Yhteenveto artikkelista:  Calvin asemalta lähtiessämme oli aamunkoitto, ja kaupungin keskiaikainen linnoitus, joka sijaitsi päämaalla, kylpeytyi ensimmäisten auringon säteiden vaaleanpunaiseen hehkuun. Kuljin ahtaalla rautateillä rannikkoa pitkin, ja olin menossa syvälle Korsikan keskustan vuoristoon itseohjautuvalle kävelyretkelle. 'Oletko sinä GR20-matkalla?' oli kaikkien huulilla oleva kysymys heti, kun he havaitsivat vaelluskenkäni. Vastasin painokkaalla "ei". Saaren vuoristossa sijaitseva polku on Euroopan vaikein. Korsikan mufloni eli vuorilampaat tekevät vaikeasta GR20-retkestä helppoa työtä. GR20-reitti kulkee Corsican vuoristossa - ja se on Euroopan vaikein reitti. Olin valinnut paljon lempeämmän reitin, ainakin niin luulin. Seurasin muinaisia Sentiers de Transhumance -polkuja, joita paimenet ovat käyttäneet yli tuhat vuotta eläimiään kesälaidunnoille vieessään. Se alkoi syrjäisessä Golon laaksossa, erämaassa ja autiossa kanjonissa, jota ympäröivät karut kallioita. Kun olin ensimmäisenä aamuna vaippaillut ylös kallioituneeseen kallioon laakson pohjan yläpuolella, aloin miettiä, mitä olin ottanut itselleni. Seuraavien päivien aikana huomasin, että kävelin kuivilla joenpohjoilla, kiipeilin kivillä varustettujen kuilujen yläpuolella ja tarttuin kaapelikäytäviin, kun kävelin hitaasti horjuvien ripustettujen siltojen yli. Kaikkialla, minne katsoin, näkymät olivat valtavan upeat. Onneksi matkustin mukavasti matkatavarani kuljetettuna hotellista toiseen, joten tarvitsen vain päiväpussin ja vesipulloja, jotka ovat täynnä. Golon laakso, jossa muinaiset Sentiers de Transhumance, joita on käytetty yli 1000 vuotta, alkavat. Useimmat polut olivat selvästi merkittyjä oranssilla maaliaineilla, ja minulla oli kartat ja yksityiskohtaiset ohjeet. Silti oli aikoja, jolloin olin toivottomasti eksyksissä. Majoitus vaihteli pienistä majataloista perheomisteisiin hotelleihin. Ensimmäisenä iltana pysähdyin Casa Balduinaan, yksinkertaiseen majataloon Calacucciassa, - jossa omistaja Jeanne toivotti minut tervetulleeksi Earl Greyn teellä ja kotitekoisella...
Sentiers de Transhumance on ollut Shepherdin käytössä vuosisatoja. Merkitty reitti on helpompi vastaava kuuluisalle GR20 - vaellusreitille. Majoitus vaihteli pienistä majataloista perheomisteisiin hotelleihin. Porto-merikohteessa on 1600-luvulta peräisin oleva genovalainen torni.