Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  Siirtymä: Elektronit voivat siirtyä eri kiertoradojen välillä fotonien säteilyllä tai imeytymällä, joiden energia vastaa potentiaalieroja. Muita kiertoradan siirtymisen menetelmiä ovat törmäykset hiukkasia, kuten elektroneja, ja Augerin vaikutus. Jotta atomi voisi paeta, elektronin energiaa täytyy kasvattaa sen sitoutumisen energian yläpuolelle. Tämä tapahtuu esimerkiksi fotoelektrisen vaikutuksen yhteydessä, jolloin atomin ionisointitehoa ylittävä fotoni imeytyy elektroniin. Elektronien kiertokulkuvauhti kvantitoidaan. Koska elektronilla on varaus, se tuottaa kiertokulku-magneettisen momentin, joka on suhteessa kulma-momentiin. Atomin magneettinen nettomomentti on yhtä suuri kuin kaikkien elektronien ja ytimen magneettisten kiertoradan ja spin-momenttien vektoriyhdistelmä. Ydinmagneettinen momentti on vähäinen verrattuna elektroniin. Samaan kiertoradalle sijoittuvien elektronien magneettiset momentit (ns. paritut elektronit) kumoavat toisensa. Atomien välinen kemiallinen side syntyy sähkömagneettisten vuorovaikutusten seurauksena, kuten kvanttimekaniikan lait kuvaavat. Vahvimmat siteet muodostetaan jakamalla tai siirtämällä atomien välisiä elektroneja, mikä mahdollistaa molekyylien muodostumisen. Molekyylin sisällä elektronit liikkuvat useiden ydinten vaikutuksen alaisena ja valtaavat molekyyliorbitaaleja, aivan kuten ne voivat valtaa atomorbitaaleja eristetyissä atomeissa. Näissä molekyylirakenteissa keskeinen tekijä on elektroniparien olemassaolo. Nämä ovat elektronit, joilla on vastakkaiset spinit, jolloin ne voivat olla samassa molekyyliorbitalissa rikkomatta Pauli-poissulkemisperiaatetta (kuten atomeissa). Eri molekyyliorbitaaleilla on erilainen elektronitiheyden tilallinen jakautuminen. Esimerkiksi sidoksissa olevissa pareissa (eli pareissa, jotka todella sitovat atomeja toisiinsa) elektroneja voidaan löytää suurimman todennäköisyyden kanssa suhteellisen pienessä tilavuudessa ydinten välillä. Toisaalta ei-liittyneissä parissa elektronit jakautuvat suuressa määrin ydinten ympärille.  Kysymys: miten elektronit jakautuvat?
suuri tilavuus ydinten ympärillä