Tämän kappaleen jatkoa kirjoita - Sotien laillisuutta on joskus syytetty suosimasta voittajia ("Victorin oikeudenmukaisuus"), koska joitakin kiistoja ei ole tuomittu sotarikoksiksi. Joidenkin esimerkkien joukossa on Liittoutuneiden tuhot Axis-kaupungeissa toisen maailmansodan aikana, kuten Dresdenin tulipalo, "Operation Meetinghouse" -hyökkäys Tokion kimppuun (historian tuhoisin yksittäinen pommitushyökkäys) ja Hiroshiman ja Nagasakin ydinpommitukset. Toisen maailmansodan strategisten pommitusten osalta ei ollut olemassa kansainvälistä sopimusta tai välinettä, joka suojelisi siviiliväestöä erityisesti ilma-alusten hyökkäyksiltä, joten siviiliväestöön kohdistuneet ilmahyökkäykset eivät olleet virallisesti sotarikoksia. Nürnbergin ja Tokion oikeudenkäynneissä liittoutuneet eivät koskaan syyttäneet saksalaisia, - mukaan lukien Luftwaffen päällikkö Hermann Göringiä, - Varsovan pommituksista.
, Rotterdamin ja brittiläisten kaupunkien hyökkäykset Blitz-taistelun aikana, samoin kuin vailla eroa tehdyt hyökkäykset liittoutuneiden kaupunkeihin V-1 lentävillä pommeilla ja V-2 raketteilla, eivätkä japanilaiset ilmahyökkäyksistä kiinalaisten kaupunkien kimppuun. Vaikka ilmatorjunta-asioita koskevia sopimuksia ei ole, Geneven yleissopimusten pöytäkirja 1, 51 artikla kieltää nimenomaisesti siviiliväestön keskittymien kaupunkien pommitukset millä tahansa menetelmällä (ks. Ilmatorjunta ja kansainvälinen oikeus).