Kirjoita jatko-osa tälle kappaleelle - Irene Wosikowskin vastarinta- työn luonne muuttui täysin marraskuun 1942 jälkeen. Luultavasti vastauksena suurelle määrälle angloamerikkalaisia joukkoja.
Pohjois-Afrikassa saksalaiset suunnittelivat "suoran sotilaallisen miehityksen Etelä-Ranskassa". Marseilles oli tähän asti ollut tärkein kauttakulkupaikka pakolaisille, jotka epätoivoisesti yrittivät paeta miehitettyä Eurooppaa rotuun tai politiikkaan liittyvistä syistä, mutta nyt pakosuunnitelmat kuivuivat. Seuraavien muutamien kuukausien aikana saksalaisten sotilaiden ja Gestapon henkilökunnan näkeminen tuli yleiseksi, kun sotilaallinen miehitys tarttui. Saksan kielen sujuva oppiminen oli arvokas voimavara, mutta vastarinta, jota saksalaisten sotilaiden keskuudessa kutsuttiin "valistustyöksi" ("Aufklärungsarbeit"), oli äärimmäisen vaarallista. Yksinkertaisimmillaan se liittyi sanomalehden "Soldat am Mittelmeer" ("Sotamies Välimerellä") levittämiseen saksalaisille sotilaille, mahdollisesti jättämällä kappaleita kahviloiden ulkopuolella oleviin pöytiin, joissa vapaalla palveluksessa olevat sotilaat pitivät kokoontua. Lehdessä oli antifasistista propagandaa, jonka tarkoituksena oli - vaihtelevalla hienovaraisuudella - saada saksalaiset sotilaat laskemaan aseensa.