Divisioona aloitti historiansa Punaisen Armeijan 13. panssarikorpuksena, joka perustettiin huhtikuussa 1942 toisen maailmansodan aikana ja taisteli Neuvostoliiton vastahyökkäyksessä Case Blueia vastaan, Voronezhin taistelussa.
Stalingradin taistelu. Korpus menetti niin paljon panssarivaunuja, että se uudelleenjärjesteltiin mekaaniseen korpusrakenteeseen marraskuussa, vaikka se säilytti 13. panssarivaunujoukon nimityksen. Toiminnastaan johdosta korpusista tuli 4. Vartijoiden mekaanistettu korpus 1943 alussa ja sai Stalingradin kunniamerkin. Se jatkoi taistelua suurimman osan sodan jäljellä olevasta ajasta, ja sai Punaisen lipun ritarikunnan roolistaan Nikopol-Krivoi Rogin hyökkäyksessä vuoden 1944 alussa, Suvorovin ritarikunnan 2. luokan ritarikunnan Odessan hyökkäyksessä ja Kutuzovin ritarikunnan 2. luokan ritarikunnan toisessa Jassy-Kishinevin hyökkäyksessä. Sodan viimeisillä kuukausilla sotajoukko etenee Bulgarian, Serbian, Unkarin ja Etelä-Tšekkoslovakian alueille ennen vetäytymistään reserviin.