Escriu una continuació d'aquest paràgraf - Després de la revolució de 1830
va arribar a París, va establir connexions amb nombroses figures polítiques, fins i tot amb el rei Lluís Felip, i es va convertir en un brillant defensor de les idees liberals als tribunals i a la premsa. Els exemples inclouen el seu "Éloge funèbre" del bisbe Grégoire (1830), el seu "Mémoire" per a la rehabilitació política del mariscal Ney (1833), i la seva petició per als acusats d'abril de 1835. Elegit diputat el 1842, va ser un dels líders en la campanya contra el ministeri Guizot, i la seva eloqüència va contribuir en gran mesura a l'èxit del seu partit.