Kun muslimien valloitusten ensimmäinen aalto Lähi-Idässä laski ja puoli pysyvä raja kahden vallan välillä perustettiin, aloitettiin laaja vyöhyke, jota ei ole vaatinut ei bysanttilaiset eikä arabit ja joka on käytännössä autioitunut (tunnetaan arabiaksi al-Ḍawāḥī, "ulkoiset maat" ja kreikaksi τὰ <unk>κρα, ta akra, "lähimmät osat") Kilikiassa, Taurus- ja Anti-Taurus-vuoristojen eteläisten lähestymistapojen varrella, jättäen Syyrian ja muslimien Anatolian tasan Bysantin käsissä. Sekä keisari Heraclius että kalifi 'Umar (r. 634<unk>644) pyrkivät tuhoamaan tätä vyöhykeä yrittäen tehdä siitä esteen kahden kristillisen valtakunnan välillä. Umayyjen vielä täydellisen alistamisen huolimatta arabit ja muslimit häiritsivät vihollisten alueita ja käytännöllisesti hylättiin (muslimien hyökkäys oli keskeytetty arabien laivastojen alistamissa arabi
Keisari Heraclius