Viitataan alla olevaan kohtaan ja vastataan kysymykseen sen jälkeen samalla kielellä kuin kohtaa:  Kuten muissakin vähäisinvasiivisissa leikkauksissa, ensimmäiset laparoskooppiset kirurgit saivat hymyä, ja kirurginen yhteisö ei uskonut tähän uuteen tekniikkaan. Nykyään se on useimpien leikkausten kultaperiaate. Se alkaa yksinkertaisella umpilisäkkeen poisto, osittainen munuaisten poisto ja osittainen maksan poisto jne. Laparoskopinen lähestymistapa laajenee. Kuvan laatu, mahdollisuus kuvata potilasta kirurgisessa asennossa ja laitteiden ohjaus helpottavat tätä lähestymistapaa. Munuaisen osittainen reseektio, joka jättää potilaalle yhtä paljon terveitä kudoksia, mikä tarkoittaa munuaisten toimintaa, on kuvattu jo jonkin aikaa sitten (Nephron-sparing surgery for renal tumors: indications, techniques and outcomes.). Kirurgien haasteena on luonnollisen kolmiulotteisen näön ja kosketuksen menetys. Pienillä aukkoilla hän joutuu luottamaan endoskoopin antamiin kuviin eikä pysty tuntemaan kudosta. Hybridileikkaussa anatomia voidaan päivittää ja kuvata reaaliajassa. Kolmiulotteiset kuvat voidaan sulauttaa ja/tai päällyttää elävään fluoroskooppiin tai endoskooppiin. (Real-time image guidance in laparoscopic liver surgery: first clinical experience with a guidance system based on intraoperative CT imaging) (Realiaikainen kuvataito laparoskooppisessa maksakirurgisessa leikkauksessa: ensimmäiset kliiniset kokemukset ohjausjärjestelmästä, joka perustuu leikkauksen aikana tapahtuvaan CT-kuvaukseen) Kriittiset anatomiat, kuten verisuonet tai kasvaimet, voidaan välttää ja komplikaatiot vähentää. Lisätutkimukset ovat parhaillaan käynnissä. (Kirurginen navigointi urologiassa. Euroopan näkökulma)  Kysymys: Millaista näköä kirurgit puuttuvat endoskoopin avulla suorittaessaan leikkauksia?
3D-näkyvyys