Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: Els funerals japonesos són assumptes altament ritualitzats que generalment, tot i que no sempre, es realitzen d'acord amb els ritus budistes. En preparació per al funeral, el cos és rentar i els orificis estan bloquejats amb cotó o gasa. El ritual d'encaixament (anomenat nōkan), tal com es descriu a Departures, es realitza rarament, i fins i tot només a les zones rurals. Aquesta cerimònia no està estandarditzada, però generalment involucra a funeraris professionals (納棺師, nōkanshi) preparant ritualment el cos, vestint als morts de blanc, i de vegades aplicant maquillatge. Després el cos es posa sobre gel sec en un taüt, juntament amb les possessions personals i els objectes necessaris per al viatge a l'altre món. Malgrat la importància dels rituals de la mort, en la cultura japonesa tradicional el subjecte es considera impur ja que tot el relacionat amb la mort es creu que és una font de kegare (contaminació). Després de posar-se en contacte amb els morts, les persones han de purificar-se a través de rituals de purificació. Les persones que treballen estretament amb els morts, com els funeraris, són per tant considerades impures, i durant l'era feudal els que la seva feina estava relacionada amb la mort es van convertir en burakumin (intocables), obligats a viure en els seus propis pobles i discriminats per la societat en general. Malgrat un canvi cultural des de la Restauració Meiji de 1868, l'estigma de la mort encara té una força considerable dins de la societat japonesa, i la discriminació contra els intocables ha continuat. Fins al 1972, la majoria de les morts van ser tractades per famílies, funerals o nōkanshi. A partir de 2014, aproximadament el 80% de les morts es produeixen en hospitals, i la preparació dels cossos es fa freqüentment pel personal de l'hospital; en aquests casos, la família sovint no veu el cos fins al funeral. Una enquesta de 1998 va trobar que el 29,5% de la població japonesa creia en una vida després de la mort, i un altre 40% volia creure; la creença era més alta entre els joves. La creença en l'existència d'una ànima (54%) i una connexió entre el món dels vius i els morts (64,9%) també era comuna.  Pregunta: Quantes persones al Japó creien en la vida després de la mort el 1998?
29,5%