Completa la següent frase: Charlotte Paulsen discutia freqüentment els temes que els preocupaven ambdues amb el seu nou genyor. Els líders conservadors que van imposar un retorn a la seva versió de l'ordre antic a Viena el 1814 i 1815 no havien estat capaços d'enterrar les idees de la humanitat il·lustrada i el racionalisme que els exèrcits revolucionaris francesos i el geni administratiu de Napoleó havien difós per tot Europa durant els 25 anys anteriors. La dècada de 1830 podria haver estat l'era de Biedermeier, però també va ser la dècada del "Vormärz".
El canvi de règim a París el 1830 va ser seguit per una onada de protestes a tota Alemanya. Julius Lorentzen va inculcar a Charlotte Paulsen una nova consciència de pensaments i idees democràtiques. Les seves discussions van cobrir teologia, filosofia i desenvolupaments contemporanis. Però Lorentzen va morir jove, el 1837. Christian i Charlotte Paulsen van adoptar una filla, Marie Paulsen, i Charlotte es va dedicar a l'educació de la seva segona filla amb la mateixa intensitat que havia aplicat a l'educació d'Elisabeth. Fora de la casa, les dones políticament conscients estaven sent atrapades en protestes civils i els programes de reforma liberal que ara emergien, juntament amb les demandes de drets democràtics per als ciutadans, incloses les dones. Elisabeth Paulsen també es va sentir pressionada perquè ella també hagués de "fer més". Posteriorment va decidir crear la "Women's Association for the Care of the Poor and Sick" ("Associació de Dones per a l'Atenció dels Pobres i malalts"), que havia estat creada a Hamburg per la formidablement energètica Amalie Sieveking el 1832, com a resposta a l'epidèmia de còlera d'aquell any. No obstant això, Sieveking va rebutjar els seus enfocaments, trobant a Paulsen massa "libertècres". Es va irritar amb Sieveking que fins i tot si els motius de Paulsen eren honorables, humanistes i racionals, no semblaven ser totalment cristians.