Täytä seuraava lause: Valko-Venäjän ja Venäjän oppikirjoissa on yleisesti ottaen käsitys siitä, että toisessa maailmansodassa loukkaantui kansallisia alueita. Valko-Venäjän opetuskirjojen kirjoittajat viittaavat esimerkiksi "valloitettuun alueeseen" ja siihen, että "Valko-Venäjän alue oli katettu keskitysleiriverkostolla". Myös venäläiset oppikirjat asettavat holokaustin suurelta osin syrjään slaavien tukahduttamisen ja Neuvostoliiton sankaruuden historiaa. Albanian oppikirjat näyttävät myös pitävän holokaustia paikallisen sankaruuden mittauksena määrittelemällä holokaustin mullistuksen aikakaudeksi 1914-1945 kiinnittäen samalla huomiota albanialaisten kansalaisten sankarillisiin tekoihin, jotka pelastivat juutalaisia, ja vieraanvaraisuuden, uskonnollisen suvaitsevaisuuden, humanismin ja antifasismin humanistisiin arvoihin. Vaikka puolalaiset oppikirjat keskittyvät vahvasti holokaustin puolalaiseen ulottuvuuteen esittämällä sen Puolan historian
Puolan miehityksen jälkeen kirjat eivät enää kansallista uhrina olemista, vaan antavat monenlaisia näkökulmia metahistoriallisella kritiikillä. Entisen Neuvostoliiton ja Varsovan liiton entisten jäsenten edustajat eivät kuitenkaan vastaa yhtenäistä mallia. Tutkimukset ovat osoittaneet, että Baltian maat kuvaavat perinteisesti "nazismin ja kommunismin rikosten" välistä "symmetriaa". Ja Ukrainassa nälänhätä, joka tunnetaan nimellä Holodomor, jatkaa kilpailua ja jopa syrjäyttää Holokaustin esitykset, jotka kätkevät enemmän epäselviä muistoja sekä vainoista että yhteistyöstä Ukrainan kansalaisten keskuudessa.