Keglin politiikka oli dokumentoida ja tutkia sen sijaan, että pakottaisi tai muuttaisi kieltä tai sen yhteisöä. Vaikka hän ei estänyt kuuroja nicaragualaisia altistumasta muille viittomakielille, hän ei esittänyt tällaisia mahdollisuuksia. Hän on kuitenkin dokumentoinut yhteyksiä ja vaikutuksia muihin viittomakielisiin, jotka alkoivat jo 1990-luvulla ja jatkuvat edelleen; kriitikot, kuten Felicia Ackerman, ovat vältelleet huolellisesti kysymystä, joka koski nicaragualaisten lasten eristämisen etiikasta.Keglin viittaus on auttanut häntä perustamaan kansainvälisen viittomakielen järjestön, jossa hän on aloittanut konferenssit ja tukenut kuurojen lasten osallistumista nicaragualaiseen kouluun.
Nicaragua