Escriure una continuació per a aquest paràgraf - No obstant això, l'esdeveniment no es va fer popular fins al 1891, quan es van celebrar els primers sis dies de Nova York al Madison Square Garden de Nova York
- No. Inicialment, aquestes curses eren competicions de durabilitat bruta, amb un sol pilot completant tantes voltes com fos possible. Al principi, les curses eren menys de 24 hores al dia. Els ciclistes dormien a la nit i eren lliures d'unir-se al matí quan volguessin. Els ciclistes més ràpids començarien més tard que els més lents, que sacrificaven el son per compensar la manca de ritme. Ràpidament, els ciclistes van començar a competir 24 hores al dia, limitats només per la seva capacitat de mantenir-se despert. Molts van emprar segons, com en el boxe, per mantenir-los en marxa. Els segons, coneguts pel seu nom francès, "soigneurs", es deia que havien utilitzat dopatge per mantenir els seus pilots circulant la pista. Els ciclistes es van cansar desesperadament. D'acord amb un recort de diari contemporani retingut pel Major Taylor: