Charles Marlow oli lapsena kiehtonut "tyhjät tilat" kartalla, varsinkin suurimmalla, joka hänen varttuessaan ei ollut enää tyhjä, vaan muuttui "pimeyden paikaksi" (Conrad 10). Silti jäljellä oli suuri joki, "kuten valtava ohut käärme, joka oli käärimätön, jonka pää oli meressä, sen ruumis lepäsi kaukana laajalla maalla ja sen häntä kadonneen maan syvyyksissä" (Conrad 10). Tämän joen kartta kiehtosi Marlowista "niin kuin käärme olisi hämärä" (Conrad 10).
Tapahtumat, jotka johtivat hänen nimitykseensä jokilaivan kapteeniksi