Yhteenveto artikkelista:  Miten yli 200 tyttöä voi kadota? Miten Nigerian hallitus ja muu maailma ovat saaneet tämän tapahtua? On kulunut täsmälleen 365 päivää siitä, kun tytöt siepattiin Chibokissa, Nigerian koillisosassa, keskellä yötä sisäoppilaitoksen asuntolasta. He ovat yhä kateissa. Meidän kaikkien pitäisi tuntea häpeää siitä, että elämme maailmassa, jossa fanaattisten roistojen on mahdollista tuhota nuorten tyttöjen elämät. Sääli, että kun tällaisia hirvittäviä tekoja tapahtuu, - yhteinen huomiomme on niin ohimenevä. Vuosi sitten en olisi voinut kuvitella, että olisimme täällä tänään, - juhliessamme näiden tyttöjen kadonneen 12 kuukautta. Heidän sieppauksensa alkuaikoina suuri osa maailmasta seisoi yhtenä, kokoontumassa hashtagin #BringBackOurGirls ympärille. Kun olin Nigeriassa CNN:n tiimin mukana uutisen uutisoinnissa, minua kannusti tämä globaali solidaarisuus. Vuosi myöhemmin tapaamme miehen, joka taistelee yhä #PäästäTyttöjemmePäähän. Maailmanlaajuisen huomion sokaisevassa valossa ja kysymysten valossa, jotka koskivat heidän epäonnistunutta reagointiaan kidnappauksiin, Nigerian hallitus tunsi vastuun painon ja sai rohkaisun ryhtyä suurempiin toimiin; USA:n, Ison-Britannian, Ranskan ja Kiinan kaltaisten avun tarjoukset hyväksyttiin. Nigerian hallituksen virkamiehet lupasivat lupauksen toisensa jälkeen, että tytöt palaavat kotiin. Missä he ovat, ja missä on maailmanlaajuinen raivo rikkoutuneista lupauksista ja unelmista? Sydämeni on kadonneiden tyttöjen surullisten läheisten kanssa tänä tuskallisena vuosipäivänä. Köyhät ja sosiaalisesti syrjäytyneet, monilla heistä on vain toivo, että heidän tyttärensä palaavat jonain päivänä. Pakenevat tytöt vaarantavat henkensä koulunkäynnin takia. Toivon ylläpitämisen tehtävän on suurelta osin ottanut vastaan kourallinen #BringBackOurGirls -kampanjan osallistujia Nigeriassa. Nämä miehet ja naiset ovat työskennelleet väsymättä pitääkseen tarinan elossa viimeisen vuoden ajan; heidän kamppailunsa on ollut tuskallinen ja yhä yksinäisempi. Mutta kuten...
Boko Haram sieppasi 276 tyttöä kouluistaan. Vuoden kuluttua vain kourallinen on paennut ja palannut kotiin. Meidän kaikkien pitäisi tuntea häpeää siitä, että huomiomme on niin ohimenevä.