Ottomaani-Safavidin sota 1623-1639 oli viimeinen ottomaanien ja safavidin Persian välillä Mesopotamian vallasta käytyjen konfliktien sarjasta. Persian menestyksen jälkeen Bagdadin ja suurimman osan nykyisestä Irakin valloittamisessa, sodasta tuli umpikuja, koska persialaiset eivät kyenneet painostamaan edelleen Ottomaanien valtakuntaan, ja ottomaanien itse olivat häiriintyneet sodista Euroopassa ja heikentyneet sisäisen sekasorron vuoksi. Lopulta ottomaanien onnistui palauttaa Bagdad, kärsivät suuria tappioita lopullisessa piirityksessä, ja Zuhabadin sopimuksen allekirjoittaminen päättyi ottomaanien sodan voittoon.
Persian joukot eivät voineet tunkeutua Osmanien valtakuntaan. Osmanien mielipiteet häiritsivät sodat Euroopassa ja heikensivät sisäinen sekasorto.