24. toukokuuta 1915, "Suuren rikoksen" jälkeen, brittiläiset, ranskalaiset ja venäläiset hallitukset julkaisivat yhteisen lausunnon, jossa he syyttivät Osmanien hallitusta "ihmiskuntaa vastaan tehdyistä rikoksista", ensimmäistä kertaa historiassa, kun tätä termiä oli käytetty. Britit, ranskalaiset ja venäläiset lupasivat lisäksi, että sodan voittamisen jälkeen he tuomitsisivat armenialaisten kansanmurhasta vastuussa olevat ottomaanijohtajat rikoksista ihmiskuntaa vastaan. Englantilaisten, australialaisten, uusi-seelantilaisten, intialaisten ja ranskalaisten joukkojen ollessa Gallipolilla ja toisen englantilaisen ja intialaisen retkikunnan edetessä hitaasti Bagdadiin CUP: n johtajat eivät kuitenkaan olleet uhkautuneet liittoutuneiden uhkauksella viedä heidät oikeuteen. 22.-23. marraskuuta 1915 kenraali Sir Charles Townshend hävisi Ctesiphonin taistelussa Nureddin Pashan ja Goltz Pashan toimesta, mikä lopetti brittiläisten etenemisen Bagdadiin. 3. joulukuuta 1915 Townshendin joukot piiritettiin Kut al-Amara'ssa.
(Hänen joukkonsa antautuivat Halil Pashalle viisi kuukautta myöhemmin). Tammikuussa 1916 Gallipoli päättyi osmanien voittoon liittoutuneiden joukkojen vetäytymisen myötä. Tämä voitto lisäsi paljon CUP-järjestelmän arvostusta. Gallipoliin jälkeen Enver Pasha julisti ylpeänä puheessaan, että valtakunta oli pelastettu, kun taas mahtava brittiläinen imperiumi oli juuri nöyryytynyt ennennäkemättömässä tappiossa.