Williams-auto oli selvästi nopein Formula 1:ssä ja Hill voitti mestaruuden joukkuetoverinsa, Indycarin mestarin Jacques Villeneuven edestä, tullessaan ensimmäiseksi Formula 1:n mestarin pojaksi, joka voitti mestaruuden itse. Hill voitti kahdeksan ottelua eikä koskaan päässyt ensimmäisestä rivistä. Monacossa, jossa hänen isänsä oli voittanut viisi kertaa 1960-luvulla, hän johti kunnes hänen moottorinsa hajosi, mikä vähensi hänen kilpailuaan ja antoi Olivier Panikselle mahdollisuuden ottaa hänen ainoa Formula 1 -voittonsa. Vuoden lopulla Villeneuve alkoi haastaa mestaruutta ja otti Japanin Grand Prix -kilpailun.
Vuoden viimeinen kisa. Hill kuitenkin otti johdon ja voitti sekä kilpailun että mestaruuden, kun kanadalainen vetäytyi. Hill saavutti ennätyksen, kun hän aloitti kaikki 16 kilpailua eturivissä, ja saavutti Ayrton Sennan ja Alain Prostin vuonna 1993.