Vuonna 1817 hän meni naimisiin Nancy de Bardin kanssa, ja heillä oli neljä lasta. Hänen isänsä, jonka varhaiset kokemukset olivat saaneet hänet vihaamaan aristokraatteja, kasvatti hänet ensimmäisen tasavallan ankarassa uskontunnustuksessa. Vallankumouksen, keisarikunnan ja sen jälkeisen palautuksen aikana Poisson ei ollut kiinnostunut politiikasta vaan keskittyi sen sijaan matematiikkaan. Hänet nimitettiin paroniksi vuonna 1825, mutta hän ei ottanut diplomia esiin eikä käyttänyt titteliä. Maaliskuussa 1818 hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi, vuonna 1822 Amerikan taide- ja tiedeakatemian ulkomaisen kunnianomaisen jäseneksi ja vuonna 1823 Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian ulkomaisen jäseneksi. Heinäkuun 1830 vallankumous
Arago uhkasi häntä menettämällä kaikki hänen kunniansa, mutta tämä häpeä Louis-Philippe hallituksen oli taitavasti estetty François Jean Dominique Arago, joka, kun hänen "poisto" oli juonitellut ministerineuvosto, hankki hänelle kutsu päivälliselle Palais-Royal, jossa hän oli avoimesti ja runsaasti vastaanotti kansalainen kuningas, joka "muisti" hänet. Tämän jälkeen hänen alentumisensa oli tietenkin mahdotonta, ja seitsemän vuotta myöhemmin hänestä tehtiin Ranskan pari, ei poliittisista syistä, vaan Ranskan tieteen edustajana.