Lloyd George arvioi suurelta osin oikein, että kenraali Robertson oli herättänyt koko jutun. Hän tunsi myös, että Asquith oli menettänyt halunsa hallita. Hän oli pyytänyt Hankeytä laatimaan raportin, jossa hän käytti sotaviraston 18. huhtikuuta antamia lukuja eikä DMO:n 22. huhtikuuta antamia lukuja, joita oli sittemmin muutettu huomattavasti, tai lopullisia DMO:n lukuja 7.-8. toukokuuta. Olipa hänen 9. huhtikuuta antamansa lausunto rehellinen tai ei, - jotkut historioitsijat hyväksyvät väitteen - ei ole epäilystäkään siitä, että hän puhui epärehellisesti keskustelussa kuukautta myöhemmin. Lloyd George puhui puolitoista tuntia. Hän oli suora ja taistelukykyinen. Hän käsitteli asiaa ikään kuin se olisi luottamuslause hallitukselle ja kumotti Mauricen syytökset voimakkaassa, joskin harhaanjohtavassa puheessa, joka perustui epäilyttävään materiaaliin. Hän huomautti, ettei Asquith ollut asettanut alahuoneen valiokuntaa katastrofaalisesta Kut-kampanjasta.
- Mitä?