Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  Yksi tällainen paleontologian käytettävissä oleva ominaisuus, jota jakavat kaikki elävät nisäkkäät (mukaan lukien monotremit), mutta jota ei ole missään varhaisessa triassikossa, on kuvattu kuvassa 1 (oikealla), nimittäin: nisäkkäät käyttävät kaksi luuta kuulemiseen, joita kaikki muut amniotit käyttävät syömiseen. Varhaisimmilla amniootteilla oli leukaliike, joka koostui nivelluuista (pieni luu alemman leukan takana) ja neliöluuista (pieni luu ylemmän leukan takana). Kaikki muut kuin nisäkkäät tetrapoodit käyttävät tätä järjestelmää, mukaan lukien sammakkoeläimet, kilpikonnat, lisko, käärmeet, krokotiiliat, dinosaurukset (linnut mukaan lukien), iktyosaurukset, pterosaurukset ja therapsidit. Mutta nisäkkäillä on erilainen leuanliike, joka koostuu ainoastaan hammasluusta (hampaiden ylläpitävä alaleuanluu) ja squamosalista (toinen pieni kalloluu). Jurassikolla niiden neliöluut ja nivelluut kehittyivät keskisorvan incuksiksi ja malleuksiksi. Nisäkkäillä on myös kaksinkertainen takapuolikondyyli; niillä on kallon pohjalla kaksi nappia, jotka sopivat ylimmälle niskan nikamalle, kun taas muilla tetrapodeilla on yksi takapuolikondyyli. Vuonna 1981 julkaistussa artikkelissa Kenneth A. Kermack ja hänen kirjoittajayhteistyönsä väittivät, että nisäkkäiden ja aikaisempien synapsidien välinen raja olisi piirrettävä siinä pisteessä, jossa nisäkkäiden malli okkluusiota oli hankittu ja hammas-squamosal yhteys oli ilmestynyt. He huomauttivat, että valittu kriteeri on pelkästään helppous; heidän valintansa perustui siihen, että "alaleuka on todennäköisimmin säilytettävissä oleva keskiaikaisen nisäkkäin luuranosa". Nykyään useimmat paleontologit pitävät eläimiä nisäkkäinä, jos ne täyttävät tämän kriteerin.  Kysymys: Minkä tyyppinen leuka oli varhaisimmilla amniootteilla?
lihaskohtainen