Valko-Venäjä (tunnetaan myös nimellä Valko-Venäjän sosialistinen neuvostotasavalta), joka tunnetaan nykyään nimellä Valko-Venäjä, oli Neuvostoliiton tasavalta toisen maailmansodan alussa. Valko-Venäjän rajoja laajennettiin merkittävästi Puolan hyökkäyksessä vuonna 1939 ja viimeisteltiin toisen maailmansodan jälkeen. Stalingradin ja Kurskin sotakatastrofien jälkeen
, saksalaiset perustivat yhteistyökumppaneiden valko-veneen itsehallinnon (BCR), jotta he voisivat saada paikallista tukea Neuvostoliiton vastaisille operaatioilleen. Valko-Venäjän BCR puolestaan muodosti kahdenkymmenen tuhatta vahvan Valko-Venäjän kotimaan puolustuksen (BKA), joka toimi 23. helmikuuta 1944 - 28. huhtikuuta 1945. Apuja tarjosivat paikalliset hallintoviranomaiset Neuvostoliiton aikakaudesta ja sota-ajan julkiset järjestöt, mukaan lukien entinen Neuvostoliiton Valko-Venäjän nuoret. Puna-armeija valtasi pian maan. Valko-Venäjä menetti sodan aiheuttaman tuhon vuoksi merkittävän määrän väestöä ja taloudellisia resursseja. Monia taisteluita käytiin Valko-Venäjän ja sen naapurimaiden alueella. Valko-Venäjä osallistui myös alueellisiin konflikteihin.