Hän syntyi 15. huhtikuuta 1659 Ruotsin linnoitetussa leirissä lähellä Kööpenhaminaa.
- Mitä? Hän opiskeli Lundin yliopistossa, Rostockissa, Wittenbergissä ja Uppsalassa. Alun perin hän pyrki diplomatiaan, mutta piti tätä ammattia epämiellyttävänä. Sitten hänestä tuli sotilas, hän palveli Itävallan armeijassa turkkilaisia vastaan ja Vilhelm III:n alaisuudessa Hollannissa. Hän palasi Ruotsiin vuonna 1697. Kun Pohjois-Suuri sota puhkesi, hänet asetettiin vasta perustetun jalkaväkirykmentin komentajaksi. Hän oli yksi harvoista menestyksekkäistä komentajista venäläisiä vastaan Itämeren alueella, kun kuningas Kaarle XII oli kampanjoimassa Puolassa ja Saksissa. Vuonna 1705 Lewenhaupt voitti Gemauerthofin taistelun ja nimitettiin Riian kuvernööriksi. Vuonna 1708 hän sai käskyn marssia itään tarvikekolonnan kanssa tukemaan Kaarle II:n ensisijaisia hyökkäysjoukkoja Venäjälle. Tämä johti Lesnajan taisteluun (1708), jossa hän hävisi ja joutui hylkäämään varansa. Vuonna 1709, kun Lewenhaupt oli liittynyt kuninkaan armeijaan, hänelle annettiin jalkaväen komentaja tuhoisassa Poltavan taistelussa (1709) ja Perevolochnan antautumisessa. Hänet pidettiin vankina Venäjällä, ja hän asui Moskovassa kuolemaansa asti 12. helmikuuta 1719.