Durant la primera meitat d'aquest període (1185) l'Imperi Bizantí va dominar els Balcans, i sota els emperadors de Komnenian hi va haver un renaixement de prosperitat i urbanització; no obstant això, el seu domini del sud-est d'Europa va arribar a un final amb una rebelió valha-búlgara amb èxit el 1185
, i des de llavors la regió va ser dividida entre els bizantins a Grècia, algunes parts de Macedònia i Tràcia, els búlgars a Moèsia i la major part de Tràcia i Macedònia, i els serbis al nord-oest. Les esglésies orientals i occidentals s'havien dividit formalment al segle XI, i malgrat períodes ocasionals de cooperació durant el segle XII, el 1204 la Quarta Croada va capturar Constantinoble. Això va perjudicar greument els bizantins, i el seu poder va ser finalment debilitat pels seljúcs i l'imperi otomà ascendent al segle XIV-XV. No obstant això, el poder de l'Imperi llatí va ser de curta durada després que l'exèrcit croat fos derrotat per l'emperador búlgar Kaloyan a la Batalla d'Adrianòpolis (1205).