Trachenberg-suunnitelma oli liittoutuneiden vuonna 1813 perustama sotastrategia kuudennen koalition sodan aikana ja nimetty Trachenbergin palatsissa pidetyn konferenssin mukaan. Suunnitelmassa suositeltiin, että Ranskan keisarin Napoleon I:n kanssa ei tulisi käydä suoraa taistelua, koska keisarin taistelutaito oli tullut legendaariseksi. Tämän seurauksena liittoutuneet suunnittelivat hyökkäävänsä ja kukistavansa Napoleonin marsallit ja kenraalit erikseen ja siten heikentävänsä hänen armeijansa samalla kun he rakensivat ylivoimaisen joukon, jota hänkin ei voinut voittaa. Se päätettiin sen jälkeen, kun sarja tappioita ja lähes katastrofeja kädessä Napoleon
Lützen, Bautzen ja Dresden. Suunnitelma onnistui, ja Leipzigin taistelussa, jossa liittoutuneilla oli huomattava määrävoima, Napoleon kukistettiin ja ajettiin pois Saksasta takaisin Reiniin. Suunnitelma oli yhdistelmä kahdesta aikaisemmasta teoksesta: Trachenbergin pöytäkirjasta ja Reichenbachin suunnitelmasta, jonka kirjoittivat kuudennen koalition itävaltalainen päällikkö Joseph Radetzky von Radetz ja Ruotsin kruununprinssi Charles John (entinen Napoleonin marsalkka Jean-Baptiste Bernadotte), jonka kokemus "Grande Armée" -taikasta ja menetelmistä sekä henkilökohtainen näkemys Napoleonista osoittautuivat korvaamattomiksi. Kahden aiemman suunnitelman yhdistetty, muutettu versio tuli tunnetuksi Trachenbergin suunnitelmana.