Els australians van passar l'hivern a Bèlgica durant el qual van emprendre accions principalment defensives, ja que van mantenir diverses posicions al llarg de la línia, però a principis de 1918 es van traslladar al sud a la vall de la Somme. Després del col·lapse de la Rússia tsarista a finals de 1917, els alemanys van ser capaços de transferir grans quantitats d'equipament i personal del Front Oriental al Front Occidental i posteriorment van llançar la seva Ofensiva de Primavera al març. En caure als flancs sud del sector en mans dels Tercer i Cinquè Exèrcits britànics, l'ofensiva inicialment va aconseguir fer retrocedir els aliats i a finals de març, quan els alemanys es van apropar al vital cap de ferrocarril al voltant d'Amiens, les cinc divisions australianes, que s'havien agrupat com a part del cos australià, van ser transferides al Somme per ajudar a embotir l'atac. La 4a Divisió va prendre posicions al voltant de Dernancourt, al llarg del riu Ancre, i el 5 d'abril va jugar un paper significatiu en repel·lir un atac alemany durant la Segona Batalla de Dernancourt, on en paraules de l'autor Chris Coulthard-Clark, la 4a Divisió "va enfrontar l'atac més fort contra els australians durant la guerra". Per la seva banda, el 49è Batalló, recolzat per part del 45è, va realitzar un vital contraatac a finals de la tarda enmig d'una forta pluja, que va salvar la situació dels australians, la línia dels quals havia estat penetrada per un contraatac alemany a través d'un pont ferroviari a l'oest de la ciutat; en fer-ho van patir molt, però, perdent 14 oficials i 207 altres rangs. Més tard en el mes, van participar en la Segona Batalla de Villers-Bretonneux
, llançant un atac del Dia Anzac que va recuperar amb èxit la ciutat, que s'havia perdut el dia anterior després d'un atac de quatre divisions alemanyes.