Sitä vastoin Wilmingtonin saarto oli melko tavanomainen, ja se on keskittynyt useimpiin keskusteluihin, jotka koskevat saartojen tehokkuutta. Heinäkuun 1863 puolivälin jälkeen, kun Charleston oli suurelta osin suljettu, suurin osa kaupasta Konfederaation ja Pohjois-Euroopan välillä käytiin Wilmingtonin kautta. Satama säilytti etusijansa kapinan loppuun saakka, kun Fort Fisher
Unionin joukot vangitsivat sen tammikuussa 1865.