Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  Siirtymä: Jotkut entsyymit eivät tarvitse lisäkomponentteja täysimääräisen toiminnan osoittamiseksi. Toiset vaativat ei-proteiinimolekyylejä, joita kutsutaan kofaktoreiksi. Kofaktorit voivat olla joko epäorgaanisia (esimerkiksi metalli-ioneja ja rauta-rikki-yhdistelmiä) tai orgaanisia yhdisteitä (esimerkiksi flaviiniä ja heemiä). Nämä kofaktorit palvelevat monia tarkoituksia; esimerkiksi metalli-ionit voivat auttaa nukleofiilien lajien vakauttamisessa aktiivisella sivustolla. Orgaaniset kofaktorit voivat olla joko koentsyymejä, jotka vapautuvat entsyymin aktiivisesta sivustosta reaktiossa, tai proteesiryhmiä, jotka ovat tiukasti sidoksissa entsyymiin. Orgaaniset proteesiryhmät voivat olla kovalenttisesti sitoutuneita (esimerkiksi biotiini entsyymeissä, kuten pyruvati-karboksylaasissa). Esimerkkinä kofaktoria sisältävästä entsyymistä on hiilianhydraasi, joka on kuvattu yllä olevassa nauhoituskuvassa sinkkikofaktorilla, joka on sitoutunut osana aktiivista paikkaa. Nämä tiukasti sidottuja ioneja tai molekyylejä esiintyy yleensä aktiivisessa paikassa ja ne osallistuvat katalyysiin. Esimerkiksi flaviini- ja hemi-kofaktorit ovat usein mukana redoksireaktioissa. Enseemejä, jotka vaativat kofaktorin, mutta joilla ei ole sitovaa, kutsutaan apoentsyymeiksi tai apoproteiineiksi. Ensiimiä, jota tarvitaan aktiivisuudelle yhdessä kofaktorin kanssa, kutsutaan holoentsyymiksi (tai haloentsyymiksi). Termi holoentsyymi voidaan soveltaa myös entsyymeihin, jotka sisältävät useita proteiiniosayksiköitä, kuten DNA-polymeraaseja. Tässä tapauksessa holoentsyymi on täydellinen kompleksi, joka sisältää kaikki toiminnalle tarvittavat osayksiköt.  Kysymys: Mihin flaviini ja hemi voidaan luokitella?
orgaaniset yhdisteet