Escriu una continuació d'aquest paràgraf - Muhsin al-Shaalan, cosí d'Al-Nouri, va cedir la regió de Qurayyat (Qurayyat al-Salt), que és l'última part restant de la regió d'al-Jawf, i la va cedir a favor de l'estat saudita. Ibn Battah va ser nomenat seguidor d'Abdullah al-Tamimi, l'emir d'al-Jawf,[47] però l'Emirat de Transjordània ho ha rebutjat. Va veure que mereixia més governar la regió de Qurayyat, per la qual cosa es va intensificar amb l'estat saudita exigint l'establiment d'una zona neutral entre els dos països, la retirada dels saudites de l'Hijaz i el retorn de la família Al-Rashid a Hail i la família Al-Ayed a Asir a l'autoritat. Això va ser rebutjat per l'estat saudita. Com a reacció a això, les forces saudites es van arrossegar sobre els pobles jordans fins que van arribar a Yadodah, a pocs quilòmetres de la ciutat d'Amman, [48] En aquell moment, Gran Bretanya va intervenir bombardejant les forces saudites i obligant-les a retirar-se i tornar al diàleg. El que va ser el cas perquè l'estat saudita va acordar amb Gran Bretanya, que representa a la Jordània Oriental, donar la regió de Qurayyat a l'Aràbia Saudita i protegir el comerç saudita amb Síria. Aquell acord era conegut com el acord Hada. [1] Després de l'annexió de l'Hijaz, la regió de Qurayyat va ser coneguda com l'"Emirat de Qurayyat i la Inspecció de la Frontera del Nord". [2] A finals de l'any 1349 AH (1931 dC), el rei Abdulaziz va nomenar per segona vegada a Turki bin Ahmed Al-Sudairy com a príncep d'Al-Jouf, i va traslladar la capital de Dumat al-Jandal a Sakaka. [51] Un dels esdeveniments més importants que va passar a Al-Jouf durant aquest període és la protecció del sultà al-Atrash, el líder de la Gran Revolució Síria.
a la regió d'Al-Jouf de 1927 a 1932. [52]