Kirjoita jatko tästä kappaleesta - Marengon taistelu
(14. kesäkuuta 1800) aloitti poliittisen idean, joka jatkui sen kehitystä Napoleonin Moskovan kampanjaan saakka. Napoleon suunnitteli vain Milanon herttuakunnan säilyttämistä Ranskalle ja Itävallan jättämisen syrjään, ja hänen ajateltiin valmistavan uutta kampanjaa idässä. Amiensin rauha, joka maksoi hänelle Egyptin hallinnan, oli väliaikainen aselepo. Hän laajensi vähitellen valtaansa Italiassa liittäen Piemontin ja hankkimalla Genovan, Parman, Toscanan ja Napolin ja lisäsi tämän italialaisen alueen Cisalpin tasavaltaansa. Sitten hän piiritti Rooman valtiota ja aloitti vuonna 1801 konkordatin, jolla hallitaan paavin aineellisia vaatimuksia. Kun Napoleon tajusi erehdyksensä, kun hän nosti paavin auktoriteetin esikuvahenkilön asemasta, hän laati "Articles Organiques" (1802) tavoitteenaan tulla paavin lailliseksi suojelijaksi, kuten Kaarle Suuri. Piilottaakseen suunnitelmansa ennen niiden toteutumista hän herätti Ranskan siirtomaahallituksen pyrkimyksiä Britanniaa vastaan ja muistoa Pariisin rauhansopimuksesta vuonna 1763, mikä pahensi Britannian kateutta Ranskaa kohtaan, jonka rajat ulottuivat nyt Reiniin ja sen yli, Hannoveriin, Hampuriin ja Cuxhaveniin. Napoleonin hallitsijat olisivat uuden porvariston ja vanhan aristokratian fuusio.