Resumeix l'article:  Monty Python en una pel·lícula? Quina idea estúpida. Però el moment era el correcte per a la banda de comediants britànics (juntament amb el seu símbol americà, Terry Gilliam), que estaven buscant arribar a la gran pantalla després de quatre temporades de "Monty Python's Flying Circus", la seva innovadora sèrie de televisió britànica. "Monty Python and the Holy Grail", que es va estrenar fa 40 anys el dijous, va ser el resultat. La pel·lícula, una paròdia de la llegenda artúrica, no va començar de manera favorable. El pressupost era petit, uns 400.000 dòlars, la meitat dels quals van ser subministrats per estrelles del rock, incloent Genesis i Pink Floyd. El primer dia de rodatge a Escòcia, la primera toma, de fet, la càmera es va trencar. El temps era dolent. L'hotel era trist. El membre de Python Graham Chapman patia d'abstinència d'alcohol. Va anar millor. El dia de la seva primera projecció americana a Nova York, mil persones estaven a la fila a les 8 del matí. Gràcies a la popularitat de "Python" a la televisió americana, la pel·lícula va ser un èxit de taquilla, guanyant 5 milions de dòlars, més de 10 vegades el seu pressupost. Més important encara, aviat es va convertir en un clàssic de la comèdia. Només el diàleg ha estat àmpliament citat, amb frases com "És només una ferida de carn" i "La teva mare era un hamster i el teu pare olorava a berres" referenciat en programes com "The Simpsons", "Game of Thrones" i "The Blacklist". El membre de Python Eric Idle va convertir la pel·lícula en l'obra de Broadway guanyadora del Tony "Spamalot". La tropa va acabar fent tres pel·lícules... bé, quatre, si es compta "And Now for Something Completely Different", cinc si s'inclou "Monty Python Live at the Hollywood Bowl", cinc i mig si es permet "The Rutles", sis si... bé, tres. Direm tres. Hi ha un millor? Per on hauríem de començar? Anem a desglossar-les: Des dels seus dramàtics crèdits d'obertura amb subtítols suecs falsos fins a les aventures de Sir Launcelot ("el més audaç i més car dels cavallers"), els càlculs d'ocells ponderats i els atacs cardíacs sobtats de l'animador, "Sant Graal" és probablement el més lliure i més Python-esque de l'obra de Python. Com una pel·lícula amb una trama...
"Monty Python i el Sant Graal" celebra els 40 anys el dijous. La pel·lícula de 1975 és considerada un clàssic de la comèdia. La tropa va fer tres pel·lícules juntes, sense incloure obres de concert i compilacions.