Vuonna 1838 ja 1839 Schleiden ja Schwann alkoivat edistää ajatuksia siitä, että (1) organismien perusyksikkö on solu ja (2) että yksittäisillä soluilla on kaikki elämän ominaisuudet, vaikka he vastustivat ajatusta siitä, että (3) kaikki solut tulevat muiden solujen jakautumisesta. Robert Remakin ja Rudolf Virchow'n työn ansiosta useimmat biologit kuitenkin hyväksyivät kaikki kolme periaatetta, jotka tulivat tunnetuksi soluteoriana. Soluteoria johti biologit uudelleen näkemään yksittäiset organismit yksittäisten solujen keskinäisinäisinä kokoonpanoina. Tutkijat, jotka nousivat 1900-luvun alkupuolella, aseistettuina voimakkaasti kasvavilla mikroskooppeilla ja uusilla värillisillä menetelmillä, osoittivat, että solujen perusyksikkö on solu ja (2) että yksittäisillä soluilla on kaikki elämän ominaisuudet, vaikka he vastustivat ajatusta, että (3) kaikki solut tulevat muiden solujen jakautumisesta. Robert Hugo V:n ja Rudolf Virchow:n työn ansiosta 1860-luvulla useimmat biologit hyväksyivät kaikki kolme peria, jotka
syvällinen vaikutus biologiseen ajatteluun