Kirjoita jatko tähän kappaleeseen - Jälkeen loistavan uran Collège de Juilly, hän liittyi "Corps des Ponts et Chaussées" vuonna 1792, ja tuli "chef de brigade" École Polytechnique sen perustamisesta vuonna 1794. Täällä hän opiskeli korkeampaa matematiikkaa Pronyn, Lagrange'n ja Mongen ohjauksessa, mutta laiminlyömättä kirjallisuutta, ja Fontanen avustuksella hän käänsi suuren osan "Æneidistä". Fayolle on unohdettu matemaatikoksi ja runoilijaksi, mutta hän on saavuttanut vahvan maineen musiikillisesta kirjallisuudesta. Hän opiskeli harmoniaa Pernen ohjauksessa ja sellon Barnin ohjauksessa, mutta pidättäytyi painamasta sävellyksensä; ja tyytyi julkaisemaan "Les quatre Saisons du Parnasse" (Pariisi, 1805<unk>9), kirjallisuuskokoelma kuusitoista volyymiin, 12mo, jolle hän kirjoitti monia artikkeleita musiikista ja muusikoista. Hän myös toimitti suurimman osan Choron ja itsensä nimillä julkaistusta "Dictionnaire historique des Musiciens" -kirjasta (kaksi osaa). Pariisi, 1810<unk>11), johon Fétis on paljolti velkaa. Vuonna 1813 hän julkaisi teoksen "Sur les drames lyriques et leur exécution". Hän keräsi materiaaleja Viulun historiaa varten, josta kuitenkin ilmestyi vain palasia otsikolla "Notices sur Corelli, Tartini, Gaviniés, Pugnani, et Viotti, extraites d'une histoire du violon" (Pariisi, 1810). Napoleonin kukistumisen jälkeen Fayolle tuli Englantiin, jossa hän opetti ranskaa ja kirjoitti "Harmoniconille". Vuoden 1830 vallankumouksen aattona
Hän palasi Pariisiin ja jatkoi vanhaa ammattiaan musiikkikriitikoksi. Hänen myöhempien teostensa joukossa voidaan mainita pamfletti nimeltä "Paganini et Bériot" (Pariisi, 1830) ja artikkelit muusikoista Michaudin "Biographie Universelle" -lisäyksessä. Hän kuoli 2. joulukuuta 1852 Ste. Perrine, turvapaikka Pariisissa.