A més, hi havia preocupacions sobre el manteniment del control precís a velocitats supersòniques. Ambos aquests problemes es van resoldre mitjançant canvis de proporció activa entre els elevans interiors i exteriors, que variaven a diferents velocitats, incloent-hi els supersònics. Només els elevans més interiors, que estan enganxats a la zona més rígida de les ales, estaven actius a alta velocitat. A més, el fuselatge estret significava que l'aeronau es flexionava. Això era visible des dels punts de vista dels passatgers posteriors. Quan qualsevol aeronau passa el mecanisme crític d'aquell marc d'aire en particular, el centre de la pressió es desplaça cap enrere. Això causa un moment de descens al centre de l'aeronau si es va dissenyar bé.
Enginyers