Sillä välin hänen syrjäytetty veljenpoikansa Al-Mutawakkil pyysi apua Portugalista, jonka kuningas Sebastian I tunsi menettävänsä eniten ottomaanien lisääntyneestä vaikutusvallasta alueella. Sebastian tuki Al-Mutawakkilin vaatimusta ja heinäkuussa 1578 hän ylitti Marokon pohjoispuolelle armeijan kanssa, jota seurasi syrjäytetty sulttaani. Vaikka marokkolaiset lähteet liioittelevat hänen armeijansa kokoa, ei ollut epäilystäkään siitä, että se oli vaikuttava, kun portugalilainen kuningas mainosti kampanjaansa muulle Euroopalle ristiretkeksi ja palkkasi suuren joukon palkkasotureita. Sebastian ei kuitenkaan käyttänyt rannikon varustettuja portugalilaisia asemia hyväkseen ja päätti sen sijaan marssia suoraan maan sisämaahan. Saadian armeija, jota johti Abd al-Malik, hänen veljensä Ahmadin (toinen Muhammad al-Shaykhin poika) seurassa, tapasi portugalilaiset Wadi al-Makhazinissa lähellä Ksar al-Kebiria 4. elokuuta. Wadi al-Makhazinin taistelussa
Alcacer Quibirin taistelussa saadialaiset antoivat portugalilaisille kovan tappion. Sekä kuningas Sebastian että Al-Mutawakkil kuolivat taistelussa, kun taas Marokon puolella myös Abd al-Malik kuoli taistelun aikana epävarmoissa olosuhteissa - joko taistelussa tai joidenkin tietojen mukaan myrkytettynä yhdellä hänen turkkilaisista upseereistaan turvatakseen Marokon täydellisen ottomaanien hallinnan jälkimainingeissä. Näiden kolmen läsnäolosta ja kuolemasta johtuen vuonna 1578 käyty taistelu tunnetaan myös nimellä "Kolmen kuninkaan taistelu".