Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: La matèria primera clau per al projecte era l'urani, que es va utilitzar com a combustible per als reactors, com a aliment que es va transformar en plutoni, i, en la seva forma enriquida, en la pròpia bomba atòmica. Hi havia quatre grans dipòsits coneguts d'urani el 1940: a Colorado, al nord del Canadà, a Joachimsthal a Txecoslovàquia i al Congo belga. Tots excepte Joachimstal estaven en mans aliades. Un estudi de novembre de 1942 va determinar que hi havia quantitats suficients d'urani disponibles per satisfer les necessitats del projecte. Nichols va acordar amb el Departament d'Estat que es posessin controls d'exportació d'òxid d'urani i va negociar la compra de 1.200 tones curtes (1.100 t) de mineral d'urani del Congo Belga que estava emmagatzemat en un magatzem a Staten Island i les restants reserves de mineral extractat emmagatzemat al Congo. Va negociar amb Eldorado Gold Mines per a la compra de mineral de la seva refineria a Port Hope, Ontario, i el seu enviament en lots de 100 tones. El govern canadenc va comprar posteriorment les accions de la companyia fins que va adquirir una participació de control. Mentre que aquestes compres asseguraven un subministrament suficient per satisfer les necessitats de temps de guerra, els líders nord-americans i britànics van concloure que era en l'interès dels seus països per obtenir el control de la major part dels dipòsits d'urani del món com fos possible. La font més rica de mineral era la mina de Shinkolobwe al Congo belga, però va ser inundada i tancada. Nichols va intentar negociar sense èxit la seva reobertura i la venda de tota la producció futura als Estats Units amb Edgar Sengier, el director de la companyia propietària de la mina, Union Minière du Haut Katanga. El tema va ser posteriorment tractat pel Comitè de Polítiques Combinades. Com que el 30 per cent de les accions d'Union Minière estava controlat per interessos britànics, els britànics van prendre la iniciativa en les negociacions. Sir John Anderson i l'ambaixador John Winant van arribar a un acord amb Sengier i el govern belga el maig de 1944 per reobrir la mina i comprar 1.720 tones curtes (1.560 t) de mineral a $ 1.45 la lliura. Per evitar la dependència del...  Pregunta: En quin any va arribar a una gran escala la producció en massa d'òxid pur?
El 1942