Resumeix l'article:  (CNN) Hillary Clinton és ara oficialment candidata a la presidència... i la història interminable de Clinton continua. Ha estat part de les nostres vides durant gairebé un quart de segle. Va començar com la primera dama que a la dreta li agradava odiar, després com l'esposa enganyada, després com a senadora, després com a candidata a la presidència en una de les primàries més dinàmiques de la història i, finalment, com a secretària d'Estat. Els republicans tenen els seus Bushs aristocràtics, els demòcrates els seus Clintons. I si Hillary o Jeb guanyessin dos mandats presidencials, llavors en els 44 anys entre 1981 i 2025, 28 tindrien un Clinton o un Bush a la Casa Blanca. La gran república americana ara sembla tan democràtica com "Game of Thrones". Però tot i que Hillary Clinton ha estat al voltant gairebé tota la meva vida, The Economist pot parlar en nom de molts quan pregunta: "Què significa Hillary?" Hi ha una paradoxa que presenta: és de lluny la candidata presidencial més coneguda en ambdós partits i, de moment, gairebé incontestada dins del seu propi. Tot i que Diane Feinstein pot afirmar amb confiança que Hillary "no 'necessita' (la Casa Blanca). Però ella ho vol" -- la pregunta sense resposta és "Per què?" I per als liberals, que creuen que el govern està allà per fer alguna cosa, és aquesta falta de definició que és segurament tan desconcertant sobre Clinton. Hi ha bons motius per a un desafiament primari liberal a Clinton. L'economia s'ha revivit sota Obama, però, segons els crítics, en gran part en benefici de Wall Street i els super-rics. Els disturbis a Ferguson, Missouri, van ser un dolorós recordatori que els pobres, especialment els pobres no blancs, han estat deixats enrere. Les credencials de Clinton com a combatent contra la desigualtat són mixtes. És cert, com assenyala el Wall Street Times, que ella ha demanat abans "un preescolar universal, el mateix salari per a les dones, augments en el salari mínim, permisos familiars pagats, impostos més alts per als rics i un crèdit d'impost sobre la renda obtinguda per a les famílies pobres que treballen". Però ella compta entre els seus amics precisament...
Timothy Stanley: Hillary Clinton es presenta a la presidència, però no està clar per què es presenta. Hi ha motius per a un desafiament primari liberal. Diu que els demòcrates que demanen una reforma només ofereixen Hillary Clinton. És una candidata formidable, però on són les noves idees audaces?