Hallitus käynnisti vapaaehtoisen evakuointiohjelman joulukuussa 1943, joka kannusti vanhuksia, lapsia ja heidän äitejään muuttamaan suurista kaupungeista ja jäämään ystävien ja sukulaisten koteihin maaseudulle. Hallitus ei kuitenkaan auttanut siviilejä pääsemään pois alueelta. Vain harvat ihmiset evakuoitiin ennen ensimmäistä amerikkalaisten raskaiden pommikoneiden hyökkäystä Japanissa, hyökkäystä Yawataan.
Kesäkuussa 1944 hallitus kehotti perheitä evakuoimaan lapsensa. Tämän seurauksena 459000 lasta ja heidän vanhempansa muuttivat asumaan ystävien ja sukulaisten luo. Perheille, joilla ei ollut yhteyksiä maaseudulle, koulujen koko luokat evakuoitiin ryhminä opettajien mukana; elokuuhun 1944 mennessä 333 000 lasta oli siirretty maaseutualueille, joissa he jatkoivat koulutustaan majataloissa, temppeleissä ja muissa julkisissa rakennuksissa. Lisäksi 343 000 kaupunkilaista joutui jättämään kotinsa, kun ne tuhoutuivat palontorjunta-alueiksi; nämä ihmiset joko muuttivat maalle tai asuivat väliaikaisissa majoituspaikoissa työpaikkansa lähellä.