Brittien evakuointi Dunkerquesta vuonna 1940 osoitti admiraliteetille, että liittoutuneet tarvitsivat suhteellisen suuria, valtamerellä kulkevia laivoja, jotka pystyvät käsittelemään panssarivaunujen ja muiden ajoneuvojen antamista rannikolta rannikolle amfibihyökkäyksissä Euroopan mantereelle. Väliaikaisena toimenpiteenä kolme 4 000 - 4 800 GRT:n painoista säiliöalusta, jotka oli rakennettu voidakseen kulkea Venezuelan Maracaibo-järven rajoittavien raudojen yli, valittiin muutokseen, koska niiden syvyys oli matala. Näihin laivoihin lisättiin jousiovet ja rampit, joista tuli ensimmäiset säiliönohjausalukset, LST (1): ja. He osoittivat arvonsa Algeriaan hyökätessä.
Heidän bluff-suojat olivat liian nopeita, - ja se osoitti tarvetta uudelle rakenteelle, jossa oli tyylikkäämpi runko.