Saksalaiset käyttivät erikoiskoulutettuja hyökkäysjoukkoja menestyksekkäästi vuonna 1918 operaatio Mikaelin aikana.
Se rikkoi liittoutuneiden juoksuhaudat ja antoi jalkaväelle mahdollisuuden päästä etujoukkoon. Vaikka suurin osa saksalaisista oli jalkaisin, he olivat pian uhkaamassa Pariisia. Vain oikea-aikainen ja tiukka vastarinta, reservien käyttö ja saksalaisten logistiset ja henkilöstön ongelmat estivät liittoutuneiden katastrofin. Tämän keväthyökkäyksen jälkeen liittoutuneet aloittivat sarjan vastahyökkäyksiä panssarivaunuilla ja pienillä hyökkäysjalkaväen yksiköillä, joita suojasivat ilma-aseet ja lyhyet intensiiviset tykistöiskut, kun taas pääjalkaväki seurasi ja valloitti vahvuuksia. Tämä pakotti saksalaiset perääntymään - ja alle kolmen kuukauden kuluttua liittoutuneet olivat saavuttaneet suurimman alueellisen voiton länsirintamalla sodan alkamisen jälkeen. Saksalaiset vaativat rauhaa sodan lopettamiseksi.