Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  Passage: Heinäkuussa 1956 Nasser kansallisti yksipuolisesti Suezin kanavan. Anthony Edenin vastaus oli salaliitto Ranskan kanssa - suunnitellakseen Israelin hyökkäyksen Egyptiä vastaan. Se antaisi Britannialle ja Ranskalle tekosyyn puuttua sotilaallisesti - ja vallata kanava takaisin. Eden suututti presidentti Dwight D. Eisenhowerin neuvottelujen puutteesta, ja Eisenhower kieltäytyi tukemasta hyökkäystä. Toinen Eisenhowerin huolenaiheista oli mahdollinen laajempi sota Neuvostoliiton kanssa sen uhattua puuttumaan Egyptiin. Eisenhower käytti taloudellista vipuvaikutusta uhkaamalla myymään Yhdysvaltain brittipunnan varannot ja siten nopeuttamalla brittiläisen valuutan romahdusta. Suezin kriisi paljasti hyvin julkisesti Britannian rajoitukset maailmalle ja vahvisti Britannian rappeutumisen maailman näyttämöllä ja sen lopun suurvallaksi, osoittaen, että siitä lähtien se ei enää voinut toimia ilman ainakin Yhdysvaltojen suostumusta, ellei täydellistä tukea. Suezin tapahtumat loukkaasivat Britannian kansallista ylpeyttä, ja se sai erään parlamentin jäsenen kuvailemaan sitä "Britannian Waterlooksi", ja toisen ehdottamaan, että maasta oli tullut "Amerikan satelliitti". Margaret Thatcher kuvaili myöhemmin sitä ajattelutapaa, jonka hän uskoi tapahtuneen Britannian poliittisille johtajille Suezin jälkeen, jolloin he "siirtyivät uskomuksesta, että Britannia voisi tehdä mitä tahansa, lähes neuroottiseen uskomukseen, että Britannia ei voisi tehdä mitään", josta Britannia ei toipunut ennen Falklandinsaarten onnistunutta valloittamista Argentiinalta vuonna 1982. Vaikka Suezin kriisi heikensi Britannian valtaa Lähi-idässä, se ei romahtanut. Britannia lähetti taas asevoimansa alueelle, välittyessään Omanissa (1957), Jordaniassa (1958) ja Kuwaitissa (1961), vaikka näissä tapauksissa Yhdysvaltain hyväksymällä, koska uuden pääministerin Harold Macmillanin ulkopolitiikka oli...  Kenen Eeden teki vihaiseksi?
Yhdysvaltain presidentti Dwight D. Eisenhower,