Ratsuväki säilytti tärkeän roolin tässä säännöllistymisen ja standardoinnin aikakaudella Euroopan armeijoissa. Ne olivat edelleen ensisijainen valinta vastustamaan vihollisen ratsuväkeä. Kun hyökkäsi katkeamattomia jalkaväkijoukkoja vastaan, se yleensä epäonnistui, mutta laajennetut lineaariset jalkaväkijoukot olivat haavoittuvaisia sivutukille tai takaosille. Ratsuväki oli tärkeä Blenheimissa (1704), Rossbachissa (1757), Marengossa
(1800), Eylau ja Friedland (1807), jotka pysyivät merkittävinä koko Napoleonin sodan ajan.