Escriu una continuació d'aquest paràgraf - Després del cop d'estat nigerià de 1966
i el posterior cop nigerià de 1966, una onada de ressentiment i hostilitat contra els Igbos a causa de la seva implicació en el cop anterior que va culminar en el pogrom anti-Igbo de 1966 en el qual s'estima que 30.000 Igbos i orientales van ser assassinats. Després de l'erosió de la disciplina militar i la confiança causada per les assassinats, es va formar una nova estructura militar regional amb districtes militars a les quatre regions (Nord, Oest, Mitjà Oest i Est) del país. No obstant això, això va plantejar problemes ja que l'estructura ètnica de l'exèrcit de l'Oest Mitjà era fortament desigual cap als igbo de l'Oest Mitjà, que no només formaven una part considerable de les tropes, sinó que més del 75% dels 42 oficials de l'Oest Mitjà eren igbo. En un intent d'evitar l'abús de poder, Ejoor es va negar a permetre que un grup format per Yon DaKolo i el tinent coronel Mike Okwechime importés armes, optant per demanar armes directament al govern federal, dels quals van enviar una petita quantitat de rifles Mark V per als 300 soldats de la zona. Això, juntament amb la manca d'esforç per reclutar noves tropes, va deixar la regió del mig-oest en un estat incapacitant en el moment en què els biafrans van envair el 1967.