Kirjoita tämän kappaleen jatko - Stanovoyn vuoristo erottaa hydrologisesti joet, jotka virtaavat pohjoiseen Arktikselle ja ne, jotka virtaavat etelään Amur-joelle. Ekologisesti alue on Siperian pohjoisen metsän kaakkoisreuna, jossa on joitakin maatalouden kannalta hyviä alueita keskellä Amuria. Sosiaalisesti ja poliittisesti se oli noin 600-luvulta lähtien kiinalais-korealais-manchu-maailman pohjoinen reuna. Kiinalaisten näkemyksestä tästä katso Ulko-Manschuuria ja Hulun (Manschuuria). Vuonna 1643 venäläiset seikkailijat syöksyivät Stanovojille, mutta vuonna 1689 manchujaiset ajoivat heidät takaisin. Tätä varten ks. Kiinan ja Venäjän rajakohtaukset
- Mitä? Nerchinskin rauhansopimuksella (1689) kaksi valtakuntaa tunnustivat Stanovoyn ja Argun-joen rajakseen. Tämä pysyi vakaana 1840-luvulle saakka. Kapteeni James Cookin matkojen jälkeen merkittävä määrä brittiläisiä, ranskalaisia ja amerikkalaisia aluksia alkoi saapua Tyynenmeren alueelle. Heitä seurasivat venäläiset kuten Grigory Shelikhov ja Nikolai Rezanov, jotka olivat huolissaan pääasiassa uusista venäläisistä siirtomaista Alaskassa. Tämä herätti kysymyksen Siperian itärannikon meripuolustuksesta ja mahdollisuudesta käyttää Amurin jokea varustusreittiä Tyynenmeren alueelle.