Täytä seuraava lause: Kesäkuussa tai heinäkuussa 1940 Gertrud Isolani ja hänen tyttärensä pakenivat Gursin leiriltä. He onnistuivat saamaan yhteyden hänen mieheensä, ja näyttää siltä, että he elivät kolmiosaisena "maapallolla" Vichyn Ranskassa. Maan alla eläminen tarkoitti sitä, ettei heitä ollut rekisteröity kaupungintalolle. Vuosina 1940-1942 Saksan viranomaisten marionettihallitukselle myöntämä rajallinen itsemääräämisoikeus Maréchal Pétainin johdolla väheni asteittain. Marraskuussa 1942 Saksan joukot miehittivät Etelä-Ranskan.
Amerikkalaisten joukkojen saapuminen Ranskan Pohjois-Afrikkaan. Tuohon aikaan ranskalaisia poliiseja kaupungeissa ja varsinkin suurissa kaupungeissa seurasivat yhä useammin univormuttuja Gestapon upseereita tai ne korvasivat heidät. Vuosi 1942 oli myös vuosi, jolloin alkoi saksalaisten juutalaisten laajamittainen karkotus Ranskassa: kiireelliset raporteista ilmeni, että löydetyt ja vangitut lähetettiin junalla Saksan kuolemanleireihin itään. Etelä-Ranskassa piilossa asuvien saksalaisten juutalaisten (ja muiden saksalaisten "poliittisten" maanpaossa olleiden) vaara kasvoi, kun viranomaiset asettuivat vaaraan kaikkia Ranskan kansalaisia, jotka auttoivat heitä. 11. marraskuuta 1942 Ursula Isolani onnistui ylittämään rajan Sveitsiin tyttärensä kanssa (joka oli jo pahasti traumatisoitunut) ja kahden epäonnistuneen yrittämisen jälkeen. Lähteet eivät paljoa kerro Isolanin olinpaikasta ja toiminnasta hänen pakenemisensa jälkeen Gursin leiristä ja hänen saapumisensa Sveitsiin, ja tämä hiljaisuus ulottuu heidän pakenemisensa yksityiskohtiin miehitetystä Ranskassa. Vuonna 1969 Isolani kertoi haastattelijalle, että hänen selviytymisensä oli seurausta "onnettomuuksista, ovelaisuudesta ja ennen kaikkea monien hyvien ihmisten avusta".