Leivickin tyyli oli uusromanttinen, jossa oli syvä apokalyptinen pessimismi yhdistettynä melkein naiiviin kiinnostukseen ja kaipaukseen mystiseen ja messiaaniseen, teemoja, jotka ilmenivät jatkuvasti hänen kirjoituksissaan, erityisesti "Golem", joka kuvasi juutalaista Messiaa ja Jeesusta Kristusta rauhanomaisen lunastuksen edustajina, vain ajettavaksi pois Prahan maharalin ja hänen väkivaltaisen Golemin, joka lopulta riehui Prahan kaduilla loukkaamalla suuri määrä ihmisiä, sekä juutalaisia että kristittyjä. "Golemissa" Leivick tuomitsi kaikki yritykset parantaa maailmaa väkivallalla, mutta myös korosti kaikkien potentiaalisten messiaiden erehtymiskykyä ja voimattomuutta. Runo tulkittiin laajasti bolsevikkivallankumouksen ohutkalvoisena kritiikkinä, ja Leivick sai kritiikkiä Neuvostoliitosta ja kommunistisista jiddishisteistä. Leivick lakkasi kirjoittamasta kommunistilehdille vuonna 1929 - sen jälkeen kun kommunistit tukivat julkisesti arabien mellakoita.
Hän on ollut mukana myös palestiinalaisissa mielenosoituksissa ja katkaissut kaikki yhteydet vasemmistoon vuoden 1939 Molotov-Ribbentrop-sopimuksen jälkeen.