Sota maalla alkoi vasta toukokuussa 1940, kun Britannia ja Ranska olivat sekaantuneet Saksan ja ranskalais-brittiläisen liiton väliseen väärennettyyn sotaan. Väärennäinen sota päättyi Ranskan taisteluun, jossa Saksa hyökkäsi Beneluxin ja myöhemmin Ranskan kimppuun, mikä pakotti brittiläiset joukot pakenemaan Dunkerquesta. Vuonna 1941 sota levisi Lähi-itään ja Pohjois-Afrikkaan sekä Itä-Afrikan kampanjaan. Yhdysvallat liittyi virallisesti sotaan joulukuussa 1941, kun Japani hyökkäsi Pearl Harboriin. Vuonna 1942 kenraaliluutnantti Bernard Montgomeryn johtamat brittiläiset joukot kukistivat kenraali Erwin Rommelin puolustusjoukot El Alameinin toisessa taistelussa, joka merkitsi suurta käännekohtaa Länsi-Aavikon kampanjassa ja Pohjois-Afrikan kampanjassa. Se lopetti akselien toiveet miehittää Egypti, ottaa Suezin kanava hallintaan ja päästä Lähi-idän öljykenttiin. Yhdeksän vietkongia myönnettiin Länsi-Aavikon taistelussa. Vuoteen 1943 mennessä sotaa käytiin useilla taistelukentillä, mukaan lukien Tyynenmeren, Pohjois-Afrikan ja Kaakkois-Aasian. Tyynenmeren sodan Burman-kampanja kesti vuodesta 1942 vuoteen 1945 ja siinä myönnettiin 29 Victoria Crossia. Vuonna 1944 liittoutuneet hyökkäsivät Normandiassa. Liittoutuneet olivat saavuttaneet etenemistä useilla taistelualueilla, mukaan lukien Burman kampanja. Euroopassa epäonnistunut hyökkäys Arnhemiin
Viisi sotilasta sai Viktorian ristin, neljä kuolemansa jälkeen. Toukokuussa 1945 liittoutuneet hyväksyivät Saksan joukkojen ehdottoman antautumisen, jota vietettiin VE-päivänä. V.E. Dayin jälkeiset toimet, kunnes sota Tyynenmeren alueella päättyi Japanin antautumiseen USS "Missouri" -aluksella 2. syyskuuta 1945. seitsemälle Commonwealthin sotilaalle myönnettiin VC.