Completa la següent frase: La Revolució Francesa de 1789 va ser un punt de virada cultural. El que quedava de l'antiga tradició de Lully i Rameau va ser finalment barrat, per ser redescobert només al segle XX. L'escola gluckiana i l'"opéra comique" van sobreviure, però immediatament van començar a reflectir els turbulents esdeveniments que els envoltaven. Compositors establerts com Grétry i Dalayrac van ser reclutats per escriure peces de propaganda patriòtica per al nou règim. Un exemple típic és "Le triomphe de la République" (1793) de Gossec, que celebrava la crucial
Batalla de Valmy l'any anterior. Va aparèixer una nova generació de compositors, liderats per Étienne Méhul i el nascut a Itàlia Luigi Cherubini. Van aplicar els principis de Gluck a l'opéra comique, donant al gènere una nova serietat dramàtica i sofisticació musical. Les passions tempestuoses de les òperes de Méhul dels anys 1790, com "Stratonice" i "Ariodant", van fer que el seu compositor es guanyés el títol de primer musical romàntic. Les obres de Cherubini també eren un mirall del seu temps. "Lodoiska" era una "òpera de rescat" ambientada a Polònia, en la qual l'heroïna empresonada és alliberada i el seu opresor derrocat. La obra mestra de Cherubini, "Médée" (1797), va reflectir el vessament de sang de la Revolució amb molt d'èxit: sempre va ser més popular a l'estranger que a França. El més lleuger "Les deux journées" de 1800 va ser part d'un nou estat d'ànim de reconciliació al país.