Gautier ei pitänyt itseään näytelmäkirjailijana vaan pikemminkin runoilijana ja tarinankertojana. Hänen näytelmäänsä oli rajoituksia, koska hän eli aikana, jolloin tapahtui vuoden 1848 vallankumous.
, monet teatterit suljettiin ja siksi näytelmiä oli vähän. Suurin osa 1900-luvun puolivälissä vallitsevista näytelmistä kirjoitettiin näytelmäkirjailijoille, jotka vaativat yhdenmukaisuutta ja tavanomaisia kaavoja, ja jotka palvelivat varovaista keskiluokkaista yleisöä. Tämän seurauksena useimmat Gautierin näytelmät eivät koskaan julkaistu tai hyväksyttiin vastahakoisesti.