Täytä seuraava lause: Toulousesta oli jo tulossa keskipiste saksalaisille kommunisteille, jotka olivat paenneet leireistä Etelä-Ranskassa tai yksinkertaisesti matkalla etelään, kun saksalainen armeija hyökkäsi Ranskaan pohjoisesta toukokuussa 1940. Yhteyksiä perustettiin ranskalaisiin kommunisteihin, joista oli tulossa johtava elementti vastarintaliikkeessä Saksan sotilaallista miehitystä vastaan pohjoisessa ja Pétainin nukkehallitusta vastaan etelässä. Pakenemisensa jälkeen Beling oli siis osa hyvin tukemaa maanalaista aktivistiverkostoa. Hänen puolueellinen roolinsa tuolloin kuvataan eri tavoin: ainakin yhden lähteen mukaan hän oli Toulousen alueen saksalainen puoluejohtaja, jonka toverit tunnustivat "Claude" tai "Clément" -puolueen nimimerkillä. Syyskuussa 1940 Beling pääsi sopimukseen Maurice Tréandin kanssa (joka edusti Ranskan vastarintaliiton keskuskomiteaa heidän keskusteluissaan), mikä johti niin sanotun alaosaston perustamiseen Ranskan vastarintaliiton sisällä. Tämä antoi tärkeän perustan tiiviimpään yhteistyöhön miehitetyssä Ranskassa "alitajuna" toimivien saksalaisten kommunistien ja vastarintaliikkeen tovereiden välillä, mikä vähentää tilanteeseen luontaista keskinäistä epäluuloisuutta. Résistance pystyi tarjoamaan laajan "infrastruktuurien tukemisen", mukaan lukien väärennettyjen henkilöllisyystodistusten tarjoaminen, joiden avulla saksalaiset kommunistit, jotka olivat hankkineet tarvittavat kielitaitot, voisivat sulautua ympäröivään ranskankieliseen väestöön. Vastarinnan tovereilla oli myös usein mahdollisuus järjestää piilopaikkoja, kun saksalainen miehitys tuli yhä sortavammaksi ja erityisesti sen jälkeen, kun
1942, saksalaisten turvallisuuspalveluiden henkilöstöä oli usein tavata Ranskan kaduilla, jopa niin sanotussa "vapaassa vyöhykkeessä".