Algerian ranskankielisen kirjallisuuden toinen vaihe alkoi, kun poliittiset jännitteet nousivat kansakunnassa ja itsenäisyyssota
aloitti. Useimmat tämän ajanjakson algerialaiset kirjailijat olivat FLN: n ja itsenäisen Algerian kannattajia, niin paljon, että monet kirjallisuuden henkilöt olivat tuolloin aktiivisia itsenäisyystaistelun osallistujia. Kolonialistinen hallinto pidätti ja vangitsi lukemattomia tällaisia kirjailijoita, kuten Kateb Yacine, Mohamed Boudia, Anna Gréki ja Leila Djabali 1950-luvulla. Toisin kuin ennen vuotta 1945, nämä kirjailijat arvostelivat Ranskaa enemmän ja käyttivät realistista tyyliä korostamaan kolonialismin epäoikeudenmukaisuutta. Tämän ajan huomattavia teoksia ovat Feraoun's "Le Fils du pauvre" (Poor Man's Son), Mohammed Dib's "La Grande maison" (Suuri talo), Mouloud Mammeri's "La Colline oubliée" (Unoitettu kukkulat), Kateb Yacine's "Ndjema" ja Malek Haddad's "La Dernière impression" (Viimeinen vaikutelma).