Yhteenveto artikkelista:  Kun lähestymme 27. huhtikuuta, jolloin Etelä-Afrikka juhlii ensimmäisen apartheidin jälkeisen vaalipäivän vuosipäivää, joka pidettiin samana päivänä vuonna 1994, kohtaamme jälleen uuden aallon tappavia hyökkäyksiä afrikkalaisia siirtolaisia vastaan. Tämän väkivallan aiheuttama viha kuuluu ääneen kaikkialla sosiaalisessa mediassa "#WeAreAfrica" -viestillä, joka osoittaa tarvetta yhteiseen rintamaan tämän loukkauksen vastaan. Nämä toistuvat hyökkäykset maahanmuuttajia ja heidän omaisuuttaan vastaan voidaan lukea jälleen yhdeksi osoitukseksi siitä, kuinka sateenkaarivaltion unelma on horjunut. Se visio ei vain symboloinut monikansallista Etelä-Afrikkaa, vaan sellaista, jossa ihmisarvoinen elämä on yhteistä rotujen ja luokkaerojen yli. Etelä-Afrikassa uusien tulokkaiden kimppuun kohdistuvat hyökkäykset ovat usein pelkkää vihaa ja kaunaa muita mustia afrikkalaisia kohtaan. Kansallisissa ja kansainvälisissä otsikoissa käytetään sanaa "muukalaisviha", ikään kuin mikä tahansa sana voisi kuvata monimuotoista kriisiä, jossa tämä ilmiö esiintyy. Tämän levottomuuden nimittäminen muukalaisvihaiseksi ei kuvaa olosuhteita, joissa afrikkalaisia siirtolaisia pidetään syntipukkina vapautuksen jälkeisen apartheidin pysyvän perinnön vuoksi. Tämä sana ei myöskään kerro meille, että äärimmäinen köyhyys on nyt suurempi kuin apartheidin aikana. Ja se ei varmastikaan selittä, miten äärimmäinen epätasa-arvo on nyt täysin hyväksytty ja normalisoitu, kun uusi musta eliitti liittyy menneisyyden "valkoisten varakkaiden" joukkoon. Kysymys siitä, miksi mustia ulkomaalaisia kohdistetaan ja ei valkoisia ulkomaalaisia, toistetaan myös täysipainoisesti, ikään kuin useimmat mustat kansalaiset ja afrikkalaiset maahanmuuttajat jakaisivat yhteisiä tiloja ja kokemuksia valkoisten eteläafrikkalaisten tai valkoisten ulkomaalaisten kanssa. Suurin osa afrikkalaisten maahanmuuttajaryhmien ja alkuperäiskansojen mustat eteläafrikkalaiset ovat pääasiassa yhteydessä alikehittyneisiin epävirallisiin asutuksiin ja kaupunkeihin. Näiden ryhmien välisessä vuorovaikutuksessa ja kilpailussa näissä tiloissa meidän on oltava varovaisia eteläafrikkalaisen sairauden yksinkertaistamisesta muukalaisvihan nimellä. Sellainen merkintä ei selitä yhteyksiä, kilpailua ja konflikteja köyhän mustan väestön välillä.
Muukalaisviha ei voi selittää konfliktia köyhän eteläafrikkalaisen ja ulkomaalaisen yrittäjän välillä, sanoo Abdi. Hän lisää, että ulkomaalaisten tappamista ei voida erottaa köyhän eteläafrikkalaisen kokemasta julmasta väkivallasta.