Escriu una continuació per a aquest paràgraf - Smith després procedeix a discutir cadascun dels sis temes en detall. Smith discuteix les campanyes modernes de guerrilles i insurreccions, incloent diverses guerres civils i conflictes ètnics als Balcans, l'Orient Mitjà i l'Àfrica. Els conflictes que discuteix a la segona meitat són gairebé tots "guerres entre la gent" i semblen insolubles per a les forces convencionals. Smith analitza situacions en les quals els països han adaptat les seves tàctiques per respondre a la "guerra entre el poble", com les utilitzades per les forces israelianes en resposta a la Intifada palestina.
, en què els israelians van recórrer a cerques dirigides quan la seva superioritat de poder de foc va resultar ineficaç. Afirma que les guerres modernes rarament es lliuren entre nacions individuals, però les parts sovint consisteixen en coalicions supranacionals o entitats subestatals, i que els governs occidentals en particular lluiten de manera que mantinguin les víctimes i les pèrdues materials al mínim. Smith és crític amb la conducta de la coalició liderada pels Estats Units a la Guerra de l'Iraq durant la insurrecció que va seguir a la invasió i ocupació inicial de l'Iraq el 2003; opina que els soldats que van emprendre les operacions de contra-insurrecció no tenien les habilitats adequades o l'equipament per a la tasca. Creu que els comandants estaven treballant a un nivell tàctic més que estratègic, i que les operacions no estaven suficientment guiades per la intel·ligència, confiant massa en la força del camp de batalla i en les avaluacions de les capacitats tècniques dels insurgents, més que en els seus objectius polítics.