Laurent oli yksinkertainen sotilas Ranskan vallankumouksen syttyessä vuonna 1789. Hänet ylennettiin vuonna 1794 prikaatin kenraaliin ja palveli useissa eri armeijoissa Ranskan taisteluissa ensimmäistä sotaa vastaan.
ja toisen koalition. Hän oli Valmyn taistelussa. Hän osallistui myös ensimmäiseen ja toiseen taisteluun Weissenburgin linjoilla vuonna 1793, sekä taisteluun Savernen ja Landaun taistelussa Mosellen armeijan kanssa. Hän haavoittui kahdesti jalassa, kerran matkalla Sluisin välillä, jossa hänellä oli päämaja, ja Brysselissä. Hän oli vastuussa Zeelandin rannikon puolustamisesta. Hän palveli jatkuvasti Campo Formion rauhaan saakka, vaikka hän loukkaantui jalkaan, usein etulinjassa. Hänet nimitettiin Kunnialegioonan komentajaksi Jean François Aimé Dejeanin suosituksesta kesäkuussa 1804. Myöhemmin hän työskenteli Jemmapesin osastolla.