Escriu una continuació d'aquest paràgraf. Les ferides de Burnham eren tan greus que Lord Roberts li va ordenar anar a Anglaterra. Dos dies abans de marxar a Londres, va ser ascendit al rang de major, havent rebut cartes de lloança o felicitacions de Baden-Powell, Rhodes i el mariscal de camp Roberts. A la seva arribada a Anglaterra, Burnham va rebre l'ordre de sopar amb la reina Victòria i passar la nit a Osborne House. Uns mesos més tard, després de la mort de la reina, el rei Eduard VII li va presentar personalment a Burnham la Medalla de Sud-àfrica de la Reina amb quatre barres per les batalles de Driefontein (10 de març de 1900), Johannesburg (31 de maig de 1900), Paardeberg
(Febrer 17-26 de 1900), i Colònia del Cap (11 d'octubre de 1899-31 de maig de 1902), a més de la creu de la Distinguished Service Order, la segona més alta condecoració de l'Exèrcit Britànic, pel seu heroisme durant la marxa "victoriosa" a Pretòria (2-5 de juny de 1900). El rei també va fer que el seu nomenament i rang de l'exèrcit britànic fos permanent, malgrat la seva ciutadania estatunidenca. Burnham va rebre els premis més alts de qualsevol americà que va servir a la Segona Guerra Boer. Després de la seva investidura, la premsa britànica el va cridar "El rei dels escuts de l'exèrcit".