Resumeix l'article:  La llum d'aquestes extraordinàries imatges ha viatjat tan lluny que ha trigat 4.200 anys per arribar fins aquí. Però, malgrat la distància, els científics diuen que les fotografies revelen, com no ho havien fet abans, les forces immenses alliberades quan una estrella neix. Les dues imatges van ser preses amb 18 anys d'interval, la primera amb el Karl G. Jansky Very Large Array a Nou Mèxic el 1996 i la segona per un equip internacional d'astrònoms liderats per la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic (UNAM) l'any passat. Descarrega cap avall per veure el vídeo. Els astrònoms han utilitzat un telescopi a Nou Mèxic per observar una estrella prendre forma durant vuit anys. Aquesta simulació mostra com la sortida de material de l'estrella s'ha ampliat dramàticament a mesura que pren forma. Una imatge simulada de 1996 és a l'esquerra, i una altra de 2014 és a la dreta. L'estrella <unk> coneguda com a W75N(B) -VLA2 <unk> és 300 vegades més brillant i vuit vegades més gran que el nostre sol, tot i que està emmascarada per un núvol negre de pols espacial. Però el que més ha emocionat als astrònoms és el canvi de forma de l'àrea violeta dels vents electrificats supercalents que estan expulsats per l'estrella jove. Els canvis dramàtics, en un parpellete còsmic en relació amb l'edat de l'univers, estan donant una mirada sense precedents sobre com les "protoestrelles" joves es desenvolupen en estrelles plenament desenvolupades. Les imatges, creades amb dades de 27 antenes de radiotelescopi al desert de Nou Mèxic, als EUA, mostren el vent elèctric que s'expandeix lluny de l'estrella fins que es frena pel núvol de pols negre i groc que l'envolta. Aquestes imatges de l'estrella van ser preses pel Karl G. Jansky Very Large Array al Nou Mèxic. A l'esquerra hi ha l'estrella com es va veure el 1996, amb la seva pols envoltada estretament al seu voltant, mentre que el 2014 a la imatge de la dreta, aquesta sortida ha estat empès cap a una forma allargada. Aquesta il·lustració d'artista mostra el desenvolupament de W75N(B) -VLA-2. A l'esquerra, un vent calent de l'estrella jove s'expandeix gairebé esfèricament, com es va veure el 1996. A la dreta, com es veu el 2014, el vent calent ha estat modelat per trobar-se amb un polsós, en forma de rosella...
Els astrònoms han utilitzat un telescopi a Nou Mèxic per observar la formació d' una estrella. Nomenat W75N(B) - VLA2 és 300 vegades més brillant que el Sol. Les imatges de 1996 i 2014 mostren com comença a prendre forma. Podria proporcionar una visió sense precedents de com neixen les estrelles.