Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: L'ateisme occidental té les seves arrels en la filosofia grega presocràtica, però l'ateisme en el sentit modern era inexistent o extremadament rar a l'antiga Grècia. Els atomistes presocràtics com Demòcrit van intentar explicar el món d'una manera purament materialista i van interpretar la religió com una reacció humana als fenòmens naturals, però no van negar explícitament l'existència dels déus. A finals del segle V aC, el poeta líric grec Diagoras de Melos va ser condemnat a mort a Atenes sota l'acusació de ser una "persona sense déu" (<unk>θεος) després de burlar-se dels misteris eleusins, però va fugir de la ciutat per escapar del càstig. Els escriptors posteriors han citat a Diàgor com el "primer ateu", però probablement no era un ateu en el sentit modern de la paraula. Un fragment de la obra perduda de sàtir Sísifo, que s'ha atribuït tant a Critias com a Euripides, afirma que un home intel·ligent va inventar "el temor als déus" per tal d'espantar a la gent perquè es comportés de manera moral. Aquesta declaració, però, originalment no significava que els déus no existien, sinó que els seus poders eren un engany. També s'han atribuït declaracions ateistes al filòsof Prodicus. Filodem relata que Pròdicus creia que "els déus de la creença popular no existeixen ni els coneixen, però l'home primitiu, [per admiració, deificava] els fruits de la terra i pràcticament tot el que contribuïa a la seva existència". Protagora ha estat a vegades considerat com un ateu, però més aviat va adoptar opinions agnóstiques, comentant que "Sobre els déus no puc descobrir si existeixen o no, o com són en forma; perquè hi ha molts obstacles al coneixement, l'obscuritat del tema i la brevetat de la vida humana". El públic atení va associar Sòcrates (c. 470<unk>399 aC) amb les tendències de la filosofia presocràtica cap a la investigació naturalista i el rebuig de les explicacions divines dels fenòmens. La peça còmica d'Aristòfanes Les núvols (realizada el 423 aC) retrata Sòcrates com a ensenyar als seus estudiants que les deïtats gregues tradicionals no existeixen....  Pregunta: com va tenir Sextus Empiricus un llarg impacte en filòsofs posteriors?
El seu volum relativament gran d'obres supervivents