Kesäkuussa 1944 Eichelberger kutsuttiin Kruegerin kuudennen armeijan päämajaan. Seuraava
Biakin taistelu, jonne 41. jalkaväkidivisioona oli laskeutunut toukokuussa, sujui huonosti, ja lentokentät, jotka MacArthur oli luvannut olevan käytettävissä Saipanin taistelun tukemiseksi, eivät olleet amerikkalaisten käsissä. Eichelberger havaitsi, että japanilaiset, jotka olivat läsnä suuremmalla määrällä kuin alun perin ilmoitettiin, olivat piilossa luolissa, joista näkyi lentokentälle. Vaikka amerikkalaiset olivat paremmin koulutettuja ja varustettuja kuin Bunassa, niin olivat myös japanilaiset, jotka käyttivät uusia taktiikoitaan välttääkseen kalliita vastahyökkäyksiä ja vaativat maksimaalista maksua saavutetuista maista. Nähtyään tilanteen omin silmin Eichelberger päätteli, että Fullerin 41. jalkaväkidivisioona ei ollut pärjännyt kovin huonosti. Kuitenkin, kuten Bunassa, Eichelberger vapautti useita upseereita, jotka hänen mielestään eivät toimineet taistelukentällä. Hänen käskynsä oli korvata Fuller työryhmän komentajana eikä vapauttaa häntä osaston komentajana, mutta Fuller pyysi omaa vapautustaan, ja Krueger velvoitti hänet. Eichelbergerin suosituksesta Fuller korvattiin prikaattigeneraali Jens A. Doe. Krueger oli vaikuttunut Eichelbergerin suorituskyvystä Biakilla ja päätteli, että Eichelbergerin taktiikka oli mielikuvitukseton, eikä parempi kuin Fullerin, ja se saattoi viivästyttää saaren valloittamista nopeuttamisen sijaan. Toisaalta MacArthur arvosti Eichelbergerin suoritusta - ja antoi hänelle hopeatähden.