10. kesäkuuta hallitus lähti Pariisista Tours'iin. Weygand, ylipäällikkö, julisti nyt, että "taisteluista oli tullut merkityksettömiä". Hän, Baudouin ja useat hallituksen jäsenet olivat jo päättäneet aselevon. Kesäkuun 11. päivänä Churchill lensi Briaren, Orléansin lähellä sijaitsevaan Château du Muguetiin, jossa hän esitti ensin ajatuksensa Bretonin holhouksesta, jolle Weygand vastasi, että se oli vain "fantasia". Churchill sanoi sitten, että ranskalaisten pitäisi harkita "gerillakriisiä". Pétain vastasi, että se merkitsisi maan tuhoa. Churchill sanoi, että ranskalaisten pitäisi puolustaa Pariisia ja muistutti Pétainia siitä, miten hän oli auttanut brittiläisiä 40 divisioonansa kanssa maaliskuussa 1918.
Clemenceaun sanoja: "Taistelen Pariisin edessä, Pariisissa ja Pariisin takana". Churchill kertoi myöhemmin, että Pétain vastasi hiljaisesti ja arvokkaasti, että hänellä oli noina päivinä 60 divisioonan strateginen varasto; nyt niitä ei ollut lainkaan, ja brittien olisi pitänyt tarjota divisioonia Ranskan auttamiseksi. Pariisin tuhoaminen ei vaikuttaisi lopulliseen tapahtumaan. Konferenssissa Pétain tapasi de Gaullen ensimmäistä kertaa kahteen vuoteen. Pétain huomautti hänen äskettäisestä ylennyksestään kenraaliin ja lisäsi, ettei hän onnitellut häntä, koska armeijan asemat eivät auttaneet tappiossa. Kun de Gaulle vastusti sitä, että Pétain itse oli ylennetty prikaattikomentajaksi ja divisioonan komentajaksi Marnen taistelussa vuonna 1914, hän vastasi, että nykytilanteeseen ei ollut "mitään vertailua". De Gaulle myönsi myöhemmin, että Pétain oli oikeassa ainakin siinä suhteessa.