Pariisin pormestari, Jean Sylvain Bailly, on pakotettu julistamaan sotalaki, - kun Danton ja hänen kannattajansa kokoontuvat Champ de Marsiin. Aluksi hajaantuneet he palasivat 17. heinäkuuta 1791 keräämällä muistoesineitä, lippuja ja lippuja. Myös kansalliskaarti palaa, ja varoituslaukauksen jälkeen väkijoukko heittää sotilaita kivillä. Bailly ottaa tämän vihamielisyyden merkkinä ja käskee joukkonsa avaamaan tulen Lafayetten pyrkimyksistä rauhan ylläpitämiseksi molempien osapuolten välillä. Tuloksena oli verilöyly, jossa kuoli ja loukkaantui kymmeniä ihmisiä. Selviytyneet hajaantuvat nopeasti. Muutamaa viikkoa myöhemmin Ludvig XVI ja kansalliskokous julistavat sodan.
Robespierre tiesi, että se olisi katastrofi. Ranskalaiset joukot marssivat Belgian rajalle, mutta Preussin ja Itävallan joukot tuhoavat heidät nopeasti. Jean-Paul Marat vaatii, että "kymmenentuhatta päätä pitää pudottaa täällä Ranskassa". Brunswickin herttua julistaa, että Ranska antautuu, tai hän polttaa Pariisin maan tasalle. Kansalliskokouksessa annetaan uusi kehotus toimintaan, ja Robespierre on jälleen varma, että seuraava kampanja tulee olemaan katastrofi. Ranskalaiset sotilaat saapuvat rintamalle, ja heille annetaan varoja kaupungeissa.