Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: L'ús principal de la teoria dels jocs és descriure i modelar com es comporten les poblacions humanes. Alguns estudiosos creuen que trobant els equilibris dels jocs poden predir com es comportaran les poblacions humanes reals quan s'enfronten a situacions anàlegs al joc que s'està estudiant. Aquesta visió particular de la teoria dels jocs ha estat criticada. S'argumenta que les suposicions fetes pels teòrics dels jocs sovint es violen quan s'apliquen a situacions del món real. Els teòrics de jocs solen assumir que els jugadors actuen de manera racional, però en la pràctica el comportament humà sovint es desvia d'aquest model. Els teòrics de jocs responen comparant les seves suposicions amb les utilitzades en física. Així, mentre que les seves suposicions no sempre es mantenen, poden tractar la teoria dels jocs com un ideal científic raonable similar als models utilitzats pels físics. No obstant això, el treball empíric ha demostrat que en alguns jocs clàssics, com el joc de la milpiés, adivinar 2/3 del joc mitjà, i el joc del dictador, la gent regularment no juga equilibris de Nash. Hi ha un debat en curs sobre la importància d'aquests experiments i si l'anàlisi dels experiments captura plenament tots els aspectes de la situació rellevant. Alguns teòrics dels jocs, seguint el treball de John Maynard Smith i George R. Price, s'han girat cap a la teoria evolutiva dels jocs per resoldre aquests problemes. Aquests models presumeixen o bé cap racionalitat o racionalitat limitada per part dels jugadors. Malgrat el nom, la teoria evolutiva dels jocs no presumeix necessàriament la selecció natural en el sentit biològic. La teoria evolutiva dels jocs inclou tant l'evolució biològica com cultural i també models d'aprenentatge individual (per exemple, dinàmica de joc fictici).  Pregunta: Quin joc és poc comú per a la gent de jugar?
Equilibris de Nash