Tämä aalto alkoi 1980-luvun lopulla vuoden 1989 vallankumousten jälkeen. Sen pääaiheena oli toivo, että kansalaisyhteiskunta, ei valistaminen tai vallankumous, avaisi tien demokratialle arabimaailmassa. Kansalaisyhteiskuntaa pidettiin demokratian syntymisen kannalta olennaisena tekijänä, ja kun vahva kansalaisyhteiskunta kehittyi, demokratia seurasi varmasti. Toivottiin, että demokratia saavutettaisiin viimeistään 1990-luvun lopulla tai 2000-luvun alussa. Saddam Husseinin käskystä Irakin hyökkäys Kuwaitiin
Vuoden 1990 ja sen jälkeisen Persianlahden sodan jälkeen on syntynyt voimakas reaktio tyranniaa vastaan, jota on pidetty kriisin pääasiallisena syynä. Se heikensi myös autoritaarisia hallituksia ja antoi kansalaisyhteiskunnalle enemmän liikkumavaraa. Arabimaailman kansalaisjärjestöjen määrä nousi alle 20 000:sta 1960-luvun puolivälissä yli 70 000:een 1980-luvun lopulla ja 300 000:een vuonna 2008. Kaikesta tästä kehityksestä huolimatta ei ollut merkittävää demokraattista muutosta missään arabivaltiossa koko tämän ajanjakson ajan.