Kirjoita jatko tämän kappaleen - dynastian nousu valtaan alkoi vuonna 1510, kun Muhammad al-Qa'im julistettiin Sousin laakson heimojen johtajaksi vastarintaansa portugalilaisia vastaan, jotka miehittivät Agadirin ja muut rannikkokaupungit. Al-Qai'min poika Ahmad al-Araj sai Marrakechin hallintaan vuonna 1525 ja kilpailun jälkeen hänen veljensä Muhammad al-Shaykh otti Agadirin portugalilaisilta ja lopulta Fezin Wattasideilta, turvaamalla lähes koko Marokon. Sen jälkeen kun ottomaanien salamurhasi Muhammad al-Shaykh vuonna 1557, hänen poikansa Abdallah al-Ghalib nautti suhteellisen rauhallisesta hallituskaudesta. Hänen seuraajansa kuitenkin taistelivat keskenään, mikä huipentui vuonna 1578 Ksar el-Kebirin taistelussa.
(tai "Kolmen kuninkaan taistelu"), jossa saadilaiset voimat kukistivat täysin Muhammad II al-Mutawakkilin puoleen portugalilaisen sotilaallisen intervention. Tämän voiton johdosta Ahmad al-Mansurista tuli sulttaani ja johti Saadianin vallan huippua. Hallituksensa jälkipuoliskolla hän aloitti menestyksekkään hyökkäyksen Songhain valtakuntaan, jonka seurauksena perustettiin Timbuktuun keskittynyt Pashalik. Al-Mansurin kuoleman jälkeen vuonna 1603 hänen poikansa kuitenkin taistelivat pitkän sisäisessä konfliktin perimiseksi, joka jakoi maan ja heikensi dynastian valtaa ja arvostusta. Saadien valtakunta yhdistyi sodan päätyttyä vuonna 1627 ja alueen uudet ryhmittymät nousivat haastamaan Saadien auktoriteettia. Viimeinen saadialainen sulttaani Ahmad al-Abbas murhattiin vuonna 1659, mikä lopetti dynastian. Moulay al-Rashid valloitti myöhemmin Marrakechin vuonna 1668 ja johti Alaouite-dynastian Marokon valtaan.