Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: Les taxes d'extinció es mesuren de diverses maneres. Els biòlegs de la conservació mesuren i apliquen mesures estadístiques de registres fòssils, taxes de pèrdua d'hàbitat i una multitud d'altres variables com la pèrdua de biodiversitat en funció de la taxa de pèrdua d'hàbitat i l'ocupació del lloc per obtenir aquestes estimacions. La Teoria de la Biogeografia de les Illes és possiblement la contribució més significativa cap a la comprensió científica tant del procés com de com mesurar la taxa d'extinció d'espècies. La taxa actual d'extinció de fons s'estima en una espècie cada pocs anys. La mesura de la pèrdua d'espècies en curs es fa més complexa pel fet que la majoria de les espècies de la Terra no s'han descrit ni avaluat. Les estimacions varien molt en quant espècies existeixen realment (range estimat: 3.600.000-111.700.000) a quantes han rebut un binomi d'espècies (range estimat: 1.5-8 milions). Menys de l'1% de totes les espècies que s'han descrit més enllà de simplement assenyalar la seva existència. A partir d'aquestes xifres, la UICN informa que el 23% dels vertebrats, el 5% dels invertebrats i el 70% de les plantes que s'han avaluat estan designats com a en perill o amenaçats. La llista de plantes està construint un millor coneixement del nombre real d'espècies.  Pregunta: Per què és difícil seguir el ritme de la desaparició d'espècies?
les espècies no han estat descrites ni avaluades