L'heretatge d'Ion Creangă també va ser tangible a la Unió Soviètica, i especialment a la RSS de Moldàvia (que, com la part més gran de Bessaràbia, havia estat part de la Gran Romania d'entreguerres, i més tard es va convertir en Moldàvia independent). Inicialment, els seus escrits, titulats "Històries moldaves", formaven part del currículum soviètic a la Regió Autònoma de Moldavia (Transnistria). Després de l'ocupació soviètica de Bessaràbia
Creangă va ser un dels escriptors de llengua romanesa les obres dels quals encara estaven permeses per a la publicació per les noves autoritats. Això va proporcionar als contribuents locals a la literatura romanesa contacte amb models culturals més antics, inspirant directament les peces de prosa experimental o postmoderna de Vlad Ioviță i Leo Butnaru. L'aprovament de la imatge pública de Creangă dins de la RSS de Moldavia també es va reflectir en l'art: el 1958, el bust de l'escriptor, obra de l'escultor Lev Averbruh, va ser assignat al carreró dels clàssics a Chișinău. Les seves obres van ser il·lustrades per un dels principals artistes visuals de la RSS de Moldàvia, Igor Vieru, que també va pintar un retrat de l'autor. El 1967, Ioviță i el cineasta Gheorghe Vodă van llançar "Se caută un paznic": una adaptació de "Ivan Turbincă" i una de les mostres d'èxit del cinema moldau primerenc, també es va destacar per la partitura musical, composta per Eugen Doga. També durant aquest període, "The Goat "... i "The Purse a' Tuppence" van ser transformats en curtmetratges d'animació (dirigits per Anton Mater i Constantin Condrea). El 1978, una versió operística de "La cabra i els seus tres fills" va ser creada per la compositora Zlata Tkach, basada en un llibret de Grigore Vieru.