Aquesta va ser la primera cerimònia dels Premis de l'Acadèmia destinada a ser retransmesa per satèl·lit a tot el món, però segons Klaus Lehmann, un executiu de vendes estrangeres de la xarxa de televisió ABC, a més de Canadà i Mèxic (transmitint l'esdeveniment des de 1953, però només en directe des de 1964
), només dos països sud-americans, Xile i Brasil, aproximadament en la zona horària dels Oscars, estaven interessats en la cobertura en directe. Els drets de televisió xilena dels Oscars van ser venuts per ABC International a Televisión Nacional de Chile mentre que els drets brasilers van ser venuts a TV Tupi. Els drets d'aquest últim país a la retransmissió televisiva dels Oscars es van traslladar a una empresa conjunta de TV Bandeirantes i TV Record. A partir de 1974, els drets de televisió brasilers dels Oscars van ser venuts per NBC (que havia adquirit els drets de televisió dels Premis de l'ABC per ser transmès durant un període de cinc anys fins a 1975, quan van tornar a l'ABC per als Premis de l'any següent) a Rede Globo. Un intent per canviar l'hora d'inici de la presentació dels Premis de l'Acadèmia a la 1 p.m. per adaptar-se a les audiències de televisió europees va ser rebutjat pels executius de l'AMPAS. Com que en aquell moment la conversió d'estàndards de televisió era difícil, uns 50 altres països no van retransmetre l'esdeveniment en directe. A Europa, la majoria de les emissores de televisió van signar a la mitjanit, de manera que els Oscars no es van transmetre en directe i es van gravar en pel·lícula i després es van enviar a les emissores amb un retard mínim de 4 dies des de la data de transmissió dels premis.