Kirjoita jatko-osa tähän kappaleeseen. Vuonna 1795 ensimmäisen liittouman sodan aikana.
Alankomaiden tasavallan kukistumisen jälkeen Ranska oli liittänyt sen, mitä silloin kutsuttiin Etelä-Alankomaiksi, nykyisin Belgiaksi. Napoleonin sodan aikana Napoleon Bonaparte pyysi vuonna 1802 ranskalaista teollisuusmies Henri D'Artigesia jättämään tunnetun ranskalaisen kristallivalmistajan Saint-Louisin ostamaan Vonêchen rappeutuneen lasitehtaan. Kuten Saint-Louis, Vonêche tuotti lyijykristallilasia, ja kymmenessä vuodessa siitä oli tullut tärkein kristallituottaja Ranskan valtakunnassa. Kaksi laitoksen menestyksen avainhenkilöä olivat kemisti François Kemlin ja insinööri Auguste Lelièvre. Vuonna 1815 Napoleonin tappion jälkeen Waterloon taistelussa Etelä-Alankomaat yhdistettiin uudelleen uudessa Alankomaiden Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Uudistettujen tuontitullien vuoksi Vonêchen tehdas menetti välittömästi suurimman osan Ranskan markkinoistaan. Vuonna 1816 D'Artigues neuvotteli Ranskan kuninkaan Ludvig XVIII:n kanssa ostettavaksi Verrerie de St Anne -lasitehtaan Baccaratin kaupungista ja nimesi sen Verrerie de Vonêche à Baccarattiksi - nimeksi, jota se säilytti vuoteen 1843 asti. Vuoden 1830 Belgian vallankumouksen myötä Vonêchen lasitehdas menetti myös suurimman osan Etelä-Hollannin markkinoistaan ja sulki sen pian sen jälkeen.