Passatge: Els nens es mantenien lingüísticament desconnectats dels seus mestres, però el pati, el carrer i l'autobús escolar van proporcionar un terreny fèrtil per a que es comuniquessin entre ells. En combinar gestos i elements dels seus sistemes de signes de casa, una forma semblant al pidgin i una llengua semblant al criol van emergir ràpidament. Estaven creant la seva pròpia llengua. Aquest pidgin de "primera etapa" s'ha anomenat Lenguaje de Signos Nicaragüense (LSN) i encara és utilitzat per molts dels que van assistir a l'escola en aquest moment. Els empleats de l'escola, inconscients del desenvolupament d'aquest nou idioma, van veure el gest dels nens com a mímica i com un fracàs per adquirir l'idioma. Incapaços de comprendre el que els nens estaven dient els uns als altres en castellà, van demanar ajuda.
Lenguaje de signos nicaragüense