Napoléonin sodan syttyessä Saint-Sulpice sai komennon cuirassier-brigadista d'Hautpoulin 2. raskaassa ratsuväkijoukossa Grande Armée -armeijan ratsuväkivarastoon, jota hän komensi vuosina 1805 ja 1807. Vuoden 1807 Eylaun taistelussa Saint-Sulpice haavoittui, mutta viikkoa myöhemmin, 14. helmikuuta, hänet ylennettiin divisioonan kenraaliksi ja hän otti 2. raskaan ratsuväkivuoron komennon korvatakseen haavoista kuolleen d'Hautpoulin. Vuonna 1808 nimetty keisarikunnan kreiviksi, hän taistelee useimmissa viidennen koalition suurissa taisteluissa vuonna 1809: Abensberg
, Eckmühl, Ratisbon, Aspern-Essling ja Wagram. Ranskan Venäjään hyökkäämisen aikana Saint-Sulpice sai komennon ratsuväen rykmentistä. Seuraavana vuonna, maaliskuussa 1813, hänet nimitettiin Fontainebleaun linnan kuvernööriksi, mutta hänet kutsuttiin jälleen Grande Arméeen kuudennen koalition sotaan Saksissa. Vuonna 1814, kun taistelut jatkuivat, tällä kertaa Ranskan maaperällä, Saint-Sulpice määrättiin palvelemaan keisarikunnan marsalliksi Pierre Augereau'n alaisuudessa, jonka määräykset olivat puolustaa Lyonia hyökkääviä liittoutuneita armeijoita vastaan. Eläkkeelle jäätyään hän tuli Ranskan pariksi vuonna 1831. Hänen nimensä näkyy Pariisin Triumfikuilussa.