Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  Passage: Vuonna 1998 Kerner havaitsi, että todellisissa kenttäliikennetiedoissa vapaassa virtauksessa esiintyvä laaja liikkuva ruuhka havaitaan F → S → J-vaihevaihteluiden kaskadina (kuva 9): ensinnäkin synkronoidun virtauksen alue esiintyy vapaan virtauksen alueella. Kuten edellä on selitetty, tällainen F → S -vaihevaihtelu tapahtuu enimmäkseen pullonkaulassa. Synkronoidussa virtausvaiheessa tapahtuu edelleen "itsekompressio" ja ajoneuvon tiheys kasvaa, kun taas ajoneuvon nopeus vähenee. Tätä itsepakkausta kutsutaan "pinch effectiksi". Synkronoidun virtauksen "pinch" -alueilla syntyy kapeita liikkuvia jumituksia. Jos nämä kapeat liikkuvat tukot kasvavat, syntyy laajoja liikkuvia tukkoja, jotka on merkitty kuvassa 9 olevalla S → J-merkillä. Näin ollen laajat liikenneruuhkat ilmenevät myöhemmin kuin liikenneruuhka (F → S-siirtymä) on tapahtunut ja toisella tien kohdalla pullonkaulan yläpuolella. Kun Kerner<unk>s F → S → J -vaihevaihtelut, joita esiintyy todellisessa liikenteessä (kuva 9 (a)) esitetään nopeus-tiheysasteikolla (kuva 9 (b)) (tai nopeus-virtaus- tai virtaus-tiheysasteikolla), on muistettava, että synkronoidun virtauksen tila ja matalan nopeuden tila laajassa liikkuvassa ruuhkassa mitataan eri tiepaikoissa. Kerner toteaa, että laajojen liikkuvien ruuhkojen esiintymistiheys kasvaa, jos synkronoidun virtauksen tiheys kasvaa. Laajat liikkuvat ruuhkat lisääntyvät edelleen ylävirtaan, vaikka ne lisääntyisivät synkronoitujen virtausten alueiden tai pullonkaulojen kautta. Selvästikin mahdollinen on myös mikä tahansa paluuvaihevaihteluiden yhdistelmä (kuvassa 9 kuvatut S → F, J → S ja J → F -vaihteluet).  Kysymys: Mitä pinch-alueille tapahtuu itsepuristuksen aikana?
Pieniä liikkuvia jumien ilmestyminen