Escriu una continuació d'aquest paràgraf - Després dels seus "Soldats" (1848) va començar "Un dia de juny", que mai va acabar, i va exposar "Un fumador" (1849) i "Bravos" ("Les Bravi", 1852). El 1855 va tocar la màxima marca de la seva conquesta amb "The Gamblers" i "The Quarrel" ("La Rixe"), que va ser presentat per Napoleó III a la Cort Anglesa. El seu triomf es va mantenir al Saló de 1857, quan va exposar nou quadres i dibuixos; entre ells el "Jove de l'època de la Regència", "El pintor", "El ferrer de sabates", "El músic" i "Una lectura a Diderot". Quan, a l'estiu de 1859, l'emperador Napoleó III, juntament amb Víctor Emmanuel II, rei de Piemont i Sardenya, va intentar expulsar els Habsburg dels seus territoris al nord d'Itàlia, Meissonier va rebre una comissió governamental per il·lustrar escenes de la campanya. "L'emperador Napoleó III a Solferino" va trigar a Meissonier més de tres anys per completar-la. L'obra, una escena de batalla, va representar una sort per al pintor de "bonshommes" i mosqueteros, tot i que Meissonier ja havia pintat escenes de violència i massacre, com "Remembrance of Civil War", i el 1848
Havia vist el servei actiu com a capità de la Guàrdia Nacional, quan va lluitar al costat del govern republicà durant els "Days de juny". A la tardor de 1861 va ser elegit per a una càtedra a l'Institut de França quan els membres de l'Académie des Beaux-Arts van votar que s'unís al seu nombre. Al Salon de 1861 va enviar "A Shoeing Smith", "A Musician", "A Painter", i "M. Louis Fould"; a la de 1864 "The Emperor at Solferino", i "1814". Posteriorment va exposar "A Gamblers' Quarrel" (1865) i "Desaix and the Army of the Rhine" (1867).