Jos Bonaparte olisi voittanut Beaulieun Montenottessa. Kun ranskalaiset repivät hänen oikean siipensä Montenottessa ja Degossa.
Beaulieu katsoi hämmästyneenä, kun ranskalaiset tyrmäsivät Sardinian sodasta Millesimon, Cevan ja Mondovin taisteluissa. Beaulieu vetäytyi Po-joen taakse toivoen, että joki pysäyttäisi ranskalaisten etenemisen. Mutta Bonaparte marssi länteen ylittääkseen joen lähellä Piacencaa Itävallan vasemman siiven takana. Ranskalaiset voittivat Anton Lipthay de Kisfaludin Fombion taistelussa 7.-9. toukokuuta 1796. Beaulieu vetäytyi kiireesti itään, jättäen Karl Philipp Sebottendorfin johtaman joukon pitämään sillan Adda-joen yli Lodissa. Bonaparte valloitti sillan Lodin taistelussa 10. toukokuuta ja ajoi Sebottendorfin takaisin tappiolla 2 000 ihmistä ja 14 tykkiä. Itävaltalaiset hylkäsivät Milanon herttuakunnan ja vetäytyivät Mincio-joelle. Pieni tappio Borghetton taistelussa 30. toukokuuta pakotti Beaulieun hylkäämään Mincion linjan ja vetäytymään pohjoiseen Tirolissa. Ennen kuin hän lähti Po-laaksosta, hän jätti vahvan varuskunnan Mantuan linnoitukseen. Mantuan piirityksestä tuli monien taistelujen keskipiste vuoden 1796 lopulla. Perääntymisen aikana Beaulieu vapautti Lipthayn taustavartion komennosta, koska hän perääntyi liian nopeasti. Thomas Graham, englantilainen tarkkailija Habsburg-armeijassa, huomautti, että Beaulieu näytti odottavan liikaa sotilailtaan, oli ärsyyntynyt ja pyrki syyttämään muiden suunnitelmien epäonnistumista siitä, etteivät he suorittaneet hänen käskyjään kunnolla. Graham pahoitteli myös itävaltalaisten upseerien välistä "pientä juonittelua".