Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  Proteiinit kuvattiin ensimmäisen kerran hollantilaisen kemistin Gerardus Johannes Mulderin toimesta, ja ruotsalainen kemisti Jöns Jacob Berzelius nimesi ne vuonna 1838. Mulder teki alkuaineanalyysin tavallisista proteiineista ja huomasi, että lähes kaikilla proteiineilla oli sama empiirinen kaava, C400H620N100O120P1S1. Hän päätyi virheelliseen johtopäätökseen, että ne saattaisivat koostua vain yhdestä (hyvin suuresta) molekyylin tyypistä. Termi "proteiini" kuvaamaan näitä molekyylejä ehdotti Mulderin yhteistyökumppanin Berzelius. Proteiini on peräisin kreikkalaisesta sanasta πρώτειος (proteios), joka merkitsee "alkuperäistä", "johtavana" tai "edessä", + -in. Mulder tunnisti proteiinien hajoamistuotteet, kuten aminohappo leusiini, jonka (lähes oikea) molekyylipaino oli 131 Da. Ennen "proteiinia" käytettiin muita nimiä, kuten "albumiineja" tai "albumiinisia materiaaleja" (Eiweisskörper, saksaksi). Varhaiset ravitsemustieteilijät, kuten saksalainen Carl von Voit, uskoivat, että proteiini oli tärkein ravintoaine kehon rakenteen ylläpitämiseksi, koska yleisesti uskotaan, että "liha tekee lihan". Karl Heinrich Ritthausen laajensi tunnettuja proteiini muotoja tunnistamalla glutamiinihapon. Thomas Burr Osborne teki Connecticutin maatalouden kokeiluasemalla yksityiskohtaisen tarkastelun kasviproteiineista. Työssä Lafayette Mendelin kanssa ja Liebigin vähimmäislainsäädännön soveltamalla laboratoriorottien ruokinnassa määritettiin ravitsemuksellisesti välttämättömät aminohapot. William Cumming Rose jatkoi työtään ja piti niistä yhteyttä. Proteiinien ymmärtäminen polypeptideinä tuli Franz Hofmeisterin ja Hermann Emil Fischerin työn kautta vuonna 1902. Proteiinien keskeinen rooli entsyymeinä elävissä organismeissa ymmärrettiin täysin vasta vuonna 1926, jolloin James B. Sumner osoitti, että entsyymi ureaasi oli itse asiassa proteiini. Proteiinien puhdistamisen vaikeus suurissa määrin teki niiden tutkimisen hyvin vaikeaksi proteiinibiokemisteille. Siksi varhaiset tutkimukset keskittyivät proteiineihin, joita voitaisiin puhdistaa suurissa...  Kuka nimesi proteiinit?
Jöns Jacob Berzelius