Toukokuussa 1793 hänen joukkonsa olivat ratkaisevassa asemassa Famarsin taistelun voitossa. Hänet nimitettiin päämajanjohtajaksi ja henkilöstöpäälliköksi.
Flanderin pääarmeija, joka seuraa kenraali Karl Mackia. Osana Belgian armeijan joukkoja kenttämarsalkka Saxe-Coburg-Saalfeldin johdolla hän oli ratkaisevassa asemassa Avesnes-le-Secin taistelussa ja myöhemmin Fleuruksen taistelussa (1794). Myöhemmin Hohenlohe-Kirchberg komensi korpusia Reinin yläpuolella ja oli vastuussa Speyeren valloittamisesta ranskalaisilta 17. syyskuuta 1794. Tämä oli hänen viimeinen sotatoimintansa; hän jäi eläkkeelle palveluksesta vuoden 1795 alussa heikentyneen terveytensä vuoksi ja kuoli vuonna 1796.