Completa la següent frase: Per la seva interpretació com l'esclava de casa que repetidament regalia la filla del seu amo, Scarlett O'Hara (Vivien Leigh), i es burla de Rhett Butler (Clark Gable), McDaniel va guanyar el
1939 Premi de l'Acadèmia a la Millor Actriu de Reparte, el primer actor negre que ha estat nominat i guanyat un Oscar. "Vaig estimar la Mammy", va dir McDaniel quan va parlar a la premsa blanca sobre el personatge. "Crec que la vaig entendre perquè la meva àvia treballava en una plantació no gaire diferent de Tara". El seu paper a "Allò que el vent portà" havia alarmat alguns blancs al sud; hi havia queixes que en la pel·lícula havia estat massa "familiar" amb els seus propietaris blancs. Almenys un escriptor va assenyalar que el personatge de McDaniel no es desviava significativament de la persona de Mammy a la novel·la de Margaret Mitchell, i que tant a la pel·lícula com al llibre, la Scarlett molt més jove parla a Mammy de maneres que es considerarien inadequades per a un adolescent del sud d'aquella època per parlar amb una persona blanca molt més gran, i que ni el llibre ni la pel·lícula insinuen l'existència dels propis fills de Mammy (morts o vius), la seva pròpia família (morts o vius), un nom real, o els seus desitjos de tenir alguna cosa més que una vida a Tara, servint en una plantació d'esclaus. A més, mentre que la mameta regalia a la Scarlett més jove, mai es va molestar amb la senyora O'Hara, la dona blanca més gran de la llar. Alguns crítics van sentir que McDaniel no només va acceptar els papers, sinó que també en les seves declaracions a la premsa va acceptar els estereotips d'Hollywood, proporcionant combustible per a les crítiques d'aquells que lluitaven pels drets civils negres. Més tard, quan McDaniel va intentar portar el seu personatge de "Mammy" en un espectacle de gira, el públic negre no va ser receptiu.