Asetus pysyvän neuvoston instituutiosta, joka oli varhainen toimeenpanevan hallinnon muoto Puolan ja Liettuan yhteisvaltion viimeisinä vuosina, suositteli alun perin poliittinen uudistaja Stanisław Konarski. Se oli väliaikaisesti tarkasteltavana Puolan tunkeutuvien naapurien sallimana hallituksen uudistusten aikana, alkaen kokoontumisesta Sejm vuonna 1764
- Mitä? Pysyvä neuvosto luotiin vuonna 1775 osasto-seimin toimesta, kun Venäjän keisarinna Katariina Suuri ja hänen suurlähettiläänäänsä Puolan ja Liettuan tasavallassa, Otto Magnus von Stackelberg, vakuuttui siitä, että se oli tapa varmistaa valtakunnan vaikutusvalta Puolan sisäiseen politiikkaan (valvonta "seijmissä" ja kuninkaalla). Neuvosto oli pysynyt jatkuvassa toiminnassa ja oli sen vuoksi suurelta osin immuuni szlachtan "liberum veto" -obstruktionismille, jota voitiin harjoittaa vain "Sejmin" istuntojen aikana. Neuvosto oli myös paljon vähemmän altis kuin "Sejm" muille vähäisten herrojen häiriötekijöille. Keisarinna Katariina ja suurlähettiläs Stackelberg uskoivat, että neuvostossa hallitsivat anti-kuninkaalliset magnatit ja että se lopettaisi kuninkaan pyrkimykset uudistuksiin.