Kirjoita jatko-osa tähän kappaleeseen - Biliūnasin kirjallisuusuraan katsotaan kuuluvan kaksi erillistä aikaa. Ensimmäinen kattaa vuodet 1900-1903, ja toinen, 1904-1907. Useimmat hänen teoksistaan ovat lyhyitä tarinoita, ja niissä on usein omaelämäkerrallisia sisältöjä, jotka käsittelevät hänen henkilökohtaisia elämänkokemuksiaan. Ensimmäisellä kaudella hänen kirjoituksissaan vallitsee vahvalla sosiaalisella tietoisuudella täynnä oleva realistinen tyyli. Kaksi tämän ajan työtään ovat "Be darbo" (työttömät) ja "Pirmutinis streikas" (ensimmäinen lakko). Sosialistisen luonteen poliittinen ideologia läpäisee tämän ajanjakson ja muistuttaa Jack Londonin ja Theodore Dreiserin varhaisia kirjoituksia. Mahdollisesti sen heikentävän sairauden seurauksena, joka tuohon aikaan oli väistämättä kuolettava, Biliūnas koki hengellisen muutoksen. Hänen poliittiset toiminnansa ja kiinnostuksensa korvattiin melankoliaan ja realistisen ajattelun hylkäämiseen, jotka ilmenivät nyt hänen kirjoituksissaan toisella kaudella. "Brisiaus galas" (Brisiuksen loppu) on itkuinen kertomus perheen koiran kuolemasta, jossa koiran ajatukset vaihtelevat omistajansa ajatuksiin. "Ant Uetlibergo giedra" on melkein matkarekisteri hänen näkökulmastaan Sveitsin Alpeille lähellä Zürichiä. "Liūdna pasaka" (Suruinen tarina) on hänen pisin teoksensa ja psykologinen draama, joka käsittelee vuoden 1863 kansannousua.
- Mitä? Tässä teoksessa päähenkilö, nainen, joutuu vallankumouksen seurauksena tuhoon, ja hänen tarinansa kerrotaan psykologisesta näkökulmasta. Vuosina 1900-1905 Biliūnas kirjoitti noin viisitoista runoa, mukaan lukien useita sonetteja. Näihin sonetteihin vaikuttivat hänen Petrarkin tutkimuksensa. Useimmat hänen runojensa kriittiset arvostelut ovat sitä mieltä, että ne ovat lyhyempiä kuin hänen muut kirjoituksensa. Biliūnas kirjoitti useita artikkeleita kirjallisuuskriitikosta, joita arvostetaan ja joiden katsotaan osoittavan hänen käsittelemiinsä aiheisiin liittyvän ymmärryksensä syvyyttä.