Fourier ja useimmat hänen seuraajansa pitivät poliittisia muotoja toissijaisina sosioekonomisen organisaation suhteen. Hän kuitenkin toivotti toiseksi tasavallan perustamista vuonna 1848 tervetulleeksi.
, näkevät tasavallan poliittisena muotona, joka on sopusoinnussa Fourier'n periaatteiden kanssa. Hän ei ollut merkittävässä roolissa vallankumouksellisen ajanjakson 1848-49 poliittisissa tapahtumissa, mutta hän oli merkittävä julkkis, joka edisti oppiansa 'organisesta solidaarisuudesta' journalismissa, kirjoissaan ja puheissaan. Ludvig Bonaparten nousu johti monien Renaudin sosialistien vangitsemiseen tai karkotukseen. Renaud pysyi kuitenkin vapaana Ranskassa ja saavutti jopa kunnianosoituksen sotilaallisessa urassaan, kenties hänen syrjäisen poliittisen osallistumisensa vuoksi. Hän pysyi uskollisena reformistisille periaatteilleen loppuun saakka ja pahoitteli sekä Pariisin kommuunin vallankumouksellista väkivaltaa vuonna 1871 että sitä väkivaltaa, jolla kommunarit tukahdutettiin. Ilmeisesti hän kuoli Epinalissa 6. tammikuuta 1874, vaikka jotkut lähteet sanovat 1873.