Muinaisessa Roomassa itsemurha oli aluksi sallittua, mutta myöhemmin sitä pidettiin rikoksena valtiota vastaan sen taloudellisten kustannusten vuoksi. Aristoteles tuomitsi kaikenlaiset itsemurhan muodot, kun taas Platon oli kaksinaamainen. Roomassa jotkut itsemurhan syyt sisälsivät vapaaehtoisen kuoleman gladiaattorin taistelussa, syyllisyyden murhan tekemisen jonkun puolesta, toisen hengen pelastamiseksi, surun vuoksi, häpeästä ja raiskauksesta, kuten fyysisen kärsimyksen, rikollisen kärsimyksen tai itsemurhan harjoittamisesta.
kaupungin laitamilla.