Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  Passage: Korkein piste on Dzyarzhynskaya Hara (Dzyarzhynsk Hill) 345 metrin korkeudella, ja alimpi piste on Nemanin joella 90 metrin korkeudella. Valko-Venäjän keskimääräinen korkeus on 160 metriä merenpinnan yläpuolella. Ilmaston ominaisuudet ovat pehmeät ja kylmät talvet, joiden keskimääräiset tammikuun vähimmäistemperaturat vaihtelevat -4 ° C: stä lounaisessa (Brest) -8 ° C: iin koillisosassa (Vitebsk), ja viileät ja kosteat kesät, joiden keskimääräinen lämpötila on 18 ° C (64,4 ° F). Valko-Venäjällä on keskimääräinen vuotuinen sademäärä 550-700 mm. Maassa vallitsee manner- ja meriilmastojen välinen siirtymävyöhyke. Luonnonvaroihin kuuluvat turvet, pieniä määriä öljyä ja maakaasua, graniittiä, dolomiittia (kalkkikiveä), marlia, liitaa, hiekkaa, rakeita ja saviakin. Lähes 70% säteilystä naapurimaassa Ukrainassa vuonna 1986 tapahtuneesta Tšernobylin ydinonnettomuudesta pääsi Valko-Venäjän alueelle, ja säteilyvaurio vaikutti noin viidennelle Valko-Venäjän maasta (pääasiassa kaakkoisosassa sijaitsevista maatiloista ja metsistä). Yhdistyneet kansakunnat ja muut virastot ovat pyrkineet vähentämään säteilytasoa kärsineillä alueilla erityisesti käyttämällä cesiumkiinteä ja kasvattamalla rapsia, joiden tarkoituksena on vähentää cesium-137:n pitoisuutta maaperässä. Valko-Venäjä rajoittuu viiteen maahan: Latviaan pohjoisessa, Liettuaan luoteessa, Puolaan lännessä, Venäjään pohjoisessa ja itäosassa ja Ukrainaan etelässä. Vuosina 1995 ja 1996 tehdyt sopimukset rajaisivat Valko-Venäjän rajat Latvian ja Liettuan kanssa, ja Valko-Venäjä ratifioi vuoden 1997 sopimuksen, jossa vahvistettiin Valko-Venäjän ja Ukrainan välinen raja vuonna 2009. Valko-Venäjä ja Liettua ratifioivat lopulliset raja-arviointiasiakirjat helmikuussa 2007.  Kysymys: Mikä on Valko-Venäjän keskimääräinen vuotuinen sademäärä?
550 mm:stä 700 mm:een