Kirjoita jatko-osa tähän kappaleeseen - Müllerin lesken mielestä vuoden 1935 jälkeen olosuhteet Berliinissä pahenivat asteittain. Kun hänen poikansa muuttivat maahan vuonna 1935 ja 1937, suhteet näiden kahden miehen välillä olivat rikki: he eivät enää puhuneet toisilleen. Molemmat olivat katkaisseet kaikki yhteydet juutalaisyhteisöön vuonna 1929 (Max) ja vuonna 1930 (Ludwig), mikä saattoi helpottaa heidän pakenemistaan maasta, kun he pakenivat. Theklalle näytti siltä, ettei Saksasta lähtemistä ollut kysymys. Loputtomat oikeudelliset ja inhimilliset monimutkaisuudet, jotka koskivat hänen yhteyksiään edesmenneen aviomiehensä yrityksiin ja tosiaan ulkomaisiin osakkeenomistajiin, olisivat tehneet maastamuuton mahdottomaksi. Vuoden 1938 marraskuussa tapahtuneen pogromin jälkeen (jota monet englanninkieliset lähteet nimittävät "Kristallnachtiksi")
Mutta ajattelemattomasta tuli ajateltavissa oleva. Tuhoisat hyökkäykset juutalaisten omaisuuteen Berliinissä kestivät kaksi päivää ja jättivät noin 400 juutalaista Berliinin asukasta hengiltä. 26000 ihmistä pidätettiin ja karkotettiin välittömästi sen jälkeen. Saksan juutalaiset, joiden liikeyritykset olivat tuhoutuneet, joutuivat maksamaan vahingon korjaamiseksi, kun taas heidän vakuutuksensa takavarikoitiin. Maahanmuuttopaine kasvoi samalla kun muuttoliikevaihtoehto tuli entistä kalliimmaksi ja monille ihmisille mahdottomaksi, kiitos toisistaan peräkkäisten mielivaltaisten "poistoverojen" ja byrokraattisten esteiden. Müllerin liikeimperiumin pakollinen arjaantuminen alkoi vuonna 1938. Vuoden 1939 alussa Thekla Müller joutui jättämään mukavan kodin Berliinissä-Charlottenburgissa, jossa hän oli asunut perheensä kanssa vuodesta 1916 lähtien. Elokuussa 1939 uusi omistaja, hallituksen Gauleiter, muutti sisään. Vuoden 1939 huhtikuusta kesäkuuhun 1941 Thekla asui hotelli Esplanaden huoneessa kaupungin keskustassa.