Escriu una continuació per a aquest paràgraf - El poder del Patriarca de Constantinoble va augmentar amb la Guerra Otomana-Mameluca (1516-1517)
i la consegüent annexió de Síria, Palestina i Egipte pel sultà Selim I, com els Patriarques d'Alexandria, Antioquia i Jerusalem van ser incorporats a l'Imperi Otomà. Aquests patriarcats van conservar la seva autonomia religiosa, però van ser "de facto" sotmesos a la influència del Patriarca de Constantinoble, que estava a prop del Sultà i era el seu diputat com a governant civil de tots els cristians ortodoxos de l'Imperi d'acord amb el sistema de milet. Aquesta influència de Constantinoble va augmentar durant els segles següents, especialment pel que fa als nomenaments. Amb la conquesta de Palestina i la caiguda de Jerusalem el 1517 a Selim, Teòleptus va obtenir del sultà el dret de mantenir l'Església del Sant Sepulcre.