Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: Tot i que el YF-16 va guanyar la competició LWF, la Marina es va mostrar escèptica que un avió amb un motor i un tren d'aterratge estret pogués ser fàcilment o econòmicament adaptat al servei de portaavions, i es va negar a adoptar un derivat del F-16. El 2 de maig de 1975, la Marina va anunciar la seva selecció de l'YF-17. Com que la LWF no compartia els requisits de disseny del VFAX, la Marina va demanar a McDonnell Douglas i Northrop que desenvolupessin un nou avió a partir del disseny i els principis de l'YF-17. L'1 de març de 1977, el secretari de la Marina W. Graham Claytor va anunciar que el F-18 seria anomenat "Hornet". Northrop s'havia associat amb McDonnell Douglas com a subcontractor de NACF per capitalitzar l'experiència d'aquest últim en la construcció d'avions porters, incloent el àmpliament utilitzat F-4 Phantom II. En el F-18, les dues companyies van acordar dividir equitativament la fabricació de components, amb McDonnell Douglas realitzant l'assemblatge final. McDonnell Douglas construiria les ales, els estabilitzadors i el fuselatge davanter; mentre que Northrop construiria el fuselatge central i posterior i els estabilitzadors verticals. McDonnell Douglas va ser el principal contractista per a les versions navals, i Northrop seria el principal contractista per a la versió basada a terra del F-18L que Northrop esperava vendre al mercat d'exportació. El F-18, inicialment conegut com a McDonnell Douglas Model 267, va ser dràsticament modificat del YF-17. Per a les operacions de portaavions, es van reforçar la fuselatga, el tren d'aterratge i el ganx de cua, es van afegir ales plegables i accessoris de catapulta, i es va ampliar el tren d'aterratge. Per complir amb els requisits de la Marina, McDonnell va augmentar la capacitat de combustible en 2,020 kg, enlarjant la columna dorsal i afegint un dipòsit de combustible de 96 galons a cada ala. Es va afegir un "snag" a la vora davantera de l'ala i als estabilitzadors per evitar un tremolament aeroelàstic descobert en l'estabilitzador de l'F-15. Les ales i els estabilizadors van ser ampliats, el fuselatge posterior ampliat en 4 polzades (102 mm), i els motors inclinats cap a fora a la part davantera. Aquests canvis van afegir 4.540 kg al pes brut, portant-lo a...  Pregunta: Què es va planejar construir utilitzant el manuscrit de l'YF-17?
una nova aeronau