Filippo Paulucci delle Roncole syntyi yhdelle Modenan merkittävimmistä jalosukuisista pariskunnista: hänen isänsä Giuseppe Paulucci delle Roncolen perhe oli pitänyt Vignola, Cividale ja Roncolen feodaalisia tittelejä vuodesta 1768 ja muutti Perugasta Modenaan vuonna 1753. Hänen äitinsä, Claudia Scutellari, oli yksi Parman jalosukuisista perheistä, joilla oli verisuhteita Espanjan hoviin. Filippo oli viides kahdeksasta pojasta, ja hänet hyväksyttiin Sardinian kuninkaan sivuille isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1785. Tämä asema antoi hänelle pääsyn Sardinian kuningaskunnan sotilaalliseen eliittiin. Vuonna 1792 kuningaskunta astui sotaan.
Vuonna 1794 Paulucci nimitettiin varapäälliköksi 2. pataljoonaan ja lähetettiin rintamalle. Hänet vangittiin 27. huhtikuuta, mutta hänet vapautettiin vankienvaihdon jälkeen 7. toukokuuta. Hän jatkoi taistelua ranskalaisia vastaan, kunnes hänet otettiin vangiksi Mondovissa, kun kaupunki antautui Ranskan armeijalle, mutta vapautettiin myöhemmin kuuden päivän kuluttua Cherascon aselevon jälkeen. Ranskan valloittamisen jälkeen hän haastoi kaksintaisteluun ranskalaisen upseerin, joka kyseenalaisti piemonttilaisten sotilaiden urhoollisuuden. Koska kaksintaistelu oli kielletty, Paulucci pidätettiin ja tuomittiin kolmeen viikkoon vankeuteen. 19. marraskuuta 1796 hänet ylennettiin kapteeniksi ja vapautettiin hänen uskollisuuden valan kuninkaalta, joka myönsi hänelle Knight's Cross of the Order of Saints Maurice and Lazarus hänen itsepäisestä uskollisuudesta, jonka hän oli osoittanut.