Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: Les causes subjacents de la batalla van ser les rivalitats inherents a la Tetrarquia de Dioclecià. Després que Dioclecià renunciés l'1 de maig de 305, els seus successors van començar a lluitar pel control de l'Imperi Romà gairebé immediatament. Tot i que Constantí era fill de l'emperador d'Occident Constanci, la ideologia tetrarquica no necessàriament preveia la successió hereditària. Quan Constantí va morir el 25 de juliol de 306, les tropes del seu pare van proclamar Constantí com a August a Eboracum (York). A Roma, el favorit era Maxenci, el fill del col·lega imperial de Constanci, Maximià, que es va apoderar del títol d'emperador el 28 d'octubre de 306. Però mentre que la reclamació de Constantí va ser reconeguda per Galeri, governant de les províncies orientals i el principal emperador de l'Imperi, Maxenci va ser tractat com un usurpador. Galeri, però, va reconèixer que Constantí només tenia el rang imperial inferior de Cèsar. Galeri va ordenar al seu co-Augustus, Severus, que eliminés Maxentius a principis del 307. Una vegada que Sever va arribar a Itàlia, però, el seu exèrcit va desertar a Maxènci. Severus va ser capturat, empresonat i executat. El mateix Galeri va marxar contra Roma a la tardor, però no va aconseguir prendre la ciutat. Constantí va evitar conflictes tant amb Maxènci com amb els emperadors orientals durant la major part d'aquest període. Cap al 312, però, Constantí i Maxènci es van involucrar en una hostilitat oberta entre ells, tot i que eren cunegats a través del matrimoni de Constantí amb Fausta, germana de Maxènci. A la primavera del 312, Constantí va reunir un exèrcit de 40.000 soldats i va decidir expulsar el mateix Maxenci. Va invadir fàcilment el nord d'Itàlia, guanyant dues batalles importants: la primera prop de Turí, la segona a Verona, on el prefecte pretorià Ruricius Pompeianus, el general més important de Maxenci, va ser assassinat.  Pregunta: quin va ser el motiu principal de la lluita?
rivalitats inherents