En 1679, amb la Llei d'Exclusió en perill d'aprovació, Carles II va dissoldre el Parlament. Dos parlaments més van ser elegits en 1680 i 1681, però van ser dissolguts per la mateixa raó. La crisi d'exclusió va contribuir al desenvolupament del sistema bipartidista anglès: els Whigs van ser els que van donar suport a la llei, mentre que els conservadors van ser els que s'hi van oposar. En última instància, la successió no va ser alterada, però James va ser convençut de retirar-se de tots els òrgans de formulació de polítiques i acceptar un paper menor en el seu govern.
La crisi de l'exclusió