Täytä seuraava lause: Vuonna 1990 Oliveira ohjasi elokuvan "No, ou a Vã Glória de Mandar", jossa pääosissa olivat Cintra, Dória ja Silveira. Elokuva kuvaa Portugalin sotilaallista historiaa, keskittyen sen tappioihin sen voittojen sijaan. Elokuvan historiallinen toiminta sisältää Viriathuksen salamurhan, Toron taistelun,
Alcácer Quibirin taistelu ja portugalilainen siirtomaa- sota. Ainoa poikkeus historiallisista kohtauksista on myyttinen Rakkauden saari, jossa vietetään portugalilaisia tutkimusmatkailijoita ja löytöretkeilijöitä sotilaallisten hahmojen sijaan. Rakkauden saarella on siivekkäitä kupidoita, kauniita nymfejä ja jumalatar Venus. Elokuva kilpaili vuoden 1990 Cannes-elokuvafestivaalissa. Vuonna 1991 Oliveira ohjasi elokuvan "Jumalallinen komedia" ("A Divina Comédia"). Elokuva sijoittuu mielisairaalaan. Elokuva ei perustu Dante Alighierin kuuluisaan teokseen, vaan Raamattuun, José Région näytelmään "A Salvação do Mundo", Fyodor Dostoyevskin "Rikos ja rangaistus" ja "Veljet Karamazovit" sekä Friedrich Nietzschen "Antikristus" -elokuviin. Oliveira totesi, että kaikki hänen käyttämänsä raamatunkohdat "puhuvat jollain tavalla synnin ongelmasta ja lunastuksen mahdollisuudesta, ja tässä mielessä ne kaikki johtuvat lopulta samasta lähteestä". Elokuvassa esiintyy Maria de Medeiros, Miguel Guilherme, Luís Miguel Cintra, Leonor Silveira ja Diogo Dória. Elokuva kilpaili Venetsian elokuvafestivaalilla vuonna 1991, jossa se voitti Grand Special Jury -palkinnon.