Vuonna 1966 kenraali Juan Carlos Onganía erotti presidentti Arturo Illian ja pakotti Armendárizin palaamaan lääkärinhoitoonsa. Uusien vaalien lähestyessä vuonna 1972 hän liittyi entiseen UCR-kongressin jäsenen Raúl Alfonsínin kanssa perustamaan "Uudistuksen ja muutoksen liikkeen", vasemmistopuolueen, joka vastusti puolueen pitkäaikaista johtajaa Ricardo Balbínia, joka voitti Alfonsínin puolueensa ensisijaisissa vaaleissa ennen maaliskuussa 1973 pidettyjä vaaleja. Armendárizin ystävyys Alfonsínin kanssa jatkui levottomien 1970-luvun aikana, kun Alfonsín harjoitti lakia ihmisoikeusrikkomusten uhrien puolustamiseksi.
Argentiinassa myöhemmin vuosikymmenellä. Alfonsínin rohkean ja oikea-aikaisen vastustuksen jälkeen epämiellyttävästä Falklandin sodasta vuonna 1982 hänestä tuli UCR:n johtava ehdokas ennen epäluotettavan diktatuurin hyväksymiä vaaleja vuonna 1983. Alfonsín nimitti Armendárizin UCR:n ehdokkaaksi Buenos Airesin maakunnan kuvernööriksi, jossa asuu 38% argentiinalaisista.