Isänsä hallituskauden sotilaallisiin menestyksiin verrattuna Pietaria on perinteisesti pidetty heikkona hallitsijana, joka menetti maita ja arvovaltaa, antoi sotilaallisten joukkojensa heikentyä, kun hänen maansa raunioitiin ulkomaalaisten tunkeilijoiden toimesta, ja muutti Bulgarian Bysantin satelliitiksi, jota hallitsivat Bysantin agentit keisarinna ja hänen seuralaisensa henkilöissä. Tämä näkemys on kyseenalaistettu uudemmassa tieteessä, joka korostaa vaurautta ja sisäistä rauhaa, jota bulgarialainen yhteiskunta nautti hänen pitkän hallituskautensa aikana, arvioi uudelleen Bulgarian ja sen puoliksi nomadien naapureiden (magyarit ja pechenegit) välisiä suhteita ja kyseenalaistaa Romanoksen lapsenlapsen ja hänen seuralaisensa väitetyn synkät roolin. Vaikka Pietarin hallituskausi oli Bogomil-kirouksen leviämisen todistaja, sen alkuperä oli enemmän väestörakenteen (ehkä innostunut Paulicians asettui aiemmin Bysantin keisareiden Thrace) kuin sosiaalinen, ja Bulgarian ortodoksinen kirkko kanonoi hänet pyhimykseksi. Pietaria pidettiin hyväksi hallitsijaksi keskiajalla, ja kun Bulgaria joutui Bysantin valtaan
(1018-1185), Bulgarian itsenäisyyden palauttamisen yritykset hyväksyivät hänen nimensä korostamaan legitimiteettiä ja jatkuvuutta (sekä Peter Delyan että Constantine Bodin hyväksyivät Pietarin kuninkaallisen nimen pyrkiessään palauttamaan valtaistuimen byzanttilaisilta).