Vuonna 1892 Hendrik Lorentz ehdotti Fresnelin mallin muutosta, jossa eetterit ovat täysin paikallaan. Hän onnistui johtamaan Fresnelin vetokertoimen liikkuvan veden ja vetämättömän eetterin välisen vuorovaikutuksen tuloksena. Hän myös löysi, että siirtyminen yhdestä viitekehyksestä toiseen voitaisiin yksinkertaistaa käyttämällä avustavaa aikavaihdetta, jota hän kutsui paikalliseksi ajaksi.
paikallinen aika