Vuosi 1930 oli ranskalaisen siirtomaavallan huippu Pohjois-Afrikassa, mikä sai Ranskan juhlimaan Algerin valloituksen satavuotisjuhlaa.
, järjestämällä eukaristisen kongressin Tunisiassa. Tällä kertaa miljoonat eurooppalaiset hyökkäsivät pääkaupunkiin ja menivät Saint-Lucien de Carthagen katedraaliin ristiretkeläisinä, mikä nöyryyti ja kapinoi ihmisiä, jotka olivat protestoineet sitä vastaan, mitä he pitivät kristikunnan islamilaisen maan loukkauksena. Väkivaltaisesti tukahdutetut mielenosoittajat tuotiin oikeuden eteen, ja osa heistä käytti Bourguibaa asianajajakseen, koska hän ei osallistunut tapahtumaan. Hän pysyi myös puolueettomana, kun Tahar Haddad erotettiin notaarin tehtävistä. Hän arvioi tuolloin, että tärkeimmät tavoitteet olivat poliittisia, kun taas muut yhteiskunnan ongelmat ovat toissijaisia, ja vaati Tunisian persoonallisuutta ja identiteettiä, joka oli vahvistettava, julistaen: "Olkaamme mitä olemme ennen kuin tulemme mitä haluamme".