Kirjoita jatko-osa tähän kappaleeseen - on epäselvää, kuka ensimmäisenä löysi organismin. Brittiläisen intialaisen armeijan kirurgi David Douglas Cunningham on saattanut nähdä sen vuonna 1885, mutta hän ei ole kyennyt yhdistämään sitä tautiin. Venäjän sotilaskirurgi Peter Borovsky, joka työskenteli Tashkentissa, tutki "orientaalin kivun" etiologiaa, joka tunnettiin paikallisesti nimellä "sart" -kipu, ja julkaisi vuonna 1898 ensimmäisen tarkan kuvauksen aiheuttajasta, kuvaili oikein loisen suhdetta isäntäkudoksiin ja viittasi sen oikein ensisilmäeläimiin. Koska hänen tuloksensa julkaistiin venäjäksi vähälevikkeessä, hänen tuloksiaan ei kuitenkaan tunnustettu kansainvälisesti hänen elinaikanaan. Vuonna 1901 Leishman tunnisti "dum-dum-kuumeesta" (Dum Dum on Kalkutalle lähellä sijaitseva alue) kuollut potilaan pernan peitteestä otetuissa rasva-aineissa tiettyjä organismeja ja ehdotti, että ne olisivat trypanosomeja, jotka löydettiin ensimmäistä kertaa Intiasta. Muutamaa kuukautta myöhemmin kapteeni Charles Donovan (1863<unk>1951) vahvisti Leishman-Donovanin ruumiiden löytymisen Etelä-Intian Madrasin asukkailta otetuista tahroista. Mutta Ronald Ross ehdotti, että Leishman-Donovanin ruumiit olivat uuden loisen solun sisäisiä vaiheita, jonka hän nimesi "Leishmania donovani". Charles Donovan esitti ensimmäisen kerran yhteyden sairauteen "kala-azar", ja Charles Bentleyn havaitseminen "L. donovani" potilaista, joilla oli "kala-azar", osoitti sen lopullisesti. Lionel Napierin ja Ernest Struthersin esittämä hypoteesi trooppisen lääketieteen korkeakoulussa Kalkutassa ja myöhemmin hänen kollegoidensa todistus. Taudista tuli suuri ongelma Sisiliassa taistelleille liittoutuneille joukkoille
Leonard Goodwinin tutkimukset osoittivat pentostamin olevan tehokas hoito.