän kuuli, että koulu sulkeutuu aikaisemmin, hän ei ottanut riskiä, että hän pitäisi lupauksensa. Hän meni mellakointipaikkaan auttaakseen häntä pysymään kurssilla. Hän meni sinne auttaakseen häntä pitämään lupauksensa. Ja kun hän näki, ettei hän ollut...
Video, jossa Toya Graham lyö poikaansa, kun hän vetää hänet pois mielenosoituksista, on herättänyt kysymyksiä. Oliko hän sankari? Käyttäytynyt väärin? Hän sanoo, ettei kumpikaan; hän oli äiti, joka yritti ohjata teini-ikäistä poikaa kiihkeään kaupunkiin liittyvään konfliktiin, ja useammat äidit tarvitsevat tällaista sitoutumista.