Hän tunnisti kaksi uutta dominoivia ja vuorovaikutteisia geneettisiä paikkoja, joita hän nimitti erotteluksi (Ds) ja aktivoijaksi (Ac). Hän totesi, että erottelu ei vain erottanut tai aiheuttanut kromosomin rikkoutumisen, sillä oli myös erilaisia vaikutuksia naapurigeeneihin, kun aktivoija oli myös läsnä, mikä sisälsi tiettyjen vakaiden mutaatioiden muuttamisen epävakaiksi. Vuoteen 1948 mennessä hän teki yllättävän löydön, että sekä erottelu että aktivointi pystyivät siirtämään tai asemaan kromosomiin. Hän havaitsi Aclin ja D: n siirtymisen vaikutukset muuttamalla akolyyneitä maissiaineiden värimuotoja maissiaineiden akolyyneiden akolyyneiden akolyyneiden akolyyneiden akolyyneiden akolyyneiden akolyyneiden akolyyneiden akolyyneiden akolyyneiden akolyyneiden akolyyneiden välillä, ja hän totesi, että se voidaan selittää myös muilla geeneillä, jotka eivät liityneet mu
Tyyppiä, jollaisia käytetään