Tämä uskomuksen sitkeysvaikutus on osoitettu useissa kokeissa, joissa käytetään niin kutsuttua "haastatteluparadigmaa": osallistujat lukevat hypoteesin väärennettyjä todisteita, heidän asenteensa muutos mitataan, sitten väärennös paljastuu yksityiskohtaisesti. Heidän asenteensa mitataan sitten vielä kerran nähdäksemme, palaako heidän uskomuksensa aiempaan tasoon. Yleinen havainto on, että ainakin osa alkuperäisestä uskomuksesta säilyy jopa täydellisen haastattelun jälkeen. Yhdessä kokeessa osallistujien oli erotettava aito ja väärennetty. Palaute oli satunnaisempi: joillekin kerrottiin, että he olivat tehneet hyvin, kun taas toisille kerrottiin, että he olivat huonosti. Osa osallistujista uskoi edelleen, että he olivat keskimäärin paremmin tai huonommin uskovaisia, riippuen joko hypoteesin väärennetystä todistuksesta, heidän asenteensa muutoksesta, sitten väärennetty on paljastettu yksityiskohtaisesti. Tämä on kuitenkin havaittu, kun osallistujille kerrottiin, että he olivat huonosti ymmärtäneet, että he olivat
subjektiivisesti vakuuttava