Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: La malaltia inflamatòria pélvica, també coneguda com a trastorn inflamatori pélvic (PID), és una infecció de la part superior del sistema reproductiu femení, és a dir, l'úter, les trompes de Falopi i els ovaris, i a l'interior de la pelvis. Sovint, no hi ha símptomes. Els signes i símptomes, quan es presenten, poden incloure dolor abdominal inferior, secreció vaginal, febre, cremor a la orina, dolor durant les relacions sexuals, sagnat després de les relacions sexuals o menstruació irregular. La DIP no tractada pot resultar en complicacions a llarg termini, incloent-hi infertilitat, embaràs ectòpic, dolor pelvià crònic i càncer. La malaltia és causada per bacteris que es propaguen des de la vagina i el coll de l'úter. Les infeccions per Neisseria gonorrhoeae o Chlamydia trachomatis estan presents en el 75 a 90 per cent dels casos. Sovint, hi ha múltiples bacteris diferents involucrats. Sense tractament, al voltant del 10 per cent de les persones amb infecció per clamídia i el 40 per cent de les que tenen una infecció per gonorrea desenvoluparan PID. Els factors de risc són generalment similars als de les infeccions de transmissió sexual i inclouen un gran nombre de parelles sexuals i el consum de drogues. La dutxa vaginal també pot augmentar el risc. El diagnòstic es basa normalment en els signes i símptomes que es presenten. Es recomana que es consideri la malaltia en totes les dones en edat fertil que tenen dolor abdominal inferior. El diagnòstic definitiu de la DIP es fa per trobar pus que involucra les trompes de Falopi durant la cirurgia. L'ecografia també pot ser útil en el diagnòstic. Els esforços per prevenir la malaltia inclouen no tenir relacions sexuals o tenir poques parelles sexuals i utilitzar condons. La selecció de dones en risc d' infecció per clamídia seguida d' un tractament disminueix el risc de DIP. Si es sospita el diagnòstic, normalment es recomana el tractament. També s'hauria de tractar les parelles sexuals d'una dona. En aquells amb símptomes lleus o moderats, es recomana una única injecció de l'antibiòtic ceftriaxona juntament amb dues setmanes de doxiciclina i possiblement metronidazol per via oral. Per a aquells que no milloren després de tres dies o que tenen una malaltia greu, els antibiòtics intravenosos han de ser...  Pregunta: Quina proporció dels casos tenen Neisseria gonorrhoeae o Chlamydia trachomatis?
75 a 90