Muuri sekä Marokon alue kuitenkin brittiläisen mandaatin aikana pysyivät Waqfin omistuksessa, kun taas juutalaiset säilyttivät pitkäaikaisen oikeutensa vierailla siellä. Vuoden 1929 Palestiinan mellakoiden aikana
Juutalaiset ja muslimit kuitenkin törmäsivät kilpaileviin vaatimuksiin Marokon neljänneksen vieressä olevalle alueelle, ja juutalaiset kieltävät, että heillä ei ollut mitään tavoitteita Haram al-Sharifin suhteen, mutta vaativat brittiläisiä viranomaisia pakkolunastamaan ja hävittämään Marokon neljänneksen. Juutalaiset marokkolaiset pyhiinvaeltajat ja marokkolaiset muslimit, jotka olivat vierailulla Jerusalemissa, olivat läsnä mellakoissa, ja useat ensimmäisistä kuolivat tai loukkaantuivat. Iso-Britannia nimitti Kansainliiton hyväksymällä komission ratkaisemaan kysymyksen. Komissio vahvisti jälleen status quon, mutta asetti tiettyjä rajoituksia, kuten kielsi juutalaiset suorittamasta Yom Kippur -rukouksia (juutalaisuuden pyhin loma), johon kuului shofarin puhaltaminen, ja muslimeja suorittamasta dhikr -rukouksia (islamilaisia rukouksia) lähellä muuria tai aiheuttamaan ärsyyntää juutalaisille.