Yhteenveto artikkelista:  Se, miten voimme laskea sen etäisyyden, mitä voimme kuulla mutta emme näe, on ollut jonkin verran mysteeriä - aina tähän asti. Tiedemiehet sanovat, että tiedämme, kuinka kaukana äänen lähde on, kuunnellamalla sen tuottamia kaikuja. Eräässä tutkimuksessa he havaitsivat, että äänen kaiku auttaa meitä määrittämään etäisyyden esimerkiksi käänteessä kulkevan auton tai lähellä olevan henkilön. Connecticutin yliopiston tiedemiehet sanovat, että tiedämme, kuinka kaukana äänen lähde on, kun kuuntelemme sen tuottamia kaikuja (kuvassa näkyy varasto). He havaitsivat eräässä tutkimuksessa, että äänen kaiku auttaa meitä määrittämään etäisyyden esimerkiksi käänteessä kulkevan auton tai lähistöllä olevan henkilön. Tutkimuksen tekivät Connecticutin yliopiston tiedemiehet, ja se julkaistiin Journal of Neuroscience -lehdessä. He sanoivat, että kaiku ja äänenvoimakkuuden vaihtelut ovat vihjeitä, joita käytämme selvittääksemme etäisyyden itsemme ja melun lähteen välillä. Tutkijat ovat jo kauan ymmärtäneet, miten voimme tunnistaa äänen suunnan - onko se vasemmalla vai oikealla, edessä vai takana, ylä- vai alapuolella. Neandertalilaisten anatomia oli monin tavoin erilainen kuin meidän. Nyt asiantuntijat sanovat, että jopa pieni luukappale niiden korvissa on erilainen kuin nykyajan ihmisillä, mikä herättää mahdollisuuden, että kuolleet muinaiset sukulaisemme kuulivat myös toisin kuin me. Tutkijat loivat 40 vuotta sitten Ranskassa löydetyn neandertalilaisen lapsen keskikorvan luun tietokonemallien. Kahden vuoden ikäisestä lapsesta, jota kutsutaan nimellä La Ferrassie 8, löytyvät jäännökset La Ferrassiesta Dordognessa, lounais-Ranskassa, vuosina 1970-1973. Asier Gómez-Olivencia, Ikerbasque-tutkija Baskimaiden yliopistossa Pohjois-Espanjassa, teki 3D-tietokonekonstruktion jäännöksistä. Hänen The Journal of Human Evolution -lehdessä julkaistussa tutkimuksessaan paljastetaan toinenkin anatominen ero neandertalilaisten ja nykyajan ihmisten välillä pienimmissäkin ruumiin luissa. Mutta miten me...
Connecticutin yliopiston tutkimus paljastaa, miten voimme mitata etäisyyksiä. He sanoivat, että kaikujen kuuntelu kertoo, kuinka kaukana jokin on. Kun ääni on lähellä, äänen enimmäis - ja vähimmäisvoimakkuuden erot ovat ilmeisiä. Mutta kun se on kaukana, hermosolut sytyttävät vähemmän, ja tiedämme sen olevan kauempana.