La primera és la selecció direccional, que és un canvi en el valor mitjà d'un tret al llarg del temps, per exemple, els organismes es fan més alts lentament. En segon lloc, la selecció disruptiva és la selecció per als valors extrems dels trets i sovint resulta en dos valors diferents que es fan més comuns, amb la selecció contra el valor mitjà. Això seria quan els organismes baixos o alts tinguessin un avantatge, però no els d'altura mitjana. Finalment, en estabilitzar la selecció hi ha selecció contra els valors extrems dels trets en ambdós extrems, el que provoca una disminució de la variància al voltant del valor mitjà i menys diversitat. Això faria, per exemple, que els organismes finalment tinguessin una alçada similar.
Selecció per als valors extrems de trets