Escriu una continuació per a aquest paràgraf - A finals de 1810, Ferran VII d'Espanya, captiu, va ser reconegut pels tribunals de Cadis i per les juntes governants a les Amèriques com un rei subordinat a la sobirania popular. En acord amb això, va sorgir un conflicte militar entre reialistes i patriotes sobre la unitat o la independència de l'imperi. No obstant això, el 1814, amb la derrota de Napoleó després del tractat de Valençay, Ferran VII va tornar, i amb un cop d'estat, va reimposar l'absolutisme. Ferran va ser capaç de derrotar i reprimir els liberals peninsulars, i va abolir la Constitució republicana de Càdiz, tot i que no va poder derrotar els revolucionaris, que van resistir i van formar els seus propis congressos nacionals. La marina espanyola havia caigut en la guerra contra Napoleó, per tant, en la pràctica, estava donant suport a les forces expedicionàries que arribaven en petits grups. El 1820 l'exèrcit espanyol, liderat per Rafael Riego, es va revoltar contra l'absolutisme, va restaurar el anomenat Trienio Liberal, i va acabar amb la amenaça d'invasió contra el Río de la Plata i Veneçuela, però no va canviar la posició d'Espanya contra el separatisme, el que va provocar el col·lapse dels defensors del rei a Amèrica. En el transcurs de la dècada següent, els exèrcits dels Patriotes van guanyar grans victòries i van obtenir la independència en els seus respectius països. La inestabilitat política a Espanya, sense una marina, exèrcit o tresoreria, va convèncer a molts hispanoamericans de la necessitat d'establir formalment la independència de la pàtria mare. A Espanya, un exèrcit francès de la Santa Aliança
va envair i va donar suport als absolutistes, va restaurar Ferran VII, i va ocupar Espanya fins al 1828.