Kirjoita jatko-osa tähän kappaleeseen - Heinäkuussa 1239 hänet nimitettiin keisarilliseksi vikariksi Lombardiassa, sekä yleiseksi legatiksi Romagnassa, ja hän lähti Sardiniasta eikä koskaan palannut. Osallistuessaan isänsä ekskommunikointiin samana vuonna hän otti merkittävän osan keisarin ja paavin välisessä sodassa. Vuonna 1241 hän osallistui paavin laivaston vangitsemiseen Giglion taistelussa.
Tyrrheninmerellä. Hänen ensimmäinen menestyksekäs siirtonsa sotilasjohtajana oli Jesin valloittaminen uudelleen Marchessa, joka oli Frederiksen syntymäpaikka. Toukokuussa 1241 hän johti joukkoja, jotka kukistivat Genovan laivaston Meloriassa, jossa hän sieppasi suuren määrän saaliita ja vangitsi useita pappeja, jotka olivat menossa Gregorin Roomaan kutsumaan neuvostoon. Myöhemmin hänet vangittiin Gorgonzola-taistelussa, mutta hänet vapautettiin pian. Vuonna 1245 tai 1246 hänen avioliittonsa mitätöitiin. Vuonna 1247 hän osallistui epäonnistuneeseen Parman piiritykseen ja jatkoi taistelua Guelph Lombardeja vastaan hyökkäämällä Reggioon ja suorittamalla hyökkäyksen Parman ympäristössä.