Hänet pidettiin alun perin yhtenä SPD: n oikeanpuoleisten johtajien joukossa, ja hän sai aluksi mainetta Länsi-Berliinin pormestarina. Hän toimi ulkoministerinä ja varakanslerina Kurt Georg Kiesingerin hallituksessa ja tuli kansleriksi vuonna 1969. Kanslerina hän piti yllä Länsi-Saksan läheistä liittoa Yhdysvaltoihin ja keskittyi Länsi-Saksan yhdentymiseen Länsi-Euroopassa, samalla kun hän käynnisti uuden Ostpolitik-politiikan, jonka tavoitteena oli parantaa suhteita Eurooppaan. Brandt oli kiistanalainen sekä oikeistolaisella politiikalla oikeanpuoleiselle Radikaliselle Ostpolitikille että vasemmistolaiselle puoleenpuoleenpuoleiselle tukemiselle Amerikan politiikalle, mukaan lukien oikeistolainen Vietnamin sota ja oikeistolainen Pohjois- ja Etelä-Vietnamin sota.
Vuosi 1969