Parlamentti hyväksyi joulukuussa 1689 yhden Englannin historian tärkeimmistä perustuslaillisista asiakirjoista, Bill of Rightsin. Tämä toimenpide, joka toisti ja vahvisti monia aikaisemman oikeuksien julistuksen määräyksiä, asetti rajoituksia kuninkaalliselle etuoikeudelle. Se julisti muun muassa, että Suvereeni ei voinut keskeyttää parlamentin hyväksymiä lakeja, periä veroja ilman parlamentin suostumusta, loukata vetoomuksen oikeutta, nostaa pysyvää armeijaa rauhan aikana ilman parlamentin suostumusta, kieltää protestanttisten alaisten oikeutta kantaa aseita, häiritä kohtuuttomasti parlamentaarisia vaaleja, rangaista parlamentin jäseniä, jotka sanoivat jotain keskustelun aikana, vaativat kohtuuttomia takuita tai aiheuttivat julmia tai epätavallisia rangaistuksia. Seurauslaki vahvisti myös valtaistuimelle siirtymisen.
Viides käsky.