Escriu una continuació per a aquest paràgraf - El 2002 la visió de Seyfert per a una empresa cinematogràfica lliure de cartells va començar a prendre forma mentre explorava les desigualtats d'Amèrica Llatina a través dels ulls de la seva gent desposseïda: Les vídues de l'etnocidi guatemaltec conegut com L'Holocaust Silenciós prop de Rabinal, lloc d'algunes de les massacres més sagnants de la Guerra Civil de Guatemala
, agricultors de coca i treballadors abandonats de les mines de tungstè dels Andes bolivians, una tribu amazònica expulsada de la selva tropical per talladors i companyies petrolieres, descendents d'esclaus jamaicans que venen sexe a dones d'edat mitjana i la mansió rastafari Bobo Ashanti de Bull Bay demanen la repatriació a l'Àfrica, "recicladores" que viuen en un mega abocador de 150 hectàrees de la Ciutat de Mèxic i cubans resistents en la seva lluita diària per sobreviure en les ruïnes de l'Havana central, nens de carrer de 10 anys que viuen entre els membres de la pandilla deportats dels Estats Units Mara Salvatrucha en un El Salvador devastat i gàngsters de favela brasilers fortament armats en la seva recerca d'humanitat. Les pel·lícules de Seyfert són totalment autofinançades i produïdes amb eines rudimentàries i han romàs rellevants molt després de ser fetes. Són objecte de citació en articles acadèmics i disertacions.