Egyptissä keskushallinnon kasvavan merkityksen myötä syntyi uusi luokka koulutettuja kirjanoppineita ja virkamiehiä, joille kuningas myönsi kiinteistöjä palkkiona palveluistaan. Kuninkaat antoivat myös maa-avustuksia hautauskulteilleen ja paikallisille temppeleilleen varmistaakseen, että näillä instituutioilla oli resursseja palvoa kuningasta hänen kuolemansa jälkeen. Tutkijat uskovat, että viisi vuosisataa näiden käytäntöjen hitaasti heikensivät Egyptin taloudellista elinvoimaa ja että taloudella ei enää ollut varaa tukea suurta keskitetyn hallinnon. Kun kuninkaiden valta väheni, alueelliset kuvernöörit nimeltään nomarkit alkoivat haastaa kuninkaan toimiston ylivaltaa. Tämän, yhdessä vakavien kuivuuksien kanssa vuosina 2200-2150, uskotaan johtaneen maan 140-vuotiseen nälänhädän ja riitojen kauteen, joka tunnetaan ensimmäisenä välivaiheen nimellä.
Ensimmäinen välivaihe