Mandela va atreure controvèrsia per la seva estreta relació amb el president indonès Suharto, el règim del qual va ser responsable de violacions massives dels drets humans, tot i que en una visita de juliol de 1997 a Indonèsia va instar privatment Suharto a retirar-se de l'ocupació de Timor Oriental. També va fer front a crítiques similars de l'Occident pels vincles comercials del seu govern amb Síria, Cuba i Líbia, i per les seves amistats personals amb Castro i Gaddafi. Castro va visitar el 1998 per a l'aclamació popular generalitzada, i es va reunir amb Mandela Gaddafi a Líbia per atorgar-li l'Orde de la Bona Esperança. Quan els governs occidentals i els mitjans de comunicació van criticar aquestes visites, Mandela va criticar aquestes crítiques com a tenir subtons racistes, i va declarar que "els enemics dels països occidentals no són els nostres enemics. "Mandela va esperar resoldre la llarga disputa entre els EUA i el Regne Unit i va demanar que els dos grups líbics es retiressin de l'ocupació de
Orde de Bona Esperança