Bengalin väestö suuttui, kun valittu pääministeri Sheikh Mujibur Rahman ei saanut ottaa virkaa. Itä-Pakistanissa puhkesi kansalaisvastuuttomuutta ja itsenäisyyttä vaativia ääniä. Mujib puhui lähes 2 miljoonan ihmisen itsenäisyysmielenosoituksessa Dakkassa (kuten Dhaka kirjoitettiin englanniksi) 7. maaliskuuta 1971, jossa hän sanoi: "Tällä kertaa taistelu on vapautemme puolesta. Tällä kertaa taistelemme itsenäisyytemme puolesta". Bangladeshin lippu nostettiin ensimmäisen kerran Pakistanin tasavallanpäivänä 23. maaliskuuta. Myöhemmin, 25. maaliskuuta myöhään illalla, Yahya Khanin johtama Pakistanin sotilasjunta käynnisti jatkuvan sotilaallisen hyökkäyksen Itä-Pakistaniin Operation Searchlight -koodin alla. Pakistanin armeija pidätti Mujibur Rahmanin ja vei hänet Karachiin. Kuitenkin ennen pidätystään Mujib julisti Bangladeshin itsenäisyyden keskiyöllä 26. maaliskuuta, mikä johti Bangladeshin vapaussotaan puhkeamaan muutamassa tunnissa. Pakistanin armeija jatkoi bengalin opiskelijoiden, älymystön, poliitikkojen, virkamiesten ja sotilaallisten kapinallisten verilöylyä vuonna 1971 Bangladeshin kansanmurhassa.
, kun taas Mukti Bahini ja muut bengalilaiset gerilajoukot loivat voimakkaan vastarinnan koko maassa. Sodan aikana kuoli arviolta 0,3 - 3 miljoonaa ihmistä, ja useita miljoonia ihmisiä etsi turvapaikkaa naapurimaassa Intiassa. Maailmanlaajuinen mielipide kääntyi Pakistania vastaan, kun julmuuksien uutiset levisivät. Bangladeshin liikettä tukivat merkittävät poliittiset ja kulttuuriset henkilöt Lännessä, kuten Ted Kennedy, George Harrison, Bob Dylan, Joan Baez, Victoria Ocampo ja André Malraux. The Concert for Bangladesh -konsertti pidettiin New Yorkin Madison Square Gardenissa keräämään varoja bangladeshilaisille pakolaisille. Historian ensimmäisen suuren hyväntekeväisyyskonsertin järjestivät Harrison ja intialainen bengali sitaristi Ravi Shankar.