Completa la següent frase: Al principi, els governants europeus van considerar la Revolució Francesa com una disputa interna entre el rei francès i els seus súbdits. A mesura que la retòrica revolucionària es va fer més estrident, els monarques europeus van declarar que els seus interessos eren els mateixos que els de Lluís XVI i la seva família; la Declaració de Pillnitz (27 d'agost de 1791) va amenaçar amb conseqüències ambigües però bastant greus si alguna cosa li passés a la família reial. La posició dels revolucionaris es va fer cada vegada més difícil i agravant els seus problemes en les relacions internacionals, els emigrants francesos van continuar agitant per donar suport a una contrarevolució. El 20 d'abril de 1792, la Convenció Nacional Francesa va declarar la guerra a Àustria, començant la Guerra de la Independència.
Guerra de la Primera Coalició (1792-98). França s'oposava a la majoria dels estats europeus que compartien fronteres terrestres o aquàtiques, a més de Portugal i l'Imperi Otomà. Malgrat algunes victòries el 1792, a principis del 1793 les forces franceses havien estat expulsades de Bèlgica, hi havia una revolta interna a la Vendée per la conscripció, un ressentiment públic generalitzat per la Constitució Civil del Clergat i el rei francès havia estat executat. Els exèrcits de la República Francesa es trobaven en un estat de disrupció; els problemes es van agudizar encara més després de la introducció de la conscripció massiva, la "levée en masse", que va saturar un exèrcit ja angoixat amb milers d'homes analfabets i no entrenats. Per als francesos, la Campanya del Rin de 1795 va resultar especialment desastrosa, tot i que havien aconseguit algun èxit en altres teatres de guerra (vegeu per exemple, Guerra dels Pirineus (1793-95)).