Ensimmäinen juutalaisten ja roomalaisten välinen sota, jota joskus kutsutaan Suureksi kapinaan, oli ensimmäinen kolmesta suuresta kapinoista, joita Juudean provinssin juutalaiset tekivät Rooman valtakuntaa vastaan. Juudea oli jo ollut levoton alue, jossa oli useita kilpailevia juutalaisia lahkoja ja pitkä historia kapinoinnista. Juutalaisten viha kääntyi Roomaan heidän temppelinsä ryöstöjen ja roomalaisten tunteettomuuden jälkeen - Tacitus sanoo inhoa ja vastenmielisyyttä - heidän uskontoaan kohtaan. Juutalaiset alkoivat valmistautua aseelliseen kapinaan. Kapinallisten varhaiset menestykset, mukaan lukien Jerusalemin ensimmäisen piirityksen torjuminen ja Beth Horonin taistelu, herättivät vain Rooman suuremman huomion, ja keisari Nero nimitti kenraali Vespasianuksen murskaamaan kapinan. Vespasianus johti joukkojaan järjestelmälliseen kapinoivien alueiden puhdistamiseen. Vuonna 68 juutalaisten vastarinta Galileassa oli murskattu. Muutamat kaupungit kestivät muutaman vuoden ennen kuin ne joutuivat roomalaisten käsiin, mikä johti Masadan piiritykseen
73-luvulla ja Jerusalemin toisessa piirityksessä.