Finalment, la primera descripció publicada d'un cas de leucèmia en la literatura mèdica data de 1827, quan el metge francès Alfred-Armand-Louis-Marie Velpeau va descriure a un florista de 63 anys que va desenvolupar una malaltia caracteritzada per febre, feblesa, pedres urinàries i una ampliació substancial del fetge i l'esplèndol. Velpeau va notar que la sang d'aquesta persona tenia una consistència "com gruel", i va especular que l'aparició de la sang era degut a corpúsuls blancs. El 1845, una sèrie de persones que van morir amb esplèndols agransats i canvis en els "colors i consistències de les seves cèl·lules sanguínes" va ser reportada pel patòleg J.H. Bennett, amb seu a Edimburg; va utilitzar el terme "cocythemia" per descriure aquest patològic maligne. El terme "leucèmia de la columna vertebral" va ser co-creat per Rudolf Virchow, el propietari de la columna vertebral, i va ser utilitzat per primera vegada
excés anormal de glòbuls blancs en persones amb la síndrome clínica