Fatimidien kalifi al-Aziz aloitti ensimmäisen hyökkäyksen vuonna 992, Damaskoksen kuvernöörin, turkkilaisen kenraali Manjutakinin johdolla. Fatimidien kenraali hyökkäsi emiraattiin, kukisti Bysantin joukot Antiokian "duukin" Michael Bourtzesin johdolla kesäkuussa 992 ja piiritti Aleppon. Hän ei kuitenkaan pystynyt jatkamaan piiritystä voimakkaasti, ja kaupunki pystyi helposti vastustamaan, kunnes keväällä 993 Manjutakin oli pakotettu palaamaan Damaskokseen tarvikkeiden puutteesta. Keväällä 994 Manjutakin aloitti uuden hyökkäyksen, voitti Bourtzesin Oronteksen taistelussa, otti Homsin, Apamean ja Shayzarin ja piiritti Aleppon yhdeksäntoista kuukautta. Sulku oli tällä kertaa paljon tehokkaampaa ja aiheutti pian vakavan ruoan puutteen. Sa'id al-Dawla ehdotti antautumista Manjutakinille, mutta Lu'lu'n päättäväinen asenne antoi kaupungin puolustajille mahdollisuuden kestää kunnes Bysantin keisari Basilius II saapui Syyriassa huhtikuussa 995. Basil, joka oli kampanjoinut Bulgariassa
, oli vastannut Hamdanidien avunpyyntöön ja ylittänyt Pienen Aasian vain kuusitoista päivässä 13 000 miehen armeijan johdolla; hänen äkillinen saapumisensa aiheutti paniikin Fatimidien armeijassa: Manjutakin poltti leirin ja vetäytyi Damaskokseen ilman taistelua.