Resumeix l'article:  El camp de refugiats d'Ali Addeh, Djibouti (CNN) Henol i Mebratu surten de la seva casa actual, una modesta estructura amb llençols de plàstic que serveixen com a sostre, portant la "carpeta principal". Un dels documents més importants del camp, és un registre del nom de cada eritreu i el seu cas, si se'ls ha concedit l'estatus de refugiats, si han tingut la seva entrevista de reassentament, si han intentat el viatge a Europa per mar, i si han sobreviscut. A les files de noms, els punts vermells són marcats per significar els morts. En els darrers dies, van arribar notícies - de la xarxa d'amics i familiars de tot el món - que s'havien de marcar 20 punts nous - per als 20 amics que s'havien ofegat a les costes d'Itàlia. Durant 25 anys, el camp de refugiats d'Ali Addeh ha estat un punt de retenció per a aquells que fugen a Djibouti, que limita amb Eritrea, Etiòpia i Somàlia a la Banya d'Àfrica. Per als 10.000 residents del campament, que en la seva majoria provenen d'aquests països, aquesta hauria de ser només la primera parada en el seu viatge de reassentament a través de les Nacions Unides. Molts però diuen que han passat anys i estan cansats d'esperar. Per a aquells disposats a pagar, hi ha una altra ruta cap a una nova vida. A través de la frontera d'Etiòpia, a través del Sudan i després cap amunt i a través de Líbia -- des d'on els vaixells de migrants operats pels traficants de persones salpen a marea alta. L'amic d'Henol, Soloman, va ser un dels centenars de persones que van perdre la vida aquesta setmana quan el seu vaixell es va enfonsar al Mediterrani en camí a Europa, em diu. Van créixer junts, fins i tot van fer el arriscat viatge a Djibouti junts. Quan va arribar el moment de que Soloman viatgés, Henol diu que se li va demanar que anés també, però va dir que no. Esperava donar una ruta legal una mica més llarga. Era la primera vegada que s'estaven separant en anys. Li pregunto a Henol si encara creu en la via legal. "Ara veig que el món ens ha oblidat", diu. "Aquí no hi ha cap solució. No hi ha solució a casa, què podem fer? Estem vivint en el limbo". Em diu que ara planeja seguir el seu...
Durant 25 anys, el camp de refugiats d'Ali Addeh ha estat un punt d'acollida per a aquells que fugen a Djibouti. Molts vénen de Somàlia, Etiòpia i especialment Eritrea, que és governada per un estat de partit únic. Malgrat els riscos, els refugiats eritreus diuen que arriscarien les seves vides amb els traficants de persones.