Ptolemaioksen kuningaskunta ja punikot alkoivat hankkia afrikkalaisia norsuja samasta tarkoituksesta, kuten Numidia ja Kuusin kuningaskunta. Käytetty eläin oli Pohjois-Afrikan norsu ("Loxodonta africana pharaohensis"), joka kuoli sukupuuttoon yliviljelystä. Nämä eläimet olivat pienempiä, niitä oli vaikeampi kesyttää, eivätkä ne osanneet uida syviä jokia verrattuna aasialaisiin norsuihin, joita Seleukidien valtakunta käytti Välimeren itäosassa, erityisesti Syyrian norsuja, jotka seisoivat olkapäällä. On todennäköistä, että ainakin joitakin Syyrian norsuja myytiin ulkomaille. Hannibalin Alppien ylittämisen suosikki ja ehkä viimeinen elefantti
oli vaikuttava eläin nimeltään "Surus" ("syyrialainen"), joka saattoi olla syyrialaista alkuperää, vaikka todisteet ovat epäselviä.