Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  Länsimainen ateismi juontaa juurensa esi-sokraattiseen kreikkalaiseen filosofiaan, mutta ateismi nykyaikaisessa merkityksessä oli olematon tai äärimmäisen harvinainen muinaisessa Kreikassa. Sokrates-ajan atomistit, kuten Demokritos, yrittivät selittää maailmaa puhtaasti materialistisella tavalla ja tulkitsivat uskontoa ihmisen reaktiona luonnonilmiöihin, mutta eivät nimenomaisesti kiistäneet jumalien olemassaoloa. Viidentenä vuosisadalla eaa. Kreikkalainen lyyrikko Diagoras of Melos tuomittiin kuolemaan Ateenassa syytteellä "jumalattomuudesta" (<unk>θεος), kun hän oli pilkannut Eleusin mysteerejä, mutta hän pakeni kaupungista pakenemaan rangaistusta. Myöhempiä kirjoittajia on maininnut Diagorasta "ensimmäisenä ateistina", mutta hän ei luultavasti ollut ateisti sanan nykyisessä merkityksessä. Tämä lausunto ei kuitenkaan alun perin tarkoittanut sitä, että jumalia itseä ei olisi ollut olemassa, vaan pikemminkin sitä, että heidän voimansa olivat huijausta. Ateistisia lausuntoja on myös kerrottu filosofin Prodikuksen sanoneen. Filodemus kertoo, että Prodicus uskoi, ettei "yleisesti uskottuja jumalia ole olemassa eivätkä ne niitä tunne, mutta alkukantainen ihminen jumalisti ihailustaan maan hedelmiä ja käytännössä kaikkea, mikä oli vaikuttanut hänen olemassaoloonsa". Protagorasta on joskus pidetty ateistina, mutta hän puolusti pikemminkin agnostisia näkemyksiä kommentoidessaan, että "Jumalaista en pysty löytämään, ovatko ne olemassa vai eivät, tai millaisia ne ovat muodossa; sillä on monia esteitä tietämykselle, aiheen hämäryys ja ihmiselämän lyhyys". 470<unk>399 eaa.) ja suuntaukset esi-Sokrates-filosofiaan kohti naturalistista tutkimusta ja jumalallisten selitysten hylkäämistä ilmiöille. Aristofaneksen koominen näytelmä Pilvet (esitetty 423 eaa.) kuvaa Sokratesta opettamassa oppilailleen, että perinteisiä kreikkalaisia jumalia ei ole olemassa....  Kysymys: Miten Sextus Empiricus vaikutti myöhempiin filosofeihin?
Hänen suhteellisen suuri määrä säilyneitä teoksia