Kirjoita jatko-osa tähän kappaleeseen - Vuoden 1929 mellakoiden yhteydessä
Samaan aikaan juutalaiset kommunistit jakautuivat toisilleen, jotka sympatisoivat verilöylyjen uhrien kanssa, ja toisille, jotka, kuten arabikommunistit, pitivät hetkeä arabien kapinaan brittiläistä miehitystä, maan takavarikointia ja talonpoikien köyhyyttä vastaan. Sidqi toimi Haifassa, jossa hän valvoi puolueen paikallista haarautta, ja piti säännöllisiä yhteyksiä Sheik Izz ad-Din al-Qassamiin. Hän määritteli jälkimmäisen kuoleman vuonna 1935 marttyyriudeksi. Komintern oli jo vuonna 1924 antanut Palestiinan kommunistiselle puolueelle ohjeen araboitua, mutta se ei ollut tuottanut paljon menestystä. Yksi Sidqille osoitetuista tehtävistä oli araboituksen toteuttaminen. Puolueen Palestiinan-haarassa hallitsivat enimmäkseen sosialististen suuntausten juutalaiset, ja sitä epäiltiin pitävän riveissään kripto-sionistisia sympatioita omaavia taistelijoita. Vuonna 1930 brittiläinen poliisi nappasi Sidqinin Jaffassa ja tuomitsi hänet 2 vuodeksi vankeuteen, jonka hän suoritti Jerusalemissa, Jaffassa ja Akkassa. Hänen vanhempi veljensä Ahmad, joka oli myös opiskellut hänen kanssaan KUTV:ssä, oli syyttäjän päätodistaja. Sidqin muistoissa Ahmadia kuvataan hauraana ja hänet pakotetaan tunnustamaan pahoinpitelyillä. Brittiläiset raportit esittävät hänet poliisin ilmiantajana, joka antoi laajoja yksityiskohtia Kominternin yhteyksistä ja koulutuksesta. Vuoden 1932 loppupuolella, kun hänet vapautettiin vankilasta, jossa hän tutustui Abu Jildaan, "aavikon Dillingerin", puolue määräsi hänet ottamaan yhteyttä Awni Abd al-Hadiin, jotta hän voisi alkaa koordinoida Istiqlal- itsenäisyyspuolueen kanssa. Kun Britannian valvonta tiivistyi, kommunistipuolue salakuljetti hänet ulkomaille kesäkuussa 1933 Pariisiin, jossa hän otti Cominternin arabialaisen lehden "The Arab East" toimitusjohtajuuden. Ranskan viranomaiset pidättivät hänet myöhemmin ja pakottivat hänet takaisin Palestiinaan. Myöhemmin hän ajoitti vastustuksensa natsismia kohtaan tähän aikaan.