Escriu una continuació per a aquest paràgraf - El juny de 1988, Nelson Skalbania va intentar negociar un tracte amb el seu amic, el propietari dels Edmonton Oilers, Peter Pocklington, per adquirir Wayne Gretzky per als Canucks. Skalbania també parlava amb l'agent de Gretzky, Mike Barnett. Pat Quinn es va assegurar una bona part del futur dels Canucks reclutant Trevor Linden segon en el Draft d'entrada.
, i continuaria el seu rodatge i tracte que havia començat l'estiu anterior. Els Canucks només van haver de separar-se d'una selecció de tercera ronda el 1989 (Veli-Pekka Kautonen) per obtenir els serveis dels veterans Paul Reinhart i Steve Bozek de Calgary el 6 de setembre. L'endemà, el defensor Robert Nordmark i una selecció de segona ronda el 1989 (Craig Darby) van arribar de St. Louis per Dave Richter. Els Canucks tindrien els seus jugadors de punt de poder per a la temporada que venia, i gairebé no van renunciar a res per aconseguir-los. La signatura d'Harold Snepsts com a agent lliure va tornar una cara familiar a la línia blava dels Canucks, i de sobte la defensa semblava ser una força dels Canucks. En combinació amb la sòlida gestió de la xarxa de Kirk McLean i Steve Weeks, només les potències de Montreal i Calgary donarien menys gols que els Canucks aquesta temporada. També seria l'equip més valent que els aficionats de Vancouver havien vist en molt de temps. Amb Garth Butcher, Rich Sutter, Stan Smyl, Jim Sandlak, Ronnie Stern, Darryl Stanley, i Snepsts en la formació, Vancouver va ser de sobte una parada no tan agradable en un viatge per l'oest.