Vuodesta 1788 vuoteen 1870 asti Australian siirtomaiden puolustusta huolehtivat pääasiassa Britannian armeijan säännölliset joukot. Alun perin merijalkaväki suojeli Sydney Coven ja Norfolkin saaren varhaisia siirtokuntia, mutta vuonna 1790 brittiläinen armeijan yksikkö, joka oli rekrytoitu erityisesti siirtomaa-palvelukseen, nimeltään New South Wales Corps, vapautti heidät näistä velvollisuuksista. Uuden Etelä-Walesin joukko oli mukana irlantilaisten kapinallisten tukahduttamisessa Castle Hillissä.
Vuonna 1804. Pian kuitenkin joukkojen puutteet vakuuttivat sotaviraston siitä, että tarvitaan luotettavampi varuskunta Uudessa Etelä-Walesissa ja Van Diemenin maassa. Näiden puutteiden pääasiallisena oli Rum-kapina, jonka sen upseerit järjestivät vuonna 1808. Tämän seurauksena 73. jalkaväkirykmentti (Perthshire) saapui Australiaan tammikuussa 1810. Vuoteen 1870 mennessä Australiassa oli palvellut 25 brittiläistä jalkaväkirykmenttiä sekä pieni määrä tykistö- ja insinööriyksiköitä.