Kirjoita jatko tähän kappaleeseen - Kun kriisi Itä-Pakistanissa kehittyi, Intian väliintulon jälkeen ylimmällä sotilasjohtajalla oli täydellinen hallinta armeijan ja valtion asioissa. Yhteisen henkilöstön puuttuessa puolustussuunnitelmia ja operaatioiden toteuttamista valvotti kukin yksikkö, mikä vaikutti asevoimien yleiseen suorituskykyyn. Yksittäisten yksiköiden välinen koordinointi oli yhä vaikeampaa. Pervez Cheeman kirjoittamassa opinnäytetyössä todetaan, että vuonna 1971 käyty sota käytiin "tarkoituksetta ja täysin koordinoitumattomana siviilien ja asevoimien sekä neljän taistelupalvelun: armeijan, laivaston ja ilmavoimien välillä". Lisäksi liittovaltion tutkimuksissa todettiin myös, että ylimmät sotilasjohtoiset olivat vieraantuneet armeijasta, laivastosta ja ilmavoimista, joissa ketään ei otettu luottamuksellisesti, ja yhteisiä ponnisteluja ei tuettu suunnittelun tai operatiivisen tason tasolla, ja niitä myös rajoitettiin erimielisyyksien vuoksi vuoden 1971 Indo-Pakistani-sodan aikana.
- Mitä? Täydellisen ja kattavan viestinnän puutteesta johtuen kumpikin palvelu syytti toisiaan toiminnallisista epäonnistumisista.