Yhteenveto artikkelista:  Jos olet kuuluisa ja laulat Yhdysvaltain kansallislaulua, - ole valmis tulemaan kansallisena sankarina tai kansalliseksi häpeäksi. Tosiasiat ovat tosiasioita. Kysy Vinceltä, Whitneyltä, Roseannelta, Jimiltä ja Michaelilta. Mötley Crüen Vince Neil muistutti meitä jälleen tällä viikolla "The Star-Spangled Banner" -kappaleen vaarasta. Totta kai, hän voi repiä sen "Girls, Girls, Girls" ja "Dr. Feelgood", mutta tämä on eri tarina -- täysin eri tarina. Se, että Neil teurasti kappaleen ennen Las Vegasin Outlawsin peliä, olisi epäystävällistä ammattilaisille. Teurastusta on vähemmän, kun teurastajat ovat lopettaneet työnsä. Whitney Houston asetti modernin standardin kansallislaululle Super Bowl XXV:ssä. Persianlahden sodan alkuvaiheessa vuonna 1991 isänmaallinen Amerikka tervehti hänen suoritustaan. Vain kuusi kuukautta aiemmin koomikko Roseanne Barr oli saattanut asettaa alhaisen vedenpinnan. San Diego Padresin pelissä yleisö huusi hänen esityksensä ja presidentti George H. W. Bush kutsui sitä häpeälliseksi. Presidentin peukalot ovat aina alhaalla. Yksi kiistanalaisimmista ja rakastetuimmista versioista "The Star-Spangled Bannerista" on vuodelta 1969. Jimi Hendrix sytytti Amerikan valtavirran - psykedeelisen versionsa kansallislaulusta Woodstockin sukupolven iloksi. Ja sitten on Michael Boltonin versio. Hän ei tuottanut pettymystä, kun hän lauloi American League -mestaruussarjassa vuonna 2003. Bolton selviää, mutta on pieni ongelma. Sanat. Osaako kukaan sanoa "sängyn muistiinpanot"?
Kansallislaulun laulaminen on riskialtista. Whitney Houston teki sen, Roseanne Barr tuhosi sen.