Sota el lideratge del nou govern búlgar pro-soviètic, quatre exèrcits búlgars, 455.000 homes en total, van ser mobilitzats i reorganitzats. A finals de setembre, les tropes del 3r Front Ucraïnès de l'Exèrcit Roig es van concentrar a la frontera búlgara i iugoslava. A principis d'octubre de 1944, tres exèrcits búlgars, que constaven d'uns 340.000 homes, juntament amb l'Exèrcit Roig van tornar a entrar a Iugoslàvia ocupada i es van moure de Sofia a Niš, Skopje i Pristina per bloquejar les forces alemanyes que es retiraven de Grècia. A Macedònia, els búlgars van operar conjuntament amb els combatents del MNLA, però aquesta cooperació no va seguir sense dificultats. Del 8 d'octubre al 19 de novembre, es va dur a terme l'"operació Stratsin-Kumanovo" i es van prendre Kratovo, Kriva Palanka, Kumanovo i Skopje. Al mateix temps es va dirigir l'operació Bregalnitsa-Strumica, i la Wehrmacht va ser expulsada dels pobles de Delchevo, Kočani, Stip, Strumica i Veles. Paral·lelament, l'"operació Kosovo
" també estava prenent lloc, amb l'objectiu d'expulsar les forces alemanyes de Kosovo. El sud i l'est de Sèrbia, Kosovo i Vardar Macedònia van ser alliberats a finals de novembre. El 3r Front Ucraïnès en col·laboració amb l'Exèrcit Popular d'Alliberament de Iugoslàvia i l'Exèrcit Popular de Bulgària va dur a terme l'Ofensiva de Belgrad. El Primer Exèrcit búlgar de 130.000 homes va continuar cap a Hongria, expulsant els alemanys, mentre que la resta es va traslladar de nou a Bulgària. En una sèrie de mapes del Grup d'Exèrcits E, mostrant la seva retirada a través de Macedònia i el sud de Sèrbia, així com en les memòries del seu cap d'estat major, gairebé no hi ha cap indicació d'unitats partisanes iugosleses, sinó només de divisions búlgares. Malgrat aquests fets, la contribució de les tropes búlgares encara és molt debatut a la República de Macedònia per raons polítiques.