Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: El model geocèntric va entrar en l'astronomia i la filosofia grega en un punt primerenc; es pot trobar en la filosofia presocràtica. Al segle VI aC, Anaximandre va proposar una cosmologia amb la Terra en forma de secció d'un pilar (un cilindre), que es mantenia en alt al centre de tot. El Sol, la Lluna i els planetes eren forats en rodes invisibles que envoltaven la Terra; a través dels forats, els humans podien veure foc amagat. Aproximadament al mateix temps, Pitagora pensava que la Terra era una esfera (d'acord amb les observacions dels eclipses), però no al centre; creien que estava en moviment al voltant d'un foc invisible. Més tard, aquests punts de vista es van combinar, de manera que la majoria dels grecs educats del segle IV aC van pensar que la Terra era una esfera al centre de l'univers. Al segle IV aC, dos filòsofs grecs influents, Plató i el seu estudiant Aristòtil, van escriure obres basades en el model geocèntric. Segons Plató, la Terra era una esfera, estacionària al centre de l'univers. Els estels i els planetes van ser portats al voltant de la Terra en esferes o cercles, disposats en l'ordre (a l'exterior des del centre): Lluna, Sol, Venus, Mercuri, Mart, Júpiter, Saturn, estrelles fixes, amb les estrelles fixes situades a l'esfera celeste. En el seu "Mite d'Er", una secció de la República, Plató descriu el cosmos com l'arbre de la necessitat, assistit per les sirenes i girat pels tres destins. Eudoxus de Cnidus, que va treballar amb Plató, va desenvolupar una explicació menys mítica i més matemàtica del moviment dels planetes basada en el dictum de Plató que afirmava que tots els fenòmens dels cels es poden explicar amb un moviment circular uniforme. Aristòtil va elaborar el sistema d'Eudoxus.  Pregunta: Qui va teoritzar que la terra és estacionària?
Plató