Resumeix l'article:  (CNN) Igual que les màquines mimeògrafes i les fotocopiadores en el seu temps, l'activitat en línia -blogs, canals de YouTube, fins i tot plataformes de xarxes socials com Facebook i Twitter- s'han convertit plenament en una alternativa als mitjans tradicionals. No és només el baix cost de publicar en línia el que atrau la dissidència, tot i que això en si mateix és alliberador. La manca d'accés als mitjans tradicionals de comunicació escrita i audiovisual en països autoritaris és realment la força impulsora que condueix les veus descontentes a publicar en línia. No és exclusiu d'Àsia, però pot semblar més pronunciat si vius allà. La connexió a Internet s'ha convertit en el camí de menys resistència si vols fer-te sentir. Però tot i així genera resistència, algunes de les quals són legals, altres mortals. Anem a mirar el punt de vista legal primer. Amos Yee, el videobloguista adolescent que va ser detingut i retingut pendent de fiança el diumenge a Singapur, va cridar l'atenció internacional per la seva arenga anti-Lee Kuan Yew. Però empresonar crítics no és la primera opció del govern a Singapur. És part de l'herència de Lee Kuan Yew que l'ús que fa el govern dels tribunals per portar casos de difamació i calumnia, normalment amb pesades sancions econòmiques, és el mètode preferit per silenciar les veus desconcertants en línia. El seu pare s'ha disculpat pel comportament del seu fill, però el jove Yee podria afrontar fins a tres anys de presó. Yee no és únic. Un altre blogger dissident a Singapur, Roy Ngerng, continua patint pressions financeres i legals, incloent la pèrdua de la seva feina, a causa d'un article al blog que suposadament acusava el primer ministre de la ciutat-estat, Lee Hsien Loong, de corrupció. La preocupació de Ngerng és la manca de transparència en la gestió del Fons Central de Providència, el programa de pensions obligatòries del govern. Yee i Ngerng són dos de molts. El fitxer del Comitè per a la Protecció dels Periodistes sobre Singapur, que es remunta al 2000, té una llarga sèrie de casos similars, alguns contra polítics, altres contra ciutadans simplement frustrats amb el seu govern. Però no és només Singapur...
Anar a la xarxa s' ha convertit en el camí de menys resistència si vols fer-te sentir. Però on hi ha un estat de dret restrictiu, els periodistes són vulnerables a la ira de l'oficialisme. Des de la Xina fins a Malàisia, periodistes i bloggers han estat empresonats, fins i tot assassinats.