Doumerc johti 3. raskaan ratsuväkidivisioonan koko vuoden 1813 kampanjan ajan. Hän oli läsnä Lutzenin taistelussa.
2. toukokuuta ja Bautzenin taistelussa 20. ja 21. toukokuuta. 26. ja 27. elokuuta hän komensi divisioonaan Marie Victor de Fayn, markiisi de Latour-Maubourgin I ratsuväkijoukkoa Dresdenin taistelussa. Diviisiossa oli 4. ja 7. cuirassiers Charles Lalaing d'Audenarden prikaatissa ja 7., 23., 28. ja 30. dragoonirykmentit Marie Antoine de Reisetin prikaatissa sekä kaksi hevosen tykistöpatteriaa. Marsalkka Joachim Muratin johdolla ranskalainen ratsuväki hyökkäsi liittoutuneiden vasemman siiven kimppuun, joka oli eristetty keskustaan ja oikealle sateen tulvamassa virrassa. Koska Ignaz Gyulain itävaltalaiskorpus ei pystynyt puolustamaan itseään kostean jauheen vuoksi, Ranskan ratsumiehet, joita tukivat jalkaväki ja tykistö, raastasivat sen pahasti. Mesko, sama kenraali, joka kukistettiin vuonna 1809, näki oman divisioonansa ylityksen ennen kuin hänet vangitsi Doumercin 23. dragonilaivaston sotilas. Useat itävaltalaiset pataljoonat kukistuivat tai joutuivat antautumaan. Kaiken kaikkiaan 13 000 vankia joutui ranskalaisten käsiin tällä sektorilla.