Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: El 1802, els britànics van començar el Gran Examen Trigonomètric de l'Índia per fixar les ubicacions, alçades i noms de les muntanyes més altes del món. Començant al sud de l'Índia, els equips d'exploració es van moure cap al nord utilitzant teodolites gegants, cadascuna pesant 500 kg (1.100 lliures) i requereix 12 homes per transportar, per mesurar alçades amb la major precisió possible. Van arribar als peus de l'Himàlaia en la dècada de 1830, però el Nepal no estava disposat a permetre als britànics entrar al país a causa de sospites d'agressió política i possible annexió. Diverses sol·licituds dels topòlegs per entrar al Nepal van ser rebutjades. Els britànics es van veure obligats a continuar les seves observacions des del Terai, una regió al sud del Nepal que és paral·lela a l'Himàlaia. Les condicions a Terai eren difícils a causa de les pluges torrencials i la malària. Tres oficials de l'enquesta van morir de malària, mentre que dos altres van haver de jubilar-se a causa de la mala salut. No obstant això, el 1847, els britànics van continuar l'enquesta i van començar observacions detallades dels pics de l'Himàlaia des de estacions d'observació fins a 240 km de distància. El clima va restringir el treball als últims tres mesos de l'any. Al novembre de 1847, Andrew Waugh, el topòleg britànic de l'Índia va fer diverses observacions des de l'estació de Sawajpore a l'extrem oriental de l'Himàlaia. Kangchenjunga era llavors considerat el cim més alt del món, i amb interès, va notar un cim més enllà, a uns 230 km de distància. John Armstrong, un dels subordinats de Waugh, també va veure el pic des d'un lloc més a l'oest i el va anomenar pic "b". Waugh escriuria més tard que les observacions indicaven que el pic "b" era més alt que Kangchenjunga, però donada la gran distància de les observacions, es necessitaven observacions més properes per a la verificació. L'any següent, Waugh va enviar un oficial de revisió de tornada a Terai per fer observacions més properes del pic "b", però els núvols van frustrar els seus intents. El 1849, Waugh va enviar James Nicolson a la zona, que va fer dues observacions des de Jirol, a 190 km de distància. Després, Nicolson va agafar el teodolit més gran i es va dirigir cap a l'est.  Pregunta: Quant de temps va durar la restricció climàtica?
tres mesos