Yhteenveto artikkelista:  (CNN) Maantiede on osittain Italian kohtalo: maa tulee aina olemaan silta Afrikan ja Euroopan välillä, kuten Välimeren jatkuva humanitaarinen kriisi niin selvästi osoittaa. Tänä vuonna pakolaisten suuri määrä, joita salakuljettajat tavallisesti kuljettavat ylikansoitettujen laivojen kyydissä, on pyrkinyt pääsemään Eurooppaan Libyan rannikon kautta. 900 siirtolaisen veneestä, joka lähti Libyasta, pelätään nyt kuolleen uusimmassa uppoamisessa. Yli 10 000 ihmistä pelastettiin Italian rannikolta viime viikolla. Euroopan johtajat pyrkivät selviytymään tästä hätätilanteesta. Tässä on huomiomme arvoinen taustatarina, ja se liittyy Italian siirtomaa-aikaan. Monet viimeaikaisiin katastrofeihin osallistuneista pakolaisista ovat kotoisin joistakin Italian entisistä Pohjois- ja Itä-Afrikan siirtomaista eli Eritreasta (1890-1941) ja Somaliasta (1908-1941). Liibialaisia on muuttajana vähemmän, mutta Libyalla (1912-1941) on keskeinen rooli nykyisessä kriisissä Italian päälähtöpaikkana. Italian valtakunta ei koskaan kilpaillut Britannian ja Ranskan valtakuntaa ulottuvuudeltaan ja pitkäikäisyydeltään, mutta sen valloilla asuvia ei vaikuta vähemmän. Välimeren ylittävät siirtolaiset ovat osa vuosisadan mittaista muuttoliikkeiden, karkotusten ja pakkosiirtojen ketjua, jonka aiheuttajat ovat Italian imperialismi ja kaupalliset edut, Afrikan johtajien suuttumus siirtomaa-ajan jälkeen ja nykyään suuri taloudellinen epätoivo ja poliittinen riita. Eritrean, Somalian ja Libyan asukkaat ovat perineet pitkään Italian siirtomaavallan muodollisen lopun jälkeen sen vaikutusvallan ja riiston historian, joka muokasi heidän kotimaitaan. Se vaikuttaa myös siihen, miten Italiassa asettuvia afrikkalaisia kohdellaan. Libya on esimerkki italialaisen imperialismin pitkästä ulottuvuudesta. Libya oli lyhyeksi ajaksi Italialle kuuluva provinssi ranskalaisen Algerian mallin mukaan, ja Libyan perheet kokevat yhä fasistisen diktatuurin vainojen tuhoisia vaikutuksia niille, jotka vastustivat italialaista miehitystä. Yli 100 000 liibialaista miestä, naista ja lasta karkotettiin keskitysleireihin syvälle...
Ruth Ben-Ghiat: Italian siirtomaa-aika on keskeinen tekijä Välimeren humanitaarisessa katastrofinsa. Hän sanoo, että afrikkalaiset siirtolaiset ovat yhä sidoksissa historialliseen hyväksikäyttöön, - joka muokasi kotimaitaan italialaisen vallan päättymisen jälkeen.