Täytä seuraava lause: Brittiläisen armeijan jalkaväkirykmentin värit, liput ja liput tunnistavat yksikön ja merkitsevät joukkojensa kokoontumispaikkaa. Ne olivat erityisen tärkeitä sodankäynnin alkuvaiheessa, kun taistelukentällä oleva savu saattoi vaikeuttaa ystävän erottamista vihollisesta. Värit kehittyivät tärkeiksi talismaneiksi rykmentteille, jotka edustivat sen perinteitä ja kunniaa. Vihollisen värin vangitsemista pidettiin suurena saavutuksena, kun taas oman värin vangitsemisen salliminen tai viholliselle "kadonneen" pidettiin rykmentin kunnian tahra. Taistelussa lippuja kantoi aliluokan ja usein nuorin upseeri, ja ne asetettiin yksikön eteen ja keskelle. Arvonsa ja näkyvyytensä vuoksi aliluutnantit joutuivat kohtaamaan huomattavia riskejä. Auttaakseen aliluutnantteja (jotka olivat usein vain 16-vuotiaita) raskaiden lippujen käsittelyssä ja suojelemaan värejä, väriryhmässä oli useita kokeneita kersantteja, jotka olivat aseistettuja spontooneilla. Vuodesta 1813 lähtien heille annettiin uusi arvonimi, värisersantti, kunnianosoituksena. Jos värillinen ryhmä kärsi tappioita, muut upseerit, kersantit ja tarvittaessa muut asetat ottivat heidän paikkansa. Vuonna 1815 Waterloon taistelussa 14 40th (toinen Somersetshire) jalkaväkirykmentin kersanttia kuoli tai haavoittui palvellessaan väriryhmässä ja vuonna 1854
Alman taistelussa 21. jalkaväkirykmentin (Royal North British Fusilier) väriryhmä menetti 3 upseeria ja 17 kersanttia.