Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  Cliffordin miehet taistelivat kaksi viikkoa mutaan ja sateeseen - usein vaarallisen lähellä ystävällistä kranaatin ja tykistön tulta - saadakseen japanilaiset pois taistelupositioista matkalla ylös Kilay Ridgeen. Cliffordin pataljoona pääsi viimein 2. joulukuuta tielle näkymättömiltä korkeuksilta, ja 32. divisioonan yksiköt ottivat nopeasti vallan. Cliffordin ryhmä sai 26 kuollutta, 101 haavoittunutta ja kaksi kadonnutta, toisin kuin 900 japanilaista. Kilay Ridge ja sen lähialueita vastaan tehneistä ahkerista ponnisteluistaan molemmat flankoivat pataljoonat saivat Presidential Unit Citations -palkinnon. Clifford ja Spragins saivat kunniamerkkejä. Vasta 14. joulukuuta 32. divisioona lopulta puhdisti Breakneck<unk>Kilay Ridge -alueen ja liittyi 1. ratsuväkidivisioonaan 19. joulukuuta, asettaen Carigara-lahden ja Ormoc-laakson välisen valtatien 2 voimakkaimmin puolustetut osat X-joukkojen valvontaan. Koko tämän vaiheen aikana logistiset ongelmat olivat yhä enemmän haitanneet amerikkalaisia ponnisteluja. Vuoristoinen maasto ja kiistattomat tiet pakottivat kuudennen armeijan kuljetusyksiköt improvisoimaan laivaston laskeutumiskoneiden, laskeutumiskoneiden, ilmahyökkäysten, tykistötraktoreiden, kuorma-autojen ja jopa karabaoiden ja satojen paljain jaloin kulkevien filippiiniläisten kuljetusajoneuvojen täydennysjunia. 727:nnen amfibi-traktoripataljoona teki päivittäisiä, usein useita matkoja ammusten ja ruoka-annosten kanssa Capoocanin ja Calubianin välillä. Calubianista 727-traktoriryhmä kulkisi Naga-joen kautta Consuegraan ja sitten maan kautta Agahangin. Palattuaan he evakuoivat haavoittuneet. Ei ole yllättävää, että monimutkainen aikataulu hidasti tarjontaa sekä hyökkäysten vauhtia, erityisesti Ormoc-laakson pohjois- ja itäpuolella sijaitsevissa vuoristossa ja myöhemmin Ormoc-lahden varrella sijaitsevissa harjanteissa.  Kysymys: montako japanilaista kuoli 1. ratsuväkidivisioonissa?
900:sta