Escriu una continuació per a aquest paràgraf - Quan es va celebrar la primera cerimònia dels Premis de l'Acadèmia el 1929, no es va honrar cap pel·lícula de llengua estrangera. Durant la primera època de la postguerra (1947-1955), vuit pel·lícules en llengües estrangeres van rebre premis especials o honoraris. El líder de l'Acadèmia i membre de la junta, Jean Hersholt, va argumentar que "un premi internacional, si s'administra correctament i amb cura, promovria una relació més propera entre els artesans cinematogràfics americans i els d'altres països". La primera pel·lícula en llengua estrangera honrada amb aquest premi va ser el drama neorealista italià "Shoeshine", la citació de la qual deia: "l'alta qualitat d'aquesta pel·lícula, portada a una vida eloqüent en un país marcat per la guerra, és una prova per al món que l'esperit creatiu pot triomfar sobre l'adversitat". En els anys següents, es van concedir premis similars a set altres pel·lícules: una d'Itàlia ("The Bicycle Thief"), dues de França ("Monsieur Vincent" i "Forbidden Games"), tres del Japó ("Rashomon", "Gate of Hell" i ""), així com una coproducció franco-italiana ("The Walls of Malapaga"). Aquests premis, no obstant això, es van lliurar de forma discrecional en lloc de regular (no es va lliurar cap premi en la 26a edició dels Premis de l'Acadèmia
celebrada el 1954), i no eren competitius ja que no hi havia nominats sinó simplement una pel·lícula guanyadora per any.