Yhteenveto artikkelista:  Waterloon yliopiston astrofyysikot ovat luoneet kolmiulotteisen maailmankaikkeuden kartan, joka ulottuu lähes kahteen miljardiin valovuoteen. Galaksien superjoukkojen innovatiivinen pallomaalainen kartta on täydellisin kuva kosmisesta naapurustamme tähän mennessä. Se auttaa astrofyysikoita ymmärtämään, miten aine on jakautunut maailmankaikkeudessa, ja antaa avaintekijöitä pimeään aineeseen - joka on yksi fysiikan suurimmista mysteereistä. Katso videota. 3D-kartta lähistöllä olevasta universumista. Linnunradan keskellä on risti. Kartta ulottuu lähes kaksi miljardia valovuotta. Alueet, joissa on paljon galakseja, on kuvattu valkoisella tai punaisella, kun taas alueet, joissa on vähemmän galakseja, ovat tumman sinisiä. Kartan vaalean siniset ja valkoiset alueet edustavat suurempia galaksien pitoisuuksia. Punainen alue on Shapleyn keskittyneeksi kutsuttu superjoukko, - joka on lähiuniversumin suurin galaksien kokoelma. Tutkimattomat alueet on merkitty yhtenäisellä keskitason sinisellä. Kartta on tehty professorit Michael Hudson, Jonathan Carrick ja Stephen Turnbull Waterloon fysiikan ja tähtitieteen laitoksesta sekä Guilhem Lavaux Ranskan kansallisen tutkimuskeskuksen Institute d'Astrophysique de Parisista. Astronomian ja astrofysiikan tutkimusjulkaisu Monthly Notices of the Royal Astronomical Society on julkaistu verkossa. Tieto aineen sijainnista ja liikkeestä maailmankaikkeudessa auttaa astrofyysikoita ennakoimaan maailmankaikkeuden laajentumisen ja tunnistamaan, missä ja kuinka paljon pimeää ainetta on olemassa. Pimeä aine muodostaa suurimman osan universumin massasta. Se on oletettu ainehiukkasmuoto, joka ei heijasta tai säteile valoa, eikä sitä siksi voi nähdä tai mitata suoraan. Pimeän aineen olemassaolo ja ominaisuudet voidaan päätellä vain epäsuorasti sen painovoimavaikutuksista näkyvään aineeseen ja valoon. Pimeän aineen ymmärtäminen on keskeistä galaksien muodostumisen ymmärtämisessä...
Kartta kattaa lähes kaksi miljardia valovuotta. Se auttaa astrofyysikoita ennakoimaan maailmankaikkeuden laajentumisen. Se voi auttaa tunnistamaan, missä ja kuinka paljon pimeää ainetta on olemassa.