Kirjoita jatko tästä kappaleesta - Malaparte kuvailee "Kaputtin" esipuheessa yksityiskohtaisesti kirjoittamisen mutkikasta prosessia. Hän oli aloittanut sen kirjoittamisen syksyllä 1941, asuessaan Roman Souchenan kodissa Pestchiankan ukrainalaisessa kylässä, joka sijaitsi lähellä paikallista "Sovjeettien taloa", jonka SS oli vaatinut; kylä oli silloin vain kaksi mailia rintaman takana. Souchena oli koulutettu talonpoika, jonka pieneen kotikirjastoon kuului Puškinin ja Gogolin täydelliset teokset. Souchenan nuori vaimo, joka oli uppoutunut "Eugene Onegin" -elokuvaan päivän raskaan työn jälkeen, muistutti Malapartea Benedetto Crocen kahdesta tyttärestä, Elenasta ja Aldasta. Souchena-pariskunta auttoi Malaparten kirjoitusprojektissa. Hän piti käsikirjoituksen hyvin piilossa talossaan saksalaisten etsintöjä vastaan ja hän ompeli sen Malaparten vaatteiden vuoreen, kun hän karkotettiin Ukrainan rintamalta Corriere della Seran artikkeleidensa skandaalin vuoksi. Hän jatkoi kirjoittamista tammikuussa ja helmikuussa 1942, jotka hän vietti natsien miehittämässä Puolassa.
ja Smolenskin rintamalla. Sieltä hän meni Suomeen, jossa hän vietti kaksi vuotta ja valmisti kirjan kaikki lukuun ottamatta viimeistä lukua. Sairastuttuaan vakavaan sairauteen Petsamon rintamalla Lapissa, hänelle myönnettiin toipumisvapaata Italiassa. Matkalla Gestapo nousi hänen koneeseensa Berliinin Tempelhofin lentokentällä, ja kaikkien matkustajien tavarat tutkittiin perusteellisesti. Onneksi hänen matkalaukussaan ei ollut sivua Kaputtista. Ennen lähtöään Helsingistä hän oli varovaisesti antanut käsikirjoituksen useille Helsingissä asuville diplomaateille: Espanjan valtuuskunnan ministerille, Romanian valtuuskunnan sihteerille, prinssi Dina Cantemirille ja Romanian lehdistöassistentti Titu Michaille. Näiden diplomaattien avulla käsikirjoitus pääsi lopulta Malaparteen Italiaan, missä hän pystyi julkaisemaan sen.