Korchagin ilmoittautui vapaaehtoiseksi Venäjän armeijaan ensimmäisen maailmansodan aikana, jolloin hän haavoittui useita kertoja ja sai kunniamerkkejä. Hän nousi sotilaskunnan nuoremmaksi upseeriksi ja liittyi Punaiseen armeijaan Venäjän sisällissodan aikana. Työskenneltuaan sisäjoukoissa Korchagin oli sijoitettu Neuvostoliiton Keski-Aasiaan 1920-luvulla, jossa hän palveli eri komennossa ja henkilöstön tehtävissä. 1930-luvun puolivälissä hänestä tuli mekaanisen prikaatin komentaja, ennen kuin hänet pidätettiin Suuren puhdistuksen aikana. Korchagin vapautettiin vuonna 1940 ja hänet palautettiin Punaiseen armeijaan, jossa hän komensi 17. panssarivaunujoukkoa Barbarossa-operaation alussa. Korchagin johti divisioonaa Smolenskin taistelussa ja jatkoi komennossa sen jälkeen, kun se oli uudelleenorganisoitu prikaatiksi raskaiden tappioiden vuoksi. Sen jälkeen, kun hänen prikaatinsa tuhoutui Moskovan taistelussa, Korchagin vastasi ilmavoimien yksiköistä ennen kuin komensi 17. ja 18. panssarivaunujoukkoa Voronezhin taistelussa.
- Mitä? Hänestä tuli 2. mekaanisen armeijan, josta myöhemmin tuli 7. Vartijoiden mekaanisen armeijan, komentaja syyskuussa 1942 ja johti sitä lopun sotaa. Korchagin nimitettiin Neuvostoliiton sankariksi Dneprin taistelun johdostaan, ja hän toimi sodanjälkeisenä armeijan komentajana.