Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: La facció pro-guerra va ser liderada per Carteret, que va afirmar que el poder francès augmentaria si Maria Teresa no aconseguia el tron austríac. George va acceptar enviar 12.000 mercenaris assalariats hessians i danesos a Europa, ostensiblement per donar suport a Maria Teresa. Sense consultar amb els seus ministres britànics, Jordi els va estacionar a Hanovre per evitar que les tropes franceses enemigues marssessin cap a l'electorat. L'exèrcit britànic no havia lluitat en una gran guerra europea en més de 20 anys, i el govern havia negligit greument el seu manteniment. George havia pressionat per una major professionalitat en els rangs, i promoció pel mèrit en lloc de la venda de comissions, però sense gaire èxit. Una força aliada de tropes austríaques, britàniques, holandeses, hanovereses i hessianes van enfrontar-se als francesos a la Batalla de Dettingen el 16/27 de juny de 1743. George els va acompanyar personalment, conduint-los a la victòria, convertint-se així en l'últim monarca britànic a dirigir tropes a la batalla. Tot i que les seves accions en la batalla van ser admirades, la guerra es va convertir en impopular entre el públic britànic, que sentia que el rei i Carteret estaven subordinant els interessos britànics als hanoverians. Carteret va perdre el suport i, per la desesperació de George, va dimitir el 1744. La tensió va créixer entre el ministeri Pelham i George, ja que va continuar seguint els consells de Carteret i va rebutjar la pressió dels seus altres ministres per incloure a William Pitt el Vell al gabinet, el que hauria ampliat la base de suport del govern. El rei no li agradava Pitt perquè s'havia oposat anteriorment a la política del govern i havia atacat mesures considerades pro-hanovèries. El febrer de 1746, Pelham i els seus seguidors van dimitir. George va demanar a Lord Bath i Carteret que formessin una administració, però després de menys de 48 hores van retornar els segells de l'oficina, incapaços d'assegurar un suport parlamentari suficient. Pelham va tornar al càrrec triomfant, i George es va veure obligat a nomenar Pitt al ministeri. Els opositors francesos de George van encoratjar la rebel·lió dels jacobites, els partidaris del pretendent catòlic al tron britànic, James Francis...  Pregunta: Qui era el pare de Stuart?
Jaume II