Yhteenveto artikkelista:  Monilla ihmisillä on huono tapa puristaa mustat kohdat ja syylät kasvoilleen. Mutta eräälle New Yorkissa asuvalle kirjailijalle tuli niin paha halu seistä peilin edessä tuntikausia ja pistää ja puristaa huokosporejaan, että se alkoi'saboteeraamaan' hänen elämäänsä. Jenn Marotta, 27, kertoo Marie Clairelle kirjoittamassaan innostavassa esseessä dermatillomaniaansa - pakonomaista ihonkorvausta, joka sai hänen kasvonsa vuotamaan verta - ja siitä, miten hän onnistui voittamaan sen. Jennan esseessä kerrotaan, miten hänen tekonsa kauhistuttivat hänen vanhempiansa. "Otin ja puristin ja vedin jokaista tukossa olevaa poria kasvoillani". Katso videota. Pakkomielteinen käyttäytyminen: Jenna Marotta, 27, New Yorkista, sanoo, että hänen tavansa tutkia kasvojensa huokkoja oli niin ahdistavaa, että siitä tuli 'itseensä sabotaasi'. Lapsena hänellä oli kehittyneet huonot ruokailutottumukset - hän ei syönyt aamiaista eikä lounasta, ja sitten hän täytti kasvonsa tuntikausia mitä tahansa hän halusi, kun hän tuli kotiin. Hänen syömiskykylinsä jatkui yliopistossa ja valmistuttuaan, kun hän muutti takaisin vanhempiensa kotiin Illinoisiin. Hän kirjoittaa, että osa ongelmasta oli se, että hän meni keittiöön aina, kun hän oli tylsistynyt. Joten päätin etsiä uuden paikan viettääkseni aikaani. Sieltä tuli hänen vanhempiensa kylpyhuone, jossa hänen äitinsä piti ruostumattomasta teräksestä valmistettua kymmenkertaista suurennuspeiliä ja joukon pinzettejä. Jenna käytti pintsettiä aluksi viattomasti - irrotamalla karvoja kulmakarvoista. Sitten hänestä tuli pakkomielteinen, hän kävi kulmakarvoillaan useita kertoja päivässä ja siirtyi muille kasvojen alueille, missä hän käytti samoja pintsettejä puhdistamaan huokosia ja poistaakseen sisään kasvanut karvat. Hän kertoo: "Jolloin olin vakuuttunut siitä, että leukan alla oli yksi tumma karva. En voinut ajatella mitään muuta.
Jenna Marotta, 27, kärsi dermatillomaniaasta, psykosomaattisesta häiriöstä, joka sai hänet pakkomielteisesti piikittelemään kasvojensa ihoa. New Yorkissa asuva kirjailija sanoi, että hän käytti jopa neljä tuntia päivässä puristaen ihoaan kylpyhuoneen peilin edessä. Hän sairastui, kun yritti taistella syömäriippuvuuden kanssa. On nyt onnistunut voittamaan sen - mutta käy psykiatrin luona 'pysyäkseen raiteilla'