En els últims segles, el pensament estratègic francès ha estat impulsat de vegades per la necessitat d'aconseguir o preservar les anomenades "fronteres naturals", que són els Pirineus al sud-oest, els Alps al sud-est i el riu Rin a l'est.[2] Començant amb Clovis, 1.500 anys de guerra i diplomàcia han estat testimonis de l'assoliment de la majoria d'aquests objectius. La guerra amb altres potències europees no sempre va ser determinada per aquestes consideracions, i els governants de França sovint van estendre la seva autoritat continental molt més enllà d'aquestes barreres, sobretot sota Carlemany, Lluís XIV i Napoleó.[3] Aquests períodes de conflicte incessant es van caracteritzar per les seves pròpies normes i convencions, però tots van requerir un lideratge central fort per a l'extensió del domini francès.[4] Les guerres importants en la història humana han sorgit com a resultat d'un conflicte entre pobles europeus i altres potències?
segles