Completa la següent frase: La sèrie va rebre una recepció mixta de les publicacions dels mitjans de comunicació. Alguns mitjans de comunicació van ser més crítics amb l'espectacle. El crític de televisió del "The Washington Post" Tom Shales va bromejar que la cerimònia estava "sobrecarregada de clips de pel·lícules - dels nominats d'aquest any i dels guanyadors de l'Oscar que es remunten a
1929 -- que era com un programa de televisió amb el singuix". El columnista James Poniewozik de "Time" va comentar que Stewart era "un presentador d'Oscar, de vegades divertit, però bastant convencional, la seva rutina estava carregada de boles de petons sobre com de calent és Colin Farrell, quin rang té Cate Blanchett i quin tomcat és Jack Nicholson". De l'espectacle en si mateix, va escriure: "El que vam tenir en el seu lloc va ser un espectacle que la meitat del temps semblava com l'espectacle que l'Acadèmia hauria posat en marxa si hi hagués hagut una vaga, ple de muntatges. L'altra meitat del temps, era un Oscar típicament avorrit". El columnista Robert Bianco de "USA Today" va dir: "Alguna vegada s'ha sentit més avorrit que el diumenge a la nit? Si és així, culpen la vaga dels guionistes, que va deixar als productors amb només unes setmanes per preparar-se per a la transmissió de l'ABC i els va convèncer a recolzar-se menys en l'amfitrió i més en els clips antics. " També va observar que nombrosos muntatges de pel·lícules semblaven disminuir la feina de Stewart com a presentador.