Saksan armeija tuhosi Belgian, teloitti siviilejä ja tuhosi kylät. "Yhteisen vastuun" soveltaminen siviiliväestöä vastaan galvanoi liittolaisia entisestään. Sanomalehdet tuomitsivat saksalaisten hyökkäyksen, väkivallan siviilejä vastaan ja omaisuuden tuhon, joka tuli tunnetuksi "Belgian raiskauksena". Marssittuaan Belgian, Luxemburgin ja Ardennien läpi saksalaiset marssivat elokuun lopussa Pohjois-Ranskaan, jossa he kohtasivat Joseph Joffren johtaman Ranskan armeijan ja Sir John Frenchin johtaman brittiläisen tutkimusjoukon divisioonia. Seuraavaksi seurasi sarja taisteluja, jotka tunnettiin nimellä Rajojen taistelu, johon kuului Charleroin taistelu.
ja Monsin taistelu. Ensimmäisessä taistelussa Ranskan 5. armeija tuhoutui lähes saksalaisten 2. ja 3. armeijan toimesta, ja saksalaiset viivyttivät etenemistä päivällä. Liittoutuneiden yleinen perääntyminen seurasi, mikä johti useampiin yhteenottoihin Le Cateau'n taistelussa, Maubeugen piirityksessä ja St. Quentin'in taistelussa (kutsutaan myös nimellä ensimmäinen Guisen taistelu).