En 1892, Hendrik Lorentz va proposar una modificació del model de Fresnel, en la qual l'èter és completament estacionari. Va aconseguir derivar el coeficient de arrastre de Fresnel com a resultat d'una interacció entre l'aigua en moviment i un èter no arrestat. També va descobrir que la transició d'un marc de referència a un altre es podria simplificar mitjançant l'ús d'una variable de temps auxiliar que va anomenar hora local: Pregunta: Quin era un altre nom del temps auxiliar?
hora local