Täytä seuraava lause: Polybiuksen "Historiat" alkavat vuonna 264 eKr ja päättyvät 146 eKr (Polybius syntyi noin 200 eKr ja kuoli noin 117 eKr). Hän on kiinnostunut pääasiassa 53 vuodesta, jolloin muinainen Rooma tuli hallitsevaksi maailmanvallaksi. Tämä kausi, 220-167 eaa., näki Rooman alistavan Karthagon ja saaneen hallinnan hellenistisen Kreikan yli. Kirjat I-V käsittelevät tuohon aikaan tärkeiden valtioiden (Ptolemaioksen Egyptin, hellenistisen Kreikan, Makedonian) asioita ja käsittelevät laajasti ensimmäistä ja toista punilaista sotaa. Kirjassa VI hän kuvailee Rooman perustuslakia ja hahmottaa konsulien, senaatin ja kansan valtuudet. Ensimmäisen joukon valtioiden, nimittäin Ateenan ja Theben, ja toisen joukon, joka koostuu Sparta, Kreetan, Mantinea ja Karthago, välisiä eroja hän väitti, että Ateenan ja Theben valtiot seurasivat "epänormaalia" kasvua. "Epätavallisella" Polybius tarkoittaa, että nämä tilat johtuvat sekä noususta valtaansa huipulle että kukistumisesta onnen mielialalle. Koska ateenalaisilla oli Themistokleen kaltaisia johtajia - ja teebalaisilla Pelopidas ja Epaminondas, - niin nämä kaksi valtiota - ovat saaneet jonkin aikaa onnen suosiota. On mielenkiintoista, että Polybiuksen näkemystä Periklesin ajasta voidaan jossain määrin pitää ristiriidassa sen kanssa, mitä useimmat nykyajan historioitsijat pitivät Kreikan kulta-aikana. Sitten hän vertaa Rooman valtion poliittista järjestelmää kreetalaisten ja spartalaisten järjestelmään ja osoittaa, millä suhteella Rooman lait ovat korkeammat kuin karthagolaisten. Hän päättelee, että Rooman valtion menestys perustui sen sekalaatuiseen perustuslakiin, jossa yhdistettiin demokratian, aristokratian ja monarkian elementtejä. Loput "Historiasta" käsittelevät aikaa, jolloin Rooma tuli hallitsemaan Välimerellä, Hannibalin tappiosta vuonna 201 eKr.
Karthago ja kreikkalainen kaupunkivaltio Korintto vuonna 146 eaa.