En aquest cas, cada terme amb coeficient gml o hml es pot dividir en dos termes: un que disminueix amb el radi com 1/rl + 1 i un que augmenta amb el radi com rl. Els termes creixents s'ajusten a les fonts externes (corrent en la ionosfera i la magnetosfera). Tanmateix, amb una mitjana d'alguns anys les contribucions externes mitjanes a zero. Els termes restants prediuen que el potencial d'una font dipolar (l = 1) cau com 1/r2. El camp magnètic, sent una derivada dels potencials, cau com 1/r3. Els termes quadruples cauen com 1/r3. Els termes quadruples cauen com 1/r4, i els termes quadruples augmenten ràpidament amb el radi. Si el radi de la superfície de la Terra es limita només a una part de la superfície del nucli, es pot considerar que aquestes característiques només tenen un factor d'origen de la part del nucli amb una longitud d'ona més gran o menys que la meitat de la longitud d'ona.
Termes fins al grau 14 o menys