Täytä seuraava lause: Piłsudskin vuonna 1935 kuolemaansa saakka johtama autoritaarinen Sanation-järjestelmä ("sanation" tarkoitti "parantumista") heijasti diktaattorin kehitystä keskusta-vasemmistolaisesta menneisyydestään konservatiivisiin liittoihin. Poliittiset instituutiot ja puolueet saivat toimia, mutta vaaliprosessia manipuloitiin, ja niitä, jotka eivät halunneet tehdä alistuvasti yhteistyötä, sorrettiin. Vuodesta 1930 lähtien hallituksen vastustajat, joista monet olivat vasemmistolaisia, vangittiin ja joutuivat näyttämötuomioihin, joissa langetettiin ankaria tuomioita, kuten
Brestin oikeudenkäynnit tai Bereza Kartuskan vankilassa ja vastaavissa poliittisten vankien leireissä. Noin kolme tuhatta pidätettiin ilman oikeudenkäyntiä eri aikoina Berez-väestöleirillä vuosina 1934-1939. Esimerkiksi vuonna 1936 sinne vietiin 369 aktivistia, joista 342 oli puolalaisia kommunisteja. Kapinalliset talonpojat järjestivät mellakoita vuonna 1932, 1933 ja 1937 Puolan talonpoikaiskauksessa. Muita kansalaisvaikeuksia aiheuttivat lakkoilevat teollisuustyöntekijät (esimerkiksi vuoden 1936 "verisen kevään" tapahtumat), nationalistiset ukrainalaiset ja alkuvaiheessa olevan valkoisen liiton aktivistit. Kaikista tuli armottoman poliisi-sotilaallisen rauhoituksen kohteita. Poliittisen sorron tukemisen lisäksi hallinto edisti Józef Piłsudskin persoonallisuuskulttia, joka oli jo olemassa kauan ennen kuin hän otti diktatuurin valtaansa.