Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: Després de la Comissió d'Energia Atòmica (AEC) va néixer el 1947 com una agència civil en el control de la investigació nuclear i les qüestions d'armes, Oppenheimer va ser nomenat com a president del seu Comitè Assessor General (GAC). Des d'aquesta posició, va assessorar en diverses qüestions relacionades amb el sector nuclear, incloent el finançament de projectes, la construcció de laboratoris i fins i tot la política internacional, encara que no sempre es van tenir en compte els consells del GAC. Com a president del GAC, Oppenheimer va pressionar vigorosament pel control internacional d'armes i el finançament de la ciència bàsica, i va intentar influir en la política per allunyar-se d'una acalorada cursa armamentista. Quan el govern va qüestionar si perseguir un programa d'emergència per desenvolupar una arma atòmica basada en la fusió nuclear - la bomba d'hidrogen - Oppenheimer inicialment va recomanar en contra d'ella, tot i que havia estat a favor de desenvolupar tal arma durant el Projecte Manhattan. Va ser motivat en part per preocupacions ètiques, sentint que una arma així només podia ser utilitzada estratègicament contra objectius civils, resultant en milions de morts. No obstant això, també va ser motivat per preocupacions pràctiques, ja que en aquell moment no hi havia un disseny viable per a una bomba d'hidrogen. Oppenheimer creia que els recursos s'haurien de gastar millor creant una gran força d'armes de fissió. Ell i d'altres estaven especialment preocupats pels reactors nuclears que es desviaven del plutoni a la producció de triti. Van ser anul·lats per Truman, que va anunciar un programa d'emergència després que la Unió Soviètica provés la seva primera bomba atòmica el 1949. Oppenheimer i altres opositors del GAC al projecte, especialment James Conant, es van sentir personalment rebutjats i van considerar retirar-se del comitè. Van romandre, tot i que les seves opinions sobre la bomba d'hidrogen eren ben conegudes. Tanmateix, el 1951, Edward Teller i el matemàtic Stanislaw Ulam van desenvolupar el que es va conèixer com el disseny de Teller-Ulam per a una bomba d'hidrogen. Aquest nou disseny semblava tècnicament factible i Oppenheimer va canviar d'opinió sobre el desenvolupament de l'arma. Com ell mateix va recordar més tard:  Pregunta: Què volia crear Oppenheimer?
una gran força d'armes de fissió