Oppositiossa MacDonald jatkoi työväenpuolueen esittämistä maltillisena voimana. Vuoden 1926 yleislakossa
Puolue vastusti yleislakkoa ja väitti, että paras tapa saavuttaa sosiaalisia uudistuksia oli äänestyslaatikon kautta. Johtajat pelkäsivät myös Moskovasta johdettua kommunistien vaikutusvaltaa. Puolueella oli erityinen ja epäilyttävä ulkopolitiikka, joka perustui pasifismiin. Sen johtajat uskoivat, että rauha oli mahdotonta kapitalismin, salaisen diplomatian ja aseiden kaupankäynnin vuoksi. Se korosti aineellisia tekijöitä, jotka jättivät huomiotta Suuren sodan psykologiset muistot ja erittäin emotionaaliset jännitteet, jotka koskivat nationalismia ja maiden rajoja.