IPv6 oli seurausta usean vuoden kokeilusta ja vuoropuhelusta, jonka aikana ehdotettiin erilaisia protokollimalleja, kuten TP/IX (RFC 1475), PIP (RFC 1621) ja TUBA (TCP ja UDP with Bigger Addresses, RFC 1347). Sen merkittävin ero versio 4:stä on osoitteiden koko. IPv4 käyttää 32 bittiä osoittamiseen, mikä tuottaa noin 4,3 miljardia (4,3 × 109) osoitetta, IPv6 käyttää 128 bittiä osoitteita, jotka tarjoavat noin 340 undecillion tai 3,4 × 1038 osoitteita. Vaikka IPv6:n käyttöönotto on ollut hitaaa, kesäkuussa 2008 kaikki Yhdysvaltain hallituksen järjestelmät ovat osoittaneet IPv6:n perusrakenteiden tuen. Uuden protokollan osoittaminen epävarmaksi paljasti vielä, että IPv6 ei ollut aiemmin käytetty ennen IPv6 -protokollia.
IPv6 -yhteys