Vaikka hän oli hävinnyt useita kertoja, hän pystyi pitämään asemansa. Hän pystyi saavuttamaan komennon suositumman marsalkka Browne'n edelle veljensä tuen ansiosta, jolla oli merkittävä vaikutus sotilasnimitysten suhteen. Itävallan kolmannen Sileesian sodan aikana Preussiaa vastaan (osa laajempaa Seitsemänvuotista sotaa) hän komensi Rooman-Saksan keisarin armeijaa Prahan taistelussa, jossa hänet voitti jälleen Preussin kuningas Fredrik Suuri, mutta pystyi aiheuttamaan raskaita tappioita suuremmille Preussin joukkoille. Myöhemmin hän kukisti paljon pienemmän Preussin armeijan vuonna 1757 Breslaun taistelussa.
Ennen kuin Fredrik Suuri kukisti heidät Leuthenin taistelussa, - jota pidetään yhtenä Fredrikuksen loistavimmista voittoista. Taistelun aikana hän oli Maria Teresian nimittämä keisarin armeijan komentaja.