El fisiòleg Johannes Müller (1801<unk>1858) va descriure la fibrina, la substància d'un tromb. El seu precursor soluble, el fibrinogen, va ser nomenat per Rudolf Virchow (1821<unk>1902), i va ser aïllat químicament per Prosper Sylvain Denis (1799<unk>1863). Alexander Schmidt va suggerir que la conversió del fibrinogen a la fibrina és el resultat d'un procés enzimàtic, i va etiquetar l'enzima hipotètica "trombina" i el seu precursor "prothrombin". Arthus va descobrir el 1890 que el calci era essencial en la coagulació. Els plaquets van ser identificats el 1865, i la seva funció va ser elucidada per Giulio Bizzo el 1882. La teoria que la presència de trombina es consolidava per Paul Morawitz va ser nomenada així per Rudolf Virchow (1821<unk>1902), i va ser aïllat químicament per Prosper Sylvain Denis (1799<unk>1863).
1801<unk>1858