Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  Vuonna 216 eaa. Marcus Aemilius Lepidus, myöhäinen konsuli ja ennustaja, kunnioitettiin hänen poikiensa kanssa kolmen päivän gladiatora munera Forum Romanumissa, jossa käytettiin kaksikymmentäkaksi paria gladiaattoreita. Kymmenen vuotta myöhemmin Scipio Africanus antoi muistotilaisuuden Iberiaan isälleen ja setälleen, jotka kuolivat punilaissoissa. Korkean aseman omaavat ei-roomalaiset ja mahdollisesti myös roomalaiset tarjoutuivat hänen gladiaattoreikseen. Punian sodan ja Rooman lähes tuhoisan tappion yhteydessä Cannae-taistelussa (216 eaa.) yhdistetään nämä varhaiset pelit anteliaisuuteen, sotilaallisen voiton juhlaan ja sotilaallisen katastrofin uskonnolliseen sovitukseen; nämä munerat näyttävät palvelevan moraalin nostamista sotilaallisen uhan ja laajentumisen aikakaudella. Seuraava kirjattu munus, joka pidettiin Publius Liciniuksen hautajaisissa vuonna 183 eaa., oli vielä tuhlailevampi. Se sisälsi kolme päivää hautauspelejä, 120 gladiaattoria ja lihan julkista jakelua (visceratio data) <unk> käytäntö, joka heijasti Livyn kuvaamia ja myöhemmin Silius Italicuksen valittuja kampanian juhlissa pidettyjä gladiaattoritaisteluja. Gladiatoria muneran innostunut omaksuminen Rooman Iberialaisten liittolaisten toimesta osoittaa, kuinka helposti ja kuinka varhain gladiaattorimunuksen kulttuuri tunkeutui paikkoihin, jotka olivat kaukana Roomasta itsestään. Vuoteen 174 eKr. mennessä "pienet" roomalaiset munera (yksityiset tai julkiset), jotka suhteellisen vähäisen tärkeyden toimittaja on tarjonnut, ovat saattaneet olla niin yleisiä ja merkityksettömiä, että niitä ei pidetty merkityksettöminä:  Kysymys: Milloin Marcus Aemilius Ledpidus kunnioitettiin?
216 eaa.