Täytä seuraava lause: Alun perin rautatieyrittäjät Chitassa suhtautuivat
Verinen sunnuntai ja yhden päivän lakko. Tammikuun lopulla rautatiehenkilöt järjestivät kolmen päivän lakko myöhästyneiden palkkojen vuoksi. Heinäkuussa RSDLP:n agitaatio johti siihen, että 20 käsityöläisen ryhmä esitti vaatimuksia paikallisviranomaisille. Neuvottelut muuttuivat lakkoiksi 25. ja 26. heinäkuuta. Työpajat suljettiin 27. päivänä, ja 28. päivänä työläiset esittivät 33 uutta vaatimusta, mukaan lukien vaatimuksen kahdeksan tunnin työpäivästä. On huomattava, että paikallisten sosialidemokraattijohtajien puheita kuuli jopa 2 000 lakkoilevaa työläistä. Lakot levisivät Transsiiberian rautateiden varrella Irkutskissa, Innokentyssä, Zimassa ja Verkhneudinskissa. Syyskuussa Chitan sosiaalidemokraatit kutsuivat koolle Transbaikalin aktivistien kongressin, johon osallistui 18 edustajaa, jotka edustivat alueen rautatieyrittäjiä sekä Chitan myymälöiden ja varastojen työntekijöitä ja 5 RSDLP:n edustajaa. Lokakuun 1905 yleislakon seurauksena Transbaikaalin rautatie-telegrafityöntekijät esittävät vaatimuksiaan, mukaan lukien radikaalin maareformin. Myöhemmin Chitan rautatieinsinöörit yrittivät perustaa paikallisen "insinöörien liiton" pohjalta kansallisen työntekijöiden kongressin. Chitan järjestäjät perustivat erillisen liiton kauppojen ja varastojen työntekijöille. Joulukuuhun mennessä Chitan tasavalta kattoi suurimman osan suurista asemista, ja tammikuussa 1906 2 500 työntekijää oli organisoitunut paikalliseen ammattiliittoon kahdentoista asemalla, ja heitä edusti 37 edustajaa.