Prost erotettiin kaksi päivää vuoden 1983 kauden jälkeen julkisista kommenteistaan Renault RE40:n kehittymättömyydestä, mikä johti hänen tappionsa Piquetille ja joukkueen tappioon Ferrarille vuoden 1983 mestaruudessa. Myöhemmin hän liittyi McLareniin, kun taas Cheever lähti Alfa Romeon. Joukkue kääntyi ranskalaisen Patrick Tambayn (joka oli jättänyt Ferrarin) ja englantilaisen Derek Warwickin (aiemmin Tolemanin) puoleen, jotta he saisivat heidät takaisin näkyvyyteen. Vaikka joukkue saavutti muutamia hyviä tuloksia, mukaan lukien Tambay, joka antoi joukkueelle viimeisen paalin vuoden 1984 Ranskan Grand Prix -kilpailussa Dijonissa, joukkue ei ollut yhtä kilpailukykyinen kuin aiemmin, kun muut joukkueet tekivät parempaa työtä turbomoottoreilla, tai tarkemmin Lotus ja vähäisempään määrin Ligier.
Saksassa uudella Nürburgringillä, jossa oli ensimmäinen autoon asennettu kamera, jota televisio-yleisö voi katsella suorana. Ranskalaisen François Hesnaultin ajama auto kesti vain kahdeksan kierrosta ennen kuin kytkinongelma pakotti sen vetäytymään. Vuonna 1985 Renaultilla oli suuria taloudellisia ongelmia, eikä yritys enää voinut perustella suuria kuluja, joita kilpailujoukkueen kilpailukyvyn ylläpitäminen edellytti. Toimitusjohtaja Georges Besse vähensi yhtiön osallistumista F1:een täysimittaisesta kilpajoukkueesta kauden moottoreiden toimittajaksi ennen kuin se poistettiin kokonaan F1:stä vuoden lopussa.