Kirjoita jatko tähän kappaleeseen - Valtakunta pysyi itsenäisenä, kunnes se liitettiin Mughal-imperiumiin vuonna 1581 Chandrasen Rathoren kuoleman jälkeen. Se pysyi suoran mughulien hallinnassa, kunnes Udai Singh palautettiin valtaistuimelle vasalliksi ja hänelle annettiin Rajan nimi vuonna 1583. 1700-luvun lopulla se oli Mughal-keisarin Aurangzebin tiukan hallinnon alaisena, mutta Rathoren hallitsevan talon sallittiin pysyä puoliautonomisena alueellaan. Tänä aikana Durgadas Rathore kamppaili säilyttääkseen rathore-dynastian ja vapautti Marwarin Mughal-imperiumista 31 vuoden sodan jälkeen. 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alussa kuningaskuntaa valloittivat Scindia ja Holkarin marathahordit. Marwar oli taloudellisesti vararikossa marathalaisten raskaiden verojen vuoksi, ja sen kerran kuuluisa armeija oli nyt laihtunut sisäisistä sodista ja aatelistensa kapinoista, mikä pakotti hallitsijansa pyytämään apua briteiltä. Brittiläisillä ei ollut mitään roolia valtion asioissa ennen 6. tammikuuta 1818, jolloin tuolloin raja Man Singh solmi tytärliiton, jonka jälkeen Marwarin (tai Jodhpurin) rajat jatkoivat ruhtinaskunnan hallitsijoina. Vuonna 1857 Intian kapinan aikana Thakur Kushal Singh Rathoren johdolla Palin Rajput-suurheilu johti kapinaa Raja Takht Singhia ja brittiläisiä vastaan, mutta kapina lopetettiin eversti Holmesin johdolla brittiläisten armeijoiden piirityksen jälkeen Thakursin linnoitus Awassa. Jodhpurin osavaltion armeijat taistelivat Englannin puolella ensimmäisessä maailmansodassa. He taistelivat aktiivisesti Afganistanissa ja Lähi-idässä ja saivat Brittiläiselle imperiumille sarjan voittoja. Jodhpurin keihäsmiehet Mysoren keihäsmiehien tuella kukistivat suuren joukon turkkilaisia ja saksalaisia Haifan taistelussa (1918). He osallistuivat Suezin ja Gazan taisteluun.
, Jordanin laakso, Abu Tellul ja Megiddo.