En el segle VI aC, Aristòtil va proposar una cosmologia amb la Terra en forma d'una secció d'un pilar (un cilindre), que es mantenia en alt al centre de tot. El Sol, la Lluna i els planetes eren forats en rodes invisibles que envoltaven la Terra; a través dels forats, els humans podien veure el foc ocult. Al voltant del mateix temps, Pitagora pensava que la Terra era una esfera (d'acord amb les observacions d'eclipses), però no al centre; creien que estava en moviment al voltant d'un foc invisible.
Plató