Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  1920-luvulla Michael Heidelberger ja Oswald Avery havaitsivat, että vasta-aineet voivat aiheuttaa antigeenejä ja osoittivat, että vasta-aineet koostuvat proteiineista. John Marrack tutki yksityiskohtaisemmin antigeenin ja vasta-aineen sitoutumisen biokemiallisia ominaisuuksia 1930-luvun lopulla. Seuraava merkittävä edistys tapahtui 1940-luvulla, kun Linus Pauling vahvisti Ehrlichin esittämän lukko-avain -teorian osoittamalla, että vasta-aineiden ja antigeenien väliset vuorovaikutukset riippuvat enemmän niiden muodosta kuin niiden kemiallisesta koostumuksesta. Vuonna 1948 Astrid Fagreaus havaitsi, että B-solut plasmasolujen muodossa tuottavat vasta-aineita. Näiden rakenteellisten tutkimusten merkittävä edistysaskel oli Gerald Edelmanin ja Joseph Gallyn 1960-luvun alussa tekemä vasta-aineen valokatkaisen löytö ja heidän oivaltamisensa, että tämä proteiini on sama kuin Bence-Jones-proteiini, jonka Henry Bence Jones kuvaili vuonna 1845. Edelman löysi, että vasta-aineet koostuvat disulfidiaineisiin sidottuista raskaista ja kevyistä ketjuista. Samanaikaisesti Rodney Porter luonnehti IgG: n vasta- aineen sitovaa (Fab) ja vasta- aineen hännän (Fc) alueita. Yhdessä nämä tiedemiehet päättivät IgG:n rakenteen ja täydellisen aminohappojärjestyksen, minkä ansiosta he saivat yhdessä vuoden 1972 Nobel-palkinnon fysiologiasta tai lääketieteestä. David Givol valmisti ja luonnehti Fv-fragmentin. Vaikka useimmat näistä varhaisista tutkimuksista keskittyivät IgM: hen ja IgG: hen, muut immunoglobuliini-isotyypit tunnistettiin 1960-luvulla: Thomas Tomasi löysi sekretorisen vasta-aineen (IgA); David S. Rowe ja John L. Fahey löysivät IgD: n; ja Kimishige Ishizaka ja Teruko Ishizaka löysivät IgE: n ja osoittivat, että se oli allergisiin reaktioihin osallistuvien vasta-aineiden luokka. Susumu Tonegawa osoitti vuonna 1976 alkaneessa merkittävässä kokeilusarjassa, että geneettinen materiaali voi järjestää itsensä uudelleen muodostaen laajan valikoiman saatavilla olevia vasta-aineita.  Kysymys: Mitä tutkijat tutkivat sen jälkeen, kun B-solujen havaittiin tuottavan vasta-aineita?
vasta- aineproteiinien rakenteita.