Viidennen liittouman sodassa hän johti 7. armeijan 2. Baijerin diviisiota. Hänellä oli tärkeä rooli Abensbergin taistelussa.
20. huhtikuuta 1809. Aamulla hän tutki Joseph Radetzkyn itävaltalaista puolustusta Siegenburgissa. Koska hän ei voinut edetä, hän marssi divisioonaan pohjoiseen Biburgiin ja ylitti Abens-joen. Biburgista hän siirtyi Kirchdorfiin ja hyökkäsi Frederick Bianchin vahvistettuun prikaatiin. Kun itävaltalaiset perääntyivät, Wrede ajoi heitä aggressiivisesti takaa Pfeffenhauseniin myöhään illalla. Hän johti etenemistä Pfeffenhausenista ja oli mukana Landshutin taistelussa 21. huhtikuuta, jolloin hän otti 11 tykkiä. 24. huhtikuuta hänen divisioonansa kukistettiin Neumarkt-Sankt Veitin taistelussa, kun Johann von Hiller hyökkäsi ylivoimaisesti. Kun Wrede oli valloittanut Salzburgin 29. huhtikuuta, hän siirtyi lounaaseen Tyrolin kapinaa vastaan. Hän työnsi tyroolaiset epätavalliset takaisin Loferissa 11. toukokuuta ja voitti Franz Fennerin sekoitetut säännölliset ja tyroolaiset Waidringissa seuraavana päivänä. 13. toukokuuta hän pelasi merkittävää osaa Johann Gabriel Chasteler de Courcellesin divisioonan murskaamisessa Wörglin taistelussa.