Täytä seuraava lause: Yksi kolmesta ryhmästä, jotka tunnetaan nimellä "Thugutin benjaminit" (ulkoministerin Johann Amadeus Francis de Paulan, Thugut-paronin, luotettavat avustajat, vuoden 1799 kampanjan aikana, Weyrother toimi Feldzeugmeister Pál Krayn henkilöstöpäällikkönä, jossa hän erottui Legnagossa (26. maaliskuuta), Magnanossa (5. huhtikuuta) ja nyt palvelen yhteyshenkilönä venäläiselle kenttämarsalkille Alexander Suvoroville
Novi 15. elokuuta. Hän suunnitteli sitten Aleksandr Suvorovin johdolla venäläisten joukkojen eeppisen marssin Saint Gotthardin solan yli. Weyrother ylennettiin "Oberstiksi" (eversti) 5. helmikuuta 1800 ja sai komennon jalkaväkirykmentistä Nr. 7 "Schröder", joka oli osa armeijaa Saksassa Pál Krayn johdolla, mutta uusi haava ja kampanjan rasitukset johtivat siihen, että hän jätti armeijan toipumaan. Keisari Frans II kutsui hänet takaisin syksyllä 1800 ja määräsi hänet 18-vuotiaan Itävallan arkkiherttua Johanneksen, Baijerin armeijan uuden komentajan, ja hänen "Adlatus" (pääneuvonantajansa) Franz von Lauerin, henkilöstöpäälliköksi. Uskoen Jean Moreaun ranskalaisen armeijan olevan perääntymässä, Weyrother järjesti aggressiivisen takaa-ajon voimakkaasti metsästetyllä maastolla neljällä ei-keskinäisesti tukevalla sarakkeella. Sen sijaan Moreau pysyi aloillaan, järjesti väijytyksen ja ympäröi itävaltalaisten vasemman siiven. Hohenlindenin taistelu osoittautui katastrofiksi itävaltalaisille, mikä lopetti toisen koalition sodan. Weyrother nimitettiin kuitenkin uuden ulkoministerin, kreivi Ludwig Cobenzlin, sotilasneuvonantajaksi Steyrin aselevon jälkeisissä neuvotteluissa, jotka johtivat Lunevillen rauhaan vuonna 1801.