Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: A mesura que les plaques tectòniques migren, l'escorça oceànica es subdueix sota els límits de les plaques en els límits convergents. Al mateix temps, l'ascens del material del mantell en límits divergents crea cintes oceàniques. La combinació d'aquests processos recicla l'escorça oceànica de nou al mantell. A causa d'aquest reciclatge, la major part del fons de l'oceà té menys de 100 milions d'anys. L'escorça oceànica més antiga es troba a l'oest del Pacífic i s'estima que té 200 milions d'anys. En comparació, l'escorça continental datada més antiga és de 4.030 Ma. Les set plaques majors són el Pacífic, Nord-americà, Euràsia, Àfrica, Antàrtida, Indo-Austràlia i Sud-americà. Altres plaques notables inclouen la Placa Àrab, la Placa Carib, la Placa Nazca a la costa oest d'Amèrica del Sud i la Placa Scotia al sud de l'Oceà Atlàntic. La placa australiana es va fusionar amb la placa índia entre 50 i 55 Ma. Les plaques que es mouen més ràpidament són les oceàniques, amb la placa de Cocos avançant a una velocitat de 75 mm/a (3.0 in/any) i la placa del Pacífic avançant 52<unk>69 mm/a (2.0<unk>2.7 in/any). A l'altre extrem, la placa de més lent moviment és la placa eurasiàtica, que progressa a una velocitat típica de 21 mm / a (0,83 in / any).  Pregunta: Quines són les plaques que es mouen més ràpidament?
Plaques oceàniques