La disputa sobre l'autoritat dels bisbes romans va arribar a un punt culminant el 1054, quan Miquel I Cerulàrius va intentar reforçar la seva posició com a "Patriarca de Constantinoble", aparentment per posar-se en rival del Papa Lleó IX, ja que els papes havien prohibit anteriorment anomenar Constantinoble un patriarcat. La disputa va acabar quan el legat del papa, el cardenal Humbert, va excomunicar Cerularius i, a canvi, Miguel va excomunicar els legats papals. El patriarca sospitava que la butlla d'excomunió, col·locada a l'altar de Santa Sofia, havia estat manipulada per Argyros, el comandant del sud d'Itàlia, que tenia una llarga controvèrsia amb Miquel I Cerulari. Tot i que això és comunament vist com el "Gran Cisma", històricament l'esdeveniment va fer poc per canviar la relació entre Orient i Occident en aquell moment. El mateix Miquel sabia que el Papa era un presoner dels normands en el moment que Humbert va arribar, i en el moment que Miquel va ser excomunicat el Papa Lleó ja havia mort, anul·lant els legats papals d'autoritat. A més, Miguel no va excomunicar el Papa, ni tan sols l'Església occidental, sinó només la delegació papal. Probablement és més adequat assenyalar la Massacre dels Latins
de 1182 o el Saqueig de Constantinoble per la Quarta Croada el 1204 com a separació més clara entre les dues esglésies.