Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  Passage: Spontaneea Raman-hajoaminen on tyypillisesti hyvin heikko, ja sen seurauksena Raman-spektroskopian pääasiallinen vaikeus on erottaa heikko inelastisesti hajotettu valo voimakkaasta Rayleigh-hajoamasta laservalosta. Historiallisesti Raman-spektrometrit käyttivät holograafisia ruutuja ja useita dispersiovaiheita saavuttaakseen korkean asteen laserin hylkäämistä. Aiemmin fotomultiplikatorit olivat valinta-ilmaisimia dispersiivisille Raman-asetuksille, mikä johti pitkiin hankinta-aikoihin. Nykyaikaiset laitteet käyttävät kuitenkin lähes kaikkialla kerros- tai reuna-suodattimia laserin hylkäämiseen ja spektrografeja joko aksiaalisesti transmissiivinen (AT), Czerny<unk>Turner (CT) monochromator tai FT (Fourierin transformin spektroskopian pohjalta) ja CCD-detektorit.  Kysymys: Mikä oli negatiivinen tulos, joka aiheutui fotomultiplikatorin käytöstä havaintolaitteina dispersiivisissa Raman-asetuksissa?
pitkä hankinta-aika