El 24 de febrer, Boris Kevorkov, el secretari del partit de la regió autònoma de Nagorno-Karabakh i un lleialista d'Azerbaidjan, va ser acomiadat. Els líders armenios de Karabakh es van queixar que la regió no tenia llibres de text en llengua armènia a les escoles ni a la televisió, i que el secretari general del Partit Comunista d'Azerbaidjan, Heydar Aliyev, havia intentat "azerificar" la regió i augmentar la influència i el nombre d'azerbaidjanos que vivien a Nagorno-Karabakh, al mateix temps que reduïa la seva població armènia (el 1987, Aliyev renunciaria com a secretari general del Politburó d'Azerbaidjan). El 1988, la població armènia de Nagorno-Karabakh havia disminuït a gairebé tres quartes parts de la població total. El moviment armeni va ser impulsat per figures populars armènies i el suport de alguns intel·lectuals prominents de Karabakh.
les vagues dels treballadors de l'escenari