Meksikon raja-sota tai raja-kampanja viittaa sotilaallisiin taisteluihin, jotka tapahtuivat Meksikon ja Yhdysvaltojen rajaseudulla Pohjois-Amerikassa Meksikon vallankumouksen aikana. Sodan ajanjakso kattoi ensimmäisen maailmansodan, jonka aikana Saksa yritti saada Meksikon hyökkäämään Yhdysvaltoihin ja ryhtyi vihollisuuksiin amerikkalaisia joukkoja vastaan. Rajan sota oli viides ja viimeinen suuri konflikti, joka käytiin Amerikan maaperällä. Sen edeltäjiä olivat Yhdysvaltain vallankumoussodan, vuoden 1812 sota, Meksikon-Amerikan sota (1846-1848) ja Yhdysvaltain sisällissota. Meksikon vallankumouksen päättyminen 1. joulukuuta 1920 merkitsi Amerikan rajan sulkemista. Texasin rosvo-osasto oli osa rajasota. Meksikon vallankumouksen alkamisesta vuonna 1910 Yhdysvaltain armeija oli asemalla rajan varrella ja taisteli useita kertoja Meksikon kapinallisten tai liittovaltion kanssa. Konfliktin huippukohta tuli vuonna 1916, kun vallankumouksellinen Pancho Villa hyökkäsi Amerikan rajakaupungissa Columbusissa, Uudessa Meksikossa. Vastauksena Yhdysvaltain armeija, kenraali John J. Pershingin johdolla, - käynnisti retkikunnan
Pohjois-Meksikossa etsimään ja vangitsemaan Villa. Vaikka Villaa ei vangittu, Yhdysvaltain armeija löysi Villistan kapinalliset ja tappoi Villa'n kaksi ylimmän luutnanttia. Vallankumouksellinen itse pakeni ja amerikkalainen armeija palasi Yhdysvaltoihin tammikuussa 1917. Konflikti rajalla jatkui kuitenkin, ja Yhdysvallat käynnisti useita lisäoperaatioita Meksikon alueelle elokuussa 1918 Ambos Nogalesin taistelussa, mikä johti pysyvän raja-seinän perustamiseen. Villistit ja amerikkalaiset eivät olleet ainoa kohde konfliktiin; "Maderistit", "Carrancistit", "Constitutionalistit" ja saksalaiset taistelivat myös amerikkalaisten joukkojen kanssa tänä aikana.