Alois Graf von Gavasini (1762 <unk> 28. marraskuuta 1834) johti Habsburg-Itävallan ja Itävallan valtakunnan armeijoissa taisteluliikkunaa merkittävän määrän taisteluissa Ranskan vallankumoussodissa ja Napoleonin sodissa. Bonnissa syntynyt hän tarjosi palveluksiaan Itävallalle ja voitti urhoollisuudestaan palkinnon vuonna 1790. Italialaiskampanjassa hän johti taustavartiota Primolanossa syyskuussa 1796. Ranskalaiset olivat huonosti ylivoimaisia, mutta hän ja hänen sotilaansa taistelivat voimakkaasti, kunnes hän haavoittui ja vangittiin. Vähintään
Arcole marraskuussa 1796, hän komensi prikaattia taistelukentällä Napoleon Bonaparten ranskalaista armeijaa vastaan. Hänet ylennettiin kenraaliupseeriin keväällä 1800, ja hän johti voimakasta prikaattia Hohenlindenissä tuon vuoden syksyllä Baijerissa. Vaikka taistelu päättyi ratkaisevaan tappioon, Gavasinin joukot taistelivat hyvin ennen kuin heidän oli pakko vetäytyä. Vuonna 1805 hän johti vararykerrosta Caldierossa. Lyhytaikaisen eläkkeelle jäämisen jälkeen soturi palasi johtamaan prikaattia Sacilen, Piave-joen ja Grazin taisteluissa vuoden 1809 sodan aikana. Tuona vuonna hän jäi eläkkeelle armeijasta eikä palannut.