Va continuar gaudint del favor del rei i va ser promogut al rang de general d'infanteria (1869), però l'amargor de la seva decepció de 1866 mai el va deixar. Tenia els cabells grisos als quaranta-dos anys, i la seva salut estava deteriorada. El 1869 von der Tann-Rathsamhausen, com ara es deia, va ser nomenat comandant del I Cos Bavarès. Va comandar aquest cos durant la Guerra franco-prussiana de 1870/71, i va ser en aquesta guerra que va assegurar la seva reputació com un dels més destacats soldats alemanys. La seva valentia va ser notable en les batalles de Wörth i Sedan. Transferit a la tardor a un comandament independent al Loira, va dirigir les operacions contra d'Aurelle de Paladines, al principi amb un èxit marcat, i va forçar la rendició d'Orléans. Tenia, però, a Coulmiers
Però reforçat, va lluitar amb èxit en diversos enfrontaments sota el Gran Duc de Mecklemburg-Schwerin prop d'Orléans.