Grammens vietti sodan jälkeiset vuodet vankilassa, ja hänen sota-ajan prioriteettinsa johtivat siihen, että häntä pidettiin yhteistyökumppanina. Vuoden 1958 yleismaailmallisessa näyttelyssä
Brysselissä, jossa ranskalainen kieli näytti monin tavoin edeltävän hollantilaista, Grammans protestoi flammaanien kansojen liikkeen kanssa tapahtuman ranskankielistä luonnetta vastaan. Grammens joutui taas pidätetyksi ja tuomituksi osallisuudestaan bitumipyörän heittämisessä Ranskan paviljongille.