Hänen teoksensa oli epätavallista sen ajan, ja vähän siitä julkaistiin hänen elinaikanaan. Monet hänen runoistaan keskittyvät kuoleman aiheeseen, usein ilkeällä käänteellä. Yksi, "Koska en voinut pysähtyä kuolemaan", alkaa, "Hän ystävällisesti pysähtyi minulle". Toinen Dickinsonin runojen avaus leikkii hänen asemansa naisena miesvaltaisessa yhteiskunnassa ja tunnustamattomalla runoilijalla: "En ole kukaan!
pieni