Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: L'altre va ser la seva tesi, sobre "Forces in Molecules", basada en una idea de John C. Slater, que va quedar prou impressionat per l'article per fer-lo publicar. Avui dia, es coneix com el teorema de Hellmann <unk> Feynman. El 1939, Feynman va rebre un grau de llicenciat, i va ser nomenat un amic de Putnam. Va aconseguir una puntuació perfecta en els exàmens d'entrada a la Universitat de Princeton en física -una proeza sense precedents- i una puntuació excepcional en matemàtiques, però va fer mal en les porcions d'història i anglès. El cap del departament de física d'allà, Henry D. Smyth, tenia una altra preocupació, escrivint a Philip M. Morse per preguntar: "Feynman és jueu? No tenim cap regla definitiva contra els jueus, però hem de mantenir la seva proporció en el nostre departament raonablement petita a causa de la dificultat de col·locar-los". Morse va reconèixer que Feynman era de fet jueu, però va assegurar a Smyth que la "fisiognomia i la manera de Feynman, no obstant això, no mostren cap rastre d'aquesta característica". Els assistents al primer seminari de Feynman, que era la versió clàssica de la teoria de l'absorbent de Wheeler-Feynman, incloïen Albert Einstein, Wolfgang Pauli i John von Neumann. Pauli va fer el comentari prescient que la teoria seria extremadament difícil de quantificar, i Einstein va dir que es podria tractar d'aplicar aquest mètode a la gravetat en la relativitat general, que Sir Fred Hoyle i Jayant Narlikar van fer molt més tard com la teoria de la gravetat de Hoyle <unk> Narlikar. Feynman va rebre un doctorat de Princeton el 1942; el seu assessor de tesi va ser John Archibald Wheeler. En la seva tesi doctoral titulada "El principi de la mínima acció en la mecànica quàntica", Feynman va aplicar el principi d'acció estacionària als problemes de la mecànica quàntica, inspirat en el desig de quantificar la teoria de l'absorbedor Wheeler-Feynman de l'electrodinàmica, i va establir les bases per a la formulació integral de camins i els diagrames de Feynman. Una idea clau va ser que els positrons es comportaven com els electrons movent-se cap enrere en el temps. James Gleick va escriure:  Pregunta: quin és el títol de la tesi de Feynman?
El principi de la mínima acció en la mecànica quàntica