En 1901, en rebre el seu diploma, de Bourgoing es va unir a la Société de Secours aux Blessés Militaires (SSBM), precursora de la Creu Roja francesa, com a voluntària i va començar a treballar a l'Hospital de Beaujon a París. Com a resultat de la seva competència i la comprensió que va mostrar tant als pacients com als metges, va ser nomenada presidenta de la SSBM. El 1907, va navegar cap al Marroc amb la força expedicionària francesa sota el comandament del general Antoine Marius Benoît Drude. Com a cap d'un equip de voluntaris de SSBM, va establir una infermeria a Casablanca, tractant als ferits en els conflictes entre els francesos i marroquins. Com que les condicions eren difícils al Marroc, es va decidir que els ferits i greument malalts haurien de ser transportats a Oran, a Algèria, on seria més fàcil proporcionar-los un tractament adequat. Va ser a l'octubre de 1907, mentre ella i dues de les seves infermeres van acompanyar als ferits en una travessa naval francesa a Oran, que va conèixer per primera vegada el general Hubert Lyautey, que era comandant de divisió allà. Després de passar quinze mesos al nord d'Àfrica, va tornar a França, només per marxar poc després al port italià de Messina al desembre on ella i el seu equip d'infermeres van ajudar a cuidar les 80.000 víctimes del terratrèmol de 1908.
- No. Com a resultat dels seus exemplars serveis, van ser condecorats per la princesa Hélène d'Orléans.