Kirjoita tämän kappaleen jatko - Seitsemännen luokan päätyttyä Mikhail jätti perheensä ja palasi isäpuolensa luvalla Kuryaan, kävelemällä lähes 1 000 km. Kuryassa hän sai töitä mekaanikoksi traktoriasemalla. Tehtaalle sijoitettu juhlien järjestäjä huomasi miehen taitavuuden ja antoi hänelle ohjeen ("napravlenie") työskennellä lähellä sijaitsevassa aseiden suunnitteluvirastossa, jossa hän työskenteli kiväärien varastojen testaajana. Vuonna 1938 hänet värväytettiin Punaiseen armeijaan. Pienen koon ja insinööriosaamisensa vuoksi hänet määrättiin panssarivaunujen mekaanikoksi ja myöhemmin panssarivaunujen komentajaksi. Koulutuksen aikana hän teki ensimmäiset keksinnönsä, jotka koskivat paitsi säiliöitä myös pieniä aseita, ja Georgy Zhukov palkitsi hänet henkilökohtaisesti rannekellolla. Kalašnikov palveli T-34-koneissa Stryissä asemassa olevan 108. panssarivaunujoukkojen 24. panssarivaunujoukkueessa ennen kuin rykmentti vetäytyi Brodin taistelun jälkeen.
Kesäkuussa 1941. Hän haavoittui taistelussa Bryanskin taistelussa lokakuussa 1941 ja oli sairaalassa huhtikuuhun 1942 asti. Viimeisinä kuukausina sairaalassa hän kuuli sotilaita valittavan nykyisistä kivääreistään, jotka kärsivät häiriöistä. Kun hän kuuli valituksia Neuvostoliiton sotilaista, - heti kun hänet vapautettiin, hän ryhtyi työskentelemään kuuluisan AK-47-hyökkäyskiväärin parissa.