Vuonna 1924 Davies nimitettiin SWMF:n pääjärjestäjäksi ja oikeudelliseksi neuvonantajaksi ja valittiin sen varapuheenjohtajaksi. Hän toimi myös Etelä-Walesin edustajana MFGB: n toimeenpanevassa komiteassa vuodesta 1924 vuoteen 1934. Toukokuun 1926 yleislakossa
, Etelä-Walesin kaivostyöläiset olivat kaikkein innokkaimpia tukijia. Kun kansallinen lakko romahti yhdeksän päivän jälkeen, Davies johti jatkuvaa vastarintaa Walesin hiilikaivoksilta kuukausien ajan ennen kuin hän antautui ankarilla ehdoilla joulukuussa. Dowlais oli viimeinen alue, joka palasi töihin. Vuoden 1926 jälkeistä aikaa merkitsi paljon kommunistien ja ei-kommunistien ryhmien välisiä taisteluja hiilikaivoksilla. Davies ja muut ei-kommunistit saivat syytteen yhteistyöstä "sosiaalifasismin" kanssa; kommunistien johtaman kansallisten vähemmistöjen liikkeen julkaisemassa esitteessä häntä sanottiin "vääräksi militanttiksi". Hän jatkoi kuitenkin työskentelyään kaikkien vasemmistolaisten ryhmien välisen yhteistyön puolesta. Kun Hitler nousi valtaan Saksassa vuonna 1933, Davies kannatti työväenpuolueen yhtenäisyyttä, koska hän uskoi, että ILP: n yhä vasemmistolaisempi kanta ja kommunistipuolueen sitoutuminen väkivaltaiseen vallankumoukseen saattaisivat luoda edellytykset fasismille. Vuonna 1931 Davies valittiin Merthyr Tydfilin kaupunginvaltuustolle.