1860-luvun lopulla poliittiset olosuhteet olivat muuttuneet. Vuonna 1865
Puolalaisten epäonnistunut kansannousu Venäjää vastaan, itsenäinen Kongressin Puola lakkautettiin. Kun unialainen piispa Mikhail Kuzemsky oli kamppaillut venäläisten viranomaisten kanssa, hän kirjoitti eroavansa ja lähti Chełmista. Hänen eronsa ei hyväksytty Vatikaanissa, kun taas venäläisviranomaiset nimittivät Galician-russofiilipapin, Markell Popelin, Eparkin hallinnoitsijaksi, vaikka Popel asui avoimessa jalkavaimossa.