Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: Mentre començava a capvertir cap al port, dos torpedos més van colpejar, i els seus homes van ser bombardejats mentre abandonaven el vaixell. En menys de dotze minuts, es va rodar fins que es va aturar pels seus masts tocant el fons, el seu costat estribor a sobre l'aigua, i una part de la seva quil·la exposada. Es creu que la nau va absorbir fins a vuit impactes en total. Molts dels seus tripulants, però, van romandre en la lluita, pujant a bord de Maryland per ajudar a servir les seves bateries antiaèries. Quatre-cents vint-i-nou dels seus oficials i soldats van ser morts o desapareguts. Un dels morts, el pare Aloysius Schmitt, va ser el primer capellà nord-americà de qualsevol religió a morir a la Segona Guerra Mundial. Altres 32 van resultar ferits, i molts van quedar atrapats dins del casc capvirat. Els esforços per rescatar-los van començar pocs minuts després del naufragi del vaixell i van continuar fins a la nit, en diversos casos rescatant homes atrapats a l'interior del vaixell durant hores. Julio DeCastro, un treballador civil hawaià, va organitzar un equip que va salvar 32 mariners d'Oklahoma. Alguns dels que van morir més tard van tenir vaixells anomenats en el seu nom, incloent-hi l'almirall John C. England, del qual el USS England (DE-635) i el USS England (DLG-22) tenen el seu nom. L'USS Austin va rebre el nom del cap de carpinteria John Arnold Austin, que també va ser guardonat postumament amb la Creu de la Marina per les seves accions durant l'atac. A més de la Creu de la Marina d'Austin, la Medalla d'Honor va ser atorgada a l'Ensign Francis C. Flaherty i al mariner James R. Ward, mentre que tres Medalles de la Marina i del Cos de Marines van ser atorgades a altres a Oklahoma durant l'atac.  Pregunta: Què van intentar salvar els membres de la tripulació de la nau Maryland?
bateries antiaèries