Completa la següent frase: El posterior suport de Sadoveanu a l'autoritari rei Carol II i la seva força corporativa, el Front Nacional del Renaixement, va veure la seva participació en el culte de la personalitat del monarca. El 1940, va oferir elogi controvertit al governant a través de la revista oficial, "Revista Fundațiilor Regale", que va fer que l'adversari polític de Carol, el psicòleg Nicolae Mărgineanu, considerés Sadoveanu i els seus companys col·laboradors com a "cavalls". El seu mandat renovat al Senat va ser un favor de Carol, també concedit a George Enescu, el filòsof Lucian Blaga, els científics Emil Racoviță i Iuliu Hațieganu, i diverses altres figures públiques. Durant la dictadura d'Ion Antonescu, Sadoveanu va mantenir un perfil discret i era apolític. No obstant això, Cioroianu escriu, va donar suport a la invasió de la Unió Soviètica i a la cooperació de Romania amb les potències de l'Eix al front oriental, veient en això una oportunitat per recuperar Bessaràbia i la part nord de Bukovina (perdida per les tropes alemanyes).
1940 ocupació soviètica). A la primavera de 1944, mesos abans que el cop del rei Miquel derroqués el règim, el Partit Comunista Romà i els seus simpatizants en el món acadèmic es van apropar a ell per signar una carta oberta que condenava l'aliança de Romania amb l'Alemanya nazi. Segons l'activista comunista Belu Zilber, que va participar en aquesta acció, Sadoveanu, com els seus companys intel·lectuals Dimitrie Gusti, Simion Stoilow i Horia Hulubei, es va negar a signar el document. També segons Zilber, Sadoveanu va motivar el seu rebuig dient que la carta havia de ser adreçada no a Antonescu, sinó al rei Miquel I. No obstant això, i a part del seu tema principal, "Păuna-Mică" va ser notada com una de les poques obres de prosa de la dècada de 1940 per esmentar la deportació en temps de guerra dels jueus romanesos pel règim d'Antonescu; "Caleidoscop" també parla del pogrom de Iași de 1941 com "la nostra vergonya", i elogia als qui s'hi van oposar.