Vuonna 1992 IAAF:n maailmanmestaruuskilpailussa Radcliffe voitti juniori-tittelin päihittämällä Wang Junxian ja Gete Wamin Bostonissa, kun hän oli toipunut vakavasta astmakohtauksesta viikkoja aiemmin. Radcliffe pääsi sitten junioriurheilun maailmanmestaruuskilpailuihin ja sijoittui neljänneksi 3000 metrin juoksussa. Radcliffe pääsi ensimmäisessä kisoissaan Durhamissa vuoden 1993 alussa olympialaismestari Derartu Tulun jälkeen toiseksi. 19-vuotiaana Radcliffe tuli seitsemänneksi vuoden 1993 maailmanmestaruuskilpailuissa. Radcliffe voitti peräkkäin World Cross Challenge -kilpailut Durhamissa ja Malluskissa vuoden 1994 kauden aluksi. Radcliffe ei päässyt maailmanmestaruuskilpailuun.
ja jalkavammoineen. Radcliffe sai aluksi väärän diagnoosin vammasta, joka pakotti hänet jättämään koko vuoden 1994 väliin ja ajatteli lopettaa, koska vamma ei paranisi. Fanny Blankers-Koen -kilpailussa Hengelossa vuonna 1995 Radcliffe voitti Tulun ja oli kolmas nopein brittinainen 5000 metrin juoksun ajan. Maailmanmestaruuskilpailussa Radcliffe pääsi helposti 5000 metrin finaaliin, jossa hän sijoittui viidenneksi. Vuoden 1996 Securicor-kilpailussa Radcliffe juoksi 5000 metrin juoksun ja pääsi toiseksi. Radcliffe tuli viidenneksi 5000 metrin juoksussa olympialaisissa. Vuonna 1996 Radcliffe pääsi kolmanneksi Durhamissa.