Kun Charles de Gaulle nousi Ranskan presidenttinä valtaan vuonna 1958, Ranska oli jo huonosti heikentynyt toisen maailmansodan ja Indokinaan ja Algeriin kohdistuvien konfliktien vuoksi.
- Mitä? Hän myönsi itsenäisyyden Ranskan jäljellä oleville Saharan eteläpuoliselle Afrikalle vuonna 1960 pyrkiessään säilyttämään läheiset kulttuuriset ja taloudelliset siteet heidän kanssaan ja välttämään kalliimpia siirtomaa-sotia. Ranskan Indokinaan ja Algeriin kohdistettuihin siirtokuntiin verrattuna vallan siirto Saharan eteläpuolella oli suurimmaksi osaksi rauhanomaista. De Gaulle halusi kuitenkin säilyttää Ranskan aseman maailmanlaajuisena vallaksi ja brittiläisen ja amerikkalaisen vaikutusvallan linnoituksena siirtomaiden jälkeisessä maailmassa. Näin ollen hän näki läheiset siteet Ranskan entisiin Afrikan siirtomaisiin mahdollisuutena parantaa Ranskan kuvaa maailman näyttämöllä sekä suurvallaksi että Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton välisenä tasapainovoimana kylmän sodan aikana. Yhdysvallat tuki Ranskan jatkuvaa läsnäoloa Afrikassa estääkseen alueen joutumisen Neuvostoliiton vaikutusvaltaan. Samoin Yhdistynyt kuningaskunta ei ollut kovin kiinnostunut Länsi-Afrikasta, mikä jätti Ranskan ainoaksi suurvallaksi kyseisellä alueella.