Hegelin henkifilosofiassa on käsitteellisesti integroitu psykologia, valtio, historia, taide, uskonto ja filosofia. Hänen käsityksensä mestarin orja-dialektiikasta on ollut erittäin vaikuttava, erityisesti 1900-luvun Ranskassa. Erityisen tärkeä on hänen käsitteensä henkestä (Geist, joskus myös käännetty "mielenä") loogisen käsitteen historiallisena ilmentymänä ja näennäisesti ristiriitaisten tai vastakkaisten tekijöiden "sublationa" (Aufhebung, integraatio ilman poistamista tai vähentämistä): esimerkkejä ovat ilmeinen vastakkaisuus välttämättömyyden ja vapauden välillä ja ihmisen transsendenssin ja immanenssin välinen kaksinaisuus. Hegel on nähty 1900-luvulla käsitteellisesti psykologian, valtion, historian, taiteen, uskonnon ja filosofian integroivana tekijänä. Hänen käsityksensä mestarin orja-dialektiikasta on ollut erittäin vaikuttava, erityisesti 1900-luvun Ranskassa.
käsitteellisesti