Helmikuun vallankumouksen kuolleiden hautaaminen aloitti suuntauksen, jonka mukaan Mars-kentästä tuli vallankumouksen palveluksessa kuolleiden ja Neuvostoliiton vallan saavuttamisen pantheon. Ensimmäinen yksittäinen hautaus, V. Volodarskin, tapahtui 23. kesäkuuta 1918. Koko Venäjän keskuskomitean puheenjohtajiston jäsen Volodarsky oli murhattu kolme päivää aiemmin. Muita samana vuonna haudattuja olivat Pietarin Tshekan puheenjohtaja Moisei Uritsky, joka murhattiin elokuussa 1918, ja Semyon Nakhimson, joka kuoli Jaroslavin kapina heinäkuussa 1918. Lisää hautajaisia järjestettiin myöhemmin samana vuonna, jolloin useat lokakuun vallankumouksen kuolleet haudattiin. Lokakuun vallankumouksen ensimmäisenä vuosipäivänä Mars-kenttä nimettiin "Vallankumouksen uhrien aukioksi" ja sitä kutsuttiin joskus "Vallankumouksen uhrien hautojen aukioksi". Yksittäiset hautajaiset jatkuivat seuraavien vuosien aikana, sisällissodan komentaja A. S. Rakov vuonna 1919 ja koko Venäjän keskuskomitean jäsen vuonna 1920. Muita yhteisiä hautajaisia olivat Kuusinen-klubi-tapauksessa tapetut kahdeksan Suomen kommunistipuolueen jäsentä.
Vuonna 1920 seitsemän upseeri Petrogradin 3. kiväärirykmentistä kuoli, kun rykmentti loikkasi vuonna 1919, ja neljä latvialaisen kiväärirykmentin jäsentä kuoli Yaroslavlin kansannousun aikana vuonna 1920.