Palestiinalaiset arabit, naapurimaat, lupaus alueen laajentamisesta ja tavoite valloittaa Jerusalem lopulta painostettu Abdullah liittymään heihin "all-Arab sotilaallinen interventio" 15. toukokuuta 1948. Hän käytti sotilaallista väliintuloa palauttaakseen arvostuksensa arabimaailmassa, joka oli alkanut epäillä hänen suhteellisen hyvää suhdettaan länsimaisiin ja juutalaisjohtajiin. Abdullah oli erityisen innokas ottamaan Jerusalemin korvauksena Mekan huoltajuuden menetyksestä, jota perinteisesti olivat pitäneet hashemit, kunnes Ibn Saud otti Hejazin.
Vuonna 1925. Abdullahin rooli sodassa oli merkittävä. Hän ei luottanut muiden arabivaltioiden johtajiin ja ajatteli, että heillä oli heikot sotilaalliset voimat; muut arabit eivät luottaneet vastineeksi Abdullahiin. Hän piti itseään "arabijoukkojen ylimmänä komentajana" ja "suostutteli Arabiliiton nimittämään hänet" tähän asemaan. Hänen joukkonsa brittiläisen komentajansa Glubb Pashan johdolla eivät lähestyneet alueita, jotka oli varattu juutalaisen valtion käyttöön, vaikka he törmäsivät Yishuv-joukkoihin Jerusalemin ympärillä, jonka oli tarkoitus olla kansainvälinen vyöhyke. Abdullah el-Tellin mukaan kuninkaan henkilökohtainen puuttuminen johti siihen, että arabilegioni tuli vanhaan kaupunkiin Glubbin toivomuksia vastaan.