Escriure una continuació per a aquest paràgraf - D'importància central en el desenvolupament de l'arquitectura a Finlàndia durant més de 100 anys ha estat el desenvolupament de concursos d'arquitectes, principalment sota el control de l'Associació Finlàndia d'Arquitectes (SAFA). El primer concurs d'arquitectura es va celebrar el 1860, fins i tot abans de la fundació de SAFA. En 1880 s'havien celebrat dotze competicions. Només després de 1893 el sistema de competència es va fer més sistemàtic, amb la fixació de regles. Moltes de les principals obres d'arquitectura de l'inici d'aquest segle van ser el resultat de concursos: per exemple, la Catedral de Tampere (Lars Sonck, 1900), el Museu Nacional, Helsinki (Herman Gesellius, Armas Lindgren i Eliel Saarinen, 1902). Sonck només tenia 23 anys quan va guanyar la competició. De fet, diversos arquitectes ben coneguts van començar les seves carreres quan encara eren joves guanyant un concurs d'arquitectura. Els concursos s'han utilitzat no només en el disseny d'edificis públics i esglésies, sinó també per a diverses escales de planificació urbana i regional. A més de Sonck i Gesellius-Lindgren-Saarinen, entre les carreres notables que van començar o van ser impulsades per l'èxit del concurs hi ha: Biblioteca de Vyborg d'Alvar Aalto, el pavelló finès a la Fira Mundial de Brussel·les de 1958
Reima Pietilä, l'església Myyrmäki (1984) de Juha Leiviskä, la seu de Nokia Corporation, Espoo (1983<unk>97) d'Helin i Siitonen Architects, el Centre de Ciències Heureka, Vantaa (1989) d'Heikkinen <unk> Komonen Architects, el Lusto Finnish Forest Museum, Punkaharju (1994) de Lahdelma & Mahlamäki Architects, el nou baldaquín per a l'Estadi Olímpic d'Helsinki (2003) de K2S Architects, i el Kilden Performing Arts Centre (2012), Kristiansand, Noruega, d'ALA Architects. S'ha vist que els resultats del concurs han reflectit les tendències internacionals de l'època, o han endossat el regionalisme crític, és a dir, el que Aalto havia referit com "ser internacional però fidel a si mateix".