Després de la captura de Beersheba el 31 d'octubre per les forces del general Edmund Allenby, entre l'1 i el 7 de novembre fortes retroguardes otomanes a Tel el Khuweilfe al sud dels turons de Judea, a Hareira i Sheria a la plana marítima, i a Gaza
prop de la costa mediterrània, va mantenir la Força Expedicionària Egípcia (EEF) en intensos combats. Cap al final de la setmana, l'exèrcit otomà va ser capaç de retirar-se principalment a la nit en bon ordre, sota la cobertura d'eficaços retroguards. El XXII Cos Otomà no havia estat derrotat a Gaza, però va dur a terme una hàbil retirada tàctica de la ciutat, demostrant la seva mobilitat operativa i tàctica. La guarnició de Gaza es va retirar en tres destacaments, la 53a Divisió Otomana es va moure cap a l'est, retardant la persecució del Cos Montat del Desert, la 3a Divisió Otomana va ocupar una forta posició de retaguarda a Beit Hanun, mentre que la 7a Divisió Otomana va establir la línia de defensa de Wadi el Hesi. No obstant això, en conjunció amb les captures al centre de la línia a Sheria, l'ocupació de Gaza va permetre un ràpid avanç directe cap al nord, impedint una forta consolidació de la posició de retaguarda de Wadi el Hesi. Aquest wadi era el segon dels principals cursos d'aigua de la costa de Palestina, que fluïa paral·lel al Wadi Ghuzzee i al nord.