13. elokuuta 1915, kenraali Sir John Nixon, joka komensi Intian retkikuntajoukkoa D Mesopotamiassa, pyysi yhtä intialaisista jalkaväkidivisiooneista Ranskassa vahvistuksiksi Bagdadin etenemiseen. Samana päivänä Intian ulkoministeri Austen Chamberlain kertoi Intian varakuninkaalle, että hän halusi intialaisen jalkaväen vetäytyvän pois Ranskasta, ennen kuin heidän täytyi kestää taas talven. Intiaanien taistelukeskukset olivat heikentyneet kärsimästään suurista tappioista. Vaikka sotilasministeri Lord Kitchener vastusti heidän vetäytymistään Länsi-Rintamalta, 31 päivänä lokakuuta annettiin käskyä Intian armeijan kahdelle divisioonalle (3rd (Lahore) ja 7th (Meerut) Division) astumaan Marseillesissa Mesopotamiaan. Intiaanijoukot vapautettiin etulinjassa 6. marraskuuta XI-joukot ja kaksi divisioonaa oli määrä saapua Basraan joulukuussa, mutta niiden lähtö Marseillesista viivästyi sukellusveneiden hyökkäyksen pelosta. Kolmas (Lahoren) diviisio saapui lopulta Mesopotamiassa huhtikuussa 1916 ja liittyi Tigrisin joukkoihin, liian myöhään vapauttamaan kuudes (Poona) diviisio Kut-al-Amaran taistelussa.
- Mitä?