Itävallan perintösotien aikana hän palveli kenttämarsalkka George Waden henkilökunnassa Dettingenissä.
Kesäkuussa 1743 ja Cumberlandin herttuan henkilökunnassa Fontenoy'ssa toukokuussa 1745. Hänet nimitettiin 48. jalkaväen everstiksi 6. huhtikuuta 1746, ja hän osallistui Cullodeniin myöhemmin samana kuussa jakobittien kapinan aikana. Hänen seuraava taistelunsa heinäkuussa 1747 oli Lauffeldissä, jossa hän häviää kuoleman, vangitaan ranskalaiset, mutta vapautetaan ehdonalaisesti muutamaa päivää myöhemmin. Heinäkuussa 1749 hänet siirrettiin 48. jalkajoukosta 34. jalkajoukkoon, ja hän palveli rykmenttinsä kanssa Menorcan varuskunnassa vuonna 1751.