Kun hän näki Orson Wellesin "Touch of Evilin"
Expo 58:ssa Truffaut teki elokuvaohjauksellisen debyyttinsä elokuvalla "The 400 Blows" (1959), joka sai huomattavan arvostelun ja kaupallisen suosion. Hän voitti parhaan ohjaajan palkinnon vuoden 1959 Cannes-elokuvajuhlilla. Elokuva seuraa Antoine Doinelin hahmoa hänen vaarallisilla seikkailuillaan koulussa, onnettomassa kotielämässä ja myöhemmin kuntoutuskoulussa. Elokuva on hyvin omaelämäkerrallinen. Sekä Truffaut että Doinel olivat rakkaudettomien avioliittojen ainoita lapsia; he molemmat tekivät pieniä rikoksia, kuten varkauden ja koulunkäynnin hylkäämisen armeijasta. Truffaut valitsi Jean-Pierre Léaudin Doinelin rooliin. Léaud nähtiin tavallisena 14-vuotiaana poikana, joka esiintyi rooliin katsomalla lentolehtisen, mutta haastattelut elokuvan julkaisun jälkeen (yksi on mukana elokuvan Criterion DVD: ssä) paljastavat Léaudin luonnollisen hienostuneisuuden ja vaistonvaraisen ymmärryksen kameralle. Léaud ja Truffaut tekivät vuosien varrella yhteistyötä useissa elokuvissa. Heidän merkittävin yhteistyönsä oli Doinelin tarinan jatkaminen sarjassa elokuvia nimeltään "The Antoine Doinel Cycle".