Palattuaan tuttuihin Pariisin saloneihin, Offenbach hiljaa siirsi työnsä painopisteen sellististä, joka myös sävelsi, säveltäjäksi, joka soitti sellon. Hän oli jo julkaissut monia sävelmyksiä, joista jotkut olivat myyneet hyvin, mutta nyt hän alkoi kirjoittaa, esittää ja tuottaa musiikillisia burleskejä osana salonkeja. Hän viihdytti kreivitär de Vaux'n 200 vierasta parodialla Félicien Davidin tällä hetkellä muodikkaasta "Le désert", ja huhtikuussa 1846 hän esitti konsertin, jossa seitsemän ooppera-osaa hänen omasta sävellyksestään esitettiin ensi kertaa yleisön edessä, johon kuului johtavia musiikkikriitikoita. Joidenkin rohkaisujen ja tilapäisten takaiskujen jälkeen hän näytti olevan murtautumassa teatterikompositioon, kun Pariisi järkytyi vuoden 1848 vallankumouksella.
Se pyyhkäisi Louis Philippe'n valtaistuimelta - ja johti vakavaan verenvuodatukseen pääkaupungin kaduilla. Offenbach vei kiireesti Hérminen ja heidän äskettäin syntyneen tyttärensä perheensä luo Kölniin. Hän ajatteli, että olisi poliittista palata väliaikaisesti Jacobin nimeen.