Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  1980-luvun alussa väkivalta lisääntyi koko maassa, ja monet ennustivat sisällissotaa. Tämä johti talouden pysähtymiseen, kun useat monikansalliset pankit olivat kansainvälisen lobbyn painostuksesta lopettaneet investoinnin Etelä-Afrikkaan. Monet pankit ja Thatcher pyysivät Bothaa vapauttamaan Mandelan - silloin hänen kansainvälisen maineensa huipulla - purkaakseen epävakaan tilanteen. Vaikka Botha piti Mandeloa vaarallisena "arkimarkistina", hän tarjosi hänelle helmikuussa 1985 vapautusta vankilasta, jos hän "kieltämättä hylkäsi väkivallan poliittisena aseena". Mandela hylkäsi tarjouksen ja julkaisi tyttärensä Zindzin välityksellä lausunnon, jossa hän sanoi: "Mitä vapautta minulle tarjotaan, kun kansan järjestö [ANC] on edelleen kielletty? Vain vapaat miehet voivat neuvotella. Vanki ei voi solmia sopimuksia".Vuonna 1985 Mandela leikkautti laajentuneen eturauhasen, ja sitten hänet siirrettiin uuteen eristysselliin alakerrassa. Häntä vastaan tuli "seitsemän huomattavaa henkilöä", kansainvälinen valtuuskunta, joka oli lähetetty neuvottelemaan ratkaisusta, mutta Botha'n hallitus kieltäytyi yhteistyöstä, julisti hätätilan kesäkuussa ja aloitti poliisin mellakoinnin levottomuuksia vastaan. Apartheidin vastainen vastarinta taisteli takaisin, ja ANC teki 231 hyökkäystä vuonna 1986 ja 235 vuonna 1987. Väkivalta kiihtyi, kun hallitus käytti armeijaa ja poliisia vastarinnan torjumiseksi ja tarjosi salaista tukea itsesuojeluryhmille ja zulujen kansallismieliselle liikkeelle Inkathalle, joka osallistui yhä väkivaltaisempaan taisteluun ANC: n kanssa. Mandela pyysi neuvotteluja Bothaa vastaan, mutta tämä kieltäytyi. Hän tapasi salaa oikeusministerin Kobie Coetseen vuonna 1987 ja piti 11 tapaamista seuraavien kolmen vuoden aikana. Coetsee järjesti neuvottelut Mandelan ja neljän hallitushenkilön ryhmän välillä toukokuusta 1988 alkaen; ryhmä hyväksyi poliittisten vankien vapauttamisen ja ANC: n laillistamisen sillä ehdolla, että he luopuvat pysyvästi väkivallasta, katkaisevat yhteydet kommunistiseen puolueeseen ja eivät vaadi enemmistön hallintoa.  Kysymys: Millä vuonna ANC teki eniten hyökkäyksiä?
Vuosi 1987