En el seu experiment inicial publicat el 1960 (que no esmenta el terme "sessió de confirmació"), va desafiar els participants a identificar una regla que s'aplica a triples de nombres. Al principi, se'ls va dir que (2,4,6) s'ajustava a la regla. Els participants podrien generar els seus propis triples i l'experimentador els va dir si cada triplet s'ajustava o no a la regla. Mentre que la regla real era simplement "qualsevol seqüència ascendent", els participants van tenir una gran dificultat per trobar-la, sovint anunciant regles que eren molt més específiques, com ara "el nombre mitjà és la mitjana del primer i el darrer". Els participants només van provar exemples positius de triples que obeïen a les seves hipòtesies rebutjades. Per exemple, si es pensava que la regla "Si cada número és dos dels seus predecessors", va desafiar els participants a identificar una regla que s'aplica a triples de nombres. En canvi, es va trobar que aquesta regla de les dades de les proves de triales no era un exemple de falsificació, sinó una estratègia científica que mostrava
cada resposta a una pregunta