Monet länsimaisten historioitsijoiden teokset kiellettiin tai sensuroitiin, ja monet historian alueet kiellettiin myös tutkimukselta, koska niitä ei virallisesti koskaan ollut tapahtunut. Tästä syystä Neuvostoliiton historiografia pysyi suurimmaksi osaksi tuon ajan kansainvälisen historiografian ulkopuolella. Ulkomaisen historiografian käännökset tuotettiin (jos ollenkaan) katkaistuna, johon liittyi laaja sensuuri ja "korjaavat" alaviitteet. Esimerkiksi Basil Liddell Hartin toisen maailmansodan historian venäjänkielisessä käännöksessä vuodelta 1976 Puna-armeijan upseereiden sota-ajan puhdistukset, Molotov-Ribbentrop-sopimuksen salainen pöytäkirja, monet talvisodan yksityiskohdat, Baltian maiden miehitys, Bessarabian ja Pohjois-Bukovinan neuvostomiehitys
, Liittoutuneiden avusta Neuvostoliitolle sodan aikana, monien muiden länsimaisten liittoutuneiden ponnisteluja, Neuvostoliiton johdon virheitä ja epäonnistumisia, Neuvostoliiton kritiikkiä ja muuta sisältöä sensuroitiin.