Senaatti perustettiin vuonna 1809, kun Venäjän tsaari Aleksanteri I kutsui Porvoon kokouksen ja määräsi kokouksen laatimaan säädöksiä hallitusneuvostolle. Vuonna 1816 Aleksanteri nimesi sen senaatiksi osoittaakseen, että se oli yhtä suuri kuin venäläinen vastaava. Senaatin johdossa oli Suomen pääkuvernööri. Senaatin jäsenten piti olla Suomen kansalaisia. Senaatti jaettiin taloudelliseen ja oikeudelliseen osastoon. Vuonna 1822 molemmille osastoille annettiin suomalainen puheenjohtaja. Vuodesta 1858 lähtien senaatin jäsenet tunnettiin virallisesti senaattoreina.
Suomalainen