L'edifici de l'estació va ser construït el 1884, en el lloc on el príncep Milan Obrenović IV va marcar l'origen del futur ferrocarril Belgrad-Niš. Va ser dissenyat com una estació auxiliar, servint fins a 10.000 passatgers en els mesos d'estiu. Durant la Primera Guerra Mundial, va assumir breument el paper de l'estació principal de la ciutat, però va ser destruïda per una bomba. Després d'una reconstrucció el 1931, es va afegir una sala d'espera reial, per atendre els alts convidats del complex reial de Beli dvor als voltants. Va ser destruïda de nou durant la Segona Guerra Mundial (va ser bombardejada el 1941
), i només l'ala de la sala d'espera reial va sobreviure, que va assumir el paper de la sala de passatgers. Després de la guerra, va servir com a estació i garatge per al famós Tren Blau del líder iugoslau Josip Broz Tito, que va residir a l'antic palau reial. Després de la mort de Tito, l'estació va acollir una petita exposició històrica. També va ser utilitzat com a lloc de filmació.