Solger va continuar a Berlín on esperava fundar una vida literària o acadèmica independent. Aquests plans no van funcionar, i cap al final de 1847 va tornar a París. La Revolució de febrer-març
A París el va sorprendre uns dies després del seu casament el 19 de febrer amb una jove parisenca, Adèle Marie Bémere, el 1848. Aquests dies de febrer va descriure de manera convincent en un article per a un volum suplementari de "Konversations-Lexikon" de Wigand. Va tornar a Berlín l'abril de 1848 i es va convertir en un zelós membre d'un club democràtic, encara que més com a espectador que com a agitador. Malgrat això, alguns funcionaris van veure en la seva arribada directa de París un importador de la revolució.