Escriu una continuació per a aquest paràgraf - La derrota de l'Índia en la Guerra Sino-Índia va ser un gran xoc en comparació amb les seves aspiracions i reconeixement global. Les hostilitats a gran escala i els reversos militars van donar un cop devastador a la seva autoconfiança i orgull. L'Índia va ser obligat a girar-se cap a l'oest per al suport militar i polític. Després del conflicte amb la Xina, l'Índia es va veure involucrada en dues guerres amb el Pakistan i va entrar en un període d'inestabilitat política, estancament econòmic, escassetat d'aliments i condicions properes a la fam. El paper de l'Índia a les Nacions Unides va disminuir com a resultat de la seva imatge i d'una decisió deliberada del lideratge polític post-Nehru d'adoptar un perfil baix a les Nacions Unides i parlar només d'interessos vitals de l'Índia. Aquest canvi de política es va implementar durant el debat de 1965 sobre Cachemira al Consell de Seguretat quan el ministre d'Afers Exteriors de l'Índia, Swaran Singh, va sortir de la sessió en resposta al llenguatge intemperat de Zulfikar Ali Bhutto, el ministre d'Afers Exteriors del Pakistan. En el seu llibre "El canvi de paper de l'Índia a les Nacions Unides" Stanley Kochanek mostra com el "bilateralisme es va convertir en el principi rector de la política exterior de l'Índia", relegant l'ONU a només una "arena per mantenir aquests contactes". A més, el suport de la Unió Soviètica va esdevenir molt més important que un lent i indecis Consell de Seguretat de l'ONU quan l'Índia va obtenir la seva major victòria estratègica
derrotant a la Xina en la guerra de 1967 i dividint el Pakistan en dos i esculpint un Bangladesh independent el 1971.