Chateaubriand oli taas hovin puolella Berryn herttuan murhan jälkeen (1820). Hän kirjoitti "Mémoires sur la vie et la mort du duc". Myöhemmin hän toimi suurlähettiläänä Preussissa (1821) ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa (1822), ja nousi jopa ulkoministeriksi (28 joulukuuta 1822 <unk> 4 elokuuta 1824). Veronan kongressin valtuutettu (1822), hän päätti viidestiliiton puuttumisen Espanjaan
"Trienio Liberaalin" aikana Wellingtonin herttuan vastustuksesta huolimatta. Chateaubriand vapautettiin pian virastaan pääministerin Joseph de Villèlen toimesta 5. kesäkuuta 1824, koska hän vastusti jälkimmäisen ehdottamaa lakia, joka olisi johtanut äänestäjien laajenemiseen. Chateaubriand nimitettiin myöhemmin Ranskan suurlähettilääksi Genovaan.