Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: Wallace, seguint els treballs anteriors de de Candolle, Humboldt i Darwin, va fer grans contribucions a la zoogeografia. A causa del seu interès en la hipòtesi de la transmutació, va prestar especial atenció a la distribució geogràfica d'espècies estretament aliades durant el seu treball de camp primer a Amèrica del Sud i després a l'arxipèlag malai. Mentre estava a l'arxipèlag va identificar la línia de Wallace, que passa per les illes de les Especies dividint la fauna de l'arxipèlag entre una zona asiàtica i una zona de Nova Guinea / Austràlia. La seva pregunta clau, per què la fauna de les illes amb climes tan similars ha de ser tan diferent, només es podria respondre considerant el seu origen. El 1876 va escriure The Geographical Distribution of Animals, que va ser l'obra de referència estàndard durant més de mig segle, i una seqüela, Island Life, el 1880, que es va centrar en la biogeografia de les illes. Va estendre el sistema de sis zones desenvolupat per Philip Sclater per descriure la distribució geogràfica dels ocells a animals de tot tipus. El seu mètode de tabulació de dades sobre grups d'animals en zones geogràfiques va destacar les discontinuitats; i la seva apreciació de l'evolució li va permetre proposar explicacions racionals, que no s'havien fet abans. L'estudi científic de l'herència va créixer ràpidament a partir de l'origen de les espècies de Darwin amb el treball de Francis Galton i els biometristes. L'origen de la genètica es remunta normalment a l'obra de 1866 del monjo Gregor Mendel, a qui més tard se li atribuiran les lleis de l'herència. No obstant això, la seva obra no va ser reconeguda com a significativa fins 35 anys després. Mentrestant, es van debatre i investigar vigorosament una varietat de teories de l'herència (basades en la pangènesi, l'ortogenesi o altres mecanismes). L'embriologia i l'ecologia també es van convertir en camps biològics centrals, especialment en relació amb l'evolució i popularitzats en l'obra d'Ernst Haeckel. No obstant això, la major part del treball del segle XIX sobre l'herència no va ser en el camp de la història natural, sinó en el de la fisiologia experimental.  Pregunta: Qui va ser parcialment responsable que l'embriologia i l'ecologia es convertissin en camps biològics centrals?
Ernst Haeckel