Hänen valintansa Virginian edustajainhuoneeseen vuonna 1758 ja hänen avioliittonsa Martha Dandridge Custisin kanssa seuraavana vuonna antoivat Washingtonille vaurautta, kiinteistöjä ja sosiaalista kehitystä Virginian yhteiskunnan ylemmille tasolle. Hän keskittyi enemmän Mount Vernonin plantaasinsa liiketoimintaan kuin poliittiseen uraansa ja oli aggressiivinen kiinteistöspekuloitsija. Washingtonin pettymykset kasvoivat, kun hän huomasi, että Britannia oli siirtomaista riippuvainen, että Britannian politiikka oli ollut esteenä hänen liiketoiminnalleen ja että Britannia oli käyttänyt valtaisaa valtaa siirtomaasioissa. Vuoteen 1769 mennessä hän tuomitsi brittiläisen politiikan uhkana vapaudelle ja oli yksi ensimmäisistä, jotka puhuivat aseiden turvaamisesta. Hän osallistui yhä enemmän politiikkaan ja hänet valittiin Virginian edustajaksi ensimmäiseen ja toiseen
Manner-kongressit. Hänen valintansa mannerarmeijan komentajaksi vuonna 1775 Amerikan itsenäisyyssotien alussa täydensi Washingtonin muutoksen itsemääräämisoikeuksien tavoittelusta itsenäisen tasavallan etenemiseen. Voitto vahvisti Washingtonin mainetta, ja hänen luopumisensa armeijan komennosta vuonna 1783 sai hänet laajalti tunnustetuksi nykyajan Cincinnatukseksi. Sodan jälkeen Washingtonilla oli keskeinen rooli vahvan kansallisen hallituksen perustamisessa ja hän toimi kahdesti Yhdysvaltain ensimmäisenä presidenttinä.