Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  Astma tunnistettiin muinaisessa Egyptissä ja sitä hoidettiin juomalla kyphi-nimistä suitsukkeen sekoitusta. Hippokrates nimesi sen virallisesti hengityselinten erityiseksi ongelmaksi noin 450 eaa. Kreikkalainen sana "panting" muodostaa nykyisen nimemme perustan. Vuonna 200 eaa. sen uskotaan liittyvän ainakin osittain tunteisiin. 12. vuosisadalla juutalainen lääkäri-filosofi Maimonides kirjoitti arabiankielisen tutkielman astmasta, joka perustuu osittain arabiankielisiin lähteisiin, jossa hän käsitteli oireita, ehdotti erilaisia ruokavalio- ja muita hoitovälineitä ja korosti ilmaston ja puhtaan ilman merkitystä. Vuonna 1873 yksi ensimmäisistä aiheeseen liittyvistä nykyaikaisen lääketieteen artikkeleista yritti selittää taudin patofysiologiaa, kun taas toinen vuonna 1872 päätteli, että astmaa voidaan parantaa hieroamalla rinta kloroformi-linimenttillä. Vuonna 1880 lääketieteelliseen hoitoon sisältyi pilokarpiini-nimisen lääkkeen suonensisäisiä annoksia. Vuonna 1886 F. H. Bosworth esitti teorian astman ja heinänkuumeen välisestä yhteydestä. Epinefriiniä käytettiin ensi kertaa astman hoitoon vuonna 1905. Suun kautta otettavia kortikosteroideja alettiin käyttää tähän tilaan 1950-luvulla, kun taas hengitettäviä kortikosteroideja ja valikoivia lyhytvaikutteisia beeta-agonisteja alettiin käyttää laajasti 1960-luvulla. Tuohon aikaan ei ollut mitään tehokasta hoitoa. Rooseveltin nuoruutta muokasi suurelta osin hänen heikko terveytensä, joka osittain liittyi hänen astmaansa. Hän koki toistuvia yöaikaisia astmakohtauksia, jotka aiheuttivat hengiltä tukehtumisen kokemuksen, joka kauhistutti poikaa ja hänen vanhempiansa. 1930-1950-luvuilla astmaa tunnettiin yhtenä "pyhistä seitsemästä" psykosomaattisesta sairaudesta. Sen syyksi katsottiin olevan psykologinen, ja hoito perustui usein psykoanalyysiin ja muihin puhumiseen. Koska nämä psykoanalyytikot tulkitsivat astmaattisen hengityksen lapsen tukahdutetuksi itkuun äitinsä perään, he pitivät masennuksen hoitoa erityisen tärkeänä astmasta kärsiville henkilöille.  Kysymys: Millä ihmisryhmillä oli ensisijainen hoito masennukseen 1930- ja 1950-luvuilla?
henkilöillä, joilla on astma