Escriu una continuació per a aquest paràgraf. El 21 de març de 1918 els alemanys van atacar
- No. Durant els primers tres dies de l'ofensiva, el Gabinet de Guerra no estava segur de la gravetat de la amenaça. El general Petain esperava i esperava que l'assalt principal arribés al seu sector de Compiègne, a uns 120 quilòmetres al sud d'on va tenir lloc. Havent assegurat la victòria al Front Oriental el 1917, els alemanys van girar la seva atenció al Front Occidental a l'hivern de 1917-18 movent les seves divisions de combat a l'est, per ferrocarril, a França. Es pensava que Alemanya tenia més de 200 divisions al Front Occidental a la primavera de 1918 (comparades amb les 100 de França i les 50 d'Anglaterra). Quan els alemanys van atacar el 21 de març, van concentrar la seva força de treball i van colpejar els aliats en el seu punt més feble, a la confluència entre les línies angleses i franceses. Van ser ajudats per una sèrie de factors: 1) una recent redistribució de la B.E.F. per cobrir una línia més llarga de 28 milles al front, 2) la manca d'una reserva central de soldats que el lideratge civil havia ordenat, però que els militars havien ignorat, 3) el desplegament previ de reserves divisional de cada costat a llocs oposats d'on eren necessaris, 4) la falta d'un líder aliat general, que, en un moment de crisi, va fer que els líders militars busquessin els seus propis interessos nacionals, i no el de la totalitat, 5) l'intensa reentrenament de les divisions d'infanteria alemanyes en noves formes de soldats anomenats "stormtroopers", 6) el temps sec que va fer que el terreny fos un pantanós dur, 7) la bruma intensa al matí dels dos primers dies de l'assalt, i la sorpresa completa. 7)