Escriu una continuació per a aquest paràgraf - Després de la decepcionant temporada 2005/06, que va veure els Blues amb el pitjor rècord de la NHL, la nova direcció es va centrar en la reconstrucció de la franquícia. Sota la nova direcció, els Blues van instal·lar ràpidament a John Davidson com a president d'operacions d'hoquei, movent a Pleau a un paper principalment assessor. L'ex porter dels Rangers de Nova York va fer ràpidament múltiples negocis de gran èxit, recollint Jay McKee, Bill Guerin i Manny Legace de l'agència lliure, i portant Doug Weight de tornada a St. Louis després d'una breu (i productiva) escala a Carolina. Weight va ser canviat de nou el desembre de 2007 als Anaheim Ducks, juntament amb un jugador de lliga menor, a canvi d'Andy McDonald. Al començament de la temporada 2006-07, els Blues semblaven ser competitius a la Divisió Central. No obstant això, les lesions van atormentar a l'equip tota la temporada, i la manca d'un goleador de bona fe els va obstaculitzar també. El suport dels aficionats va ser lent durant la primera meitat de la campanya, i el final de l'any natural va ser coronat per una sèrie de 11 partits perduts. L'11 de desembre de 2006, els Blues van acomiadar l'entrenador en cap Mike Kitchen i el van substituir per l'exentrenador en cap dels Los Angeles Kings Andy Murray. Davidson també va instal·lar un fort programa de desenvolupament sota el cap de l'escoltor Jarmo Kekalainen, utilitzant l'equip d'alta selecció del draft de 2006.
i el 2007 per seleccionar prospectes tan destacats com T. J. Oshie, Erik Johnson i David Perron. El 4 de gener de 2007, els Blues van tenir un rècord de 6<unk>1<unk>3 en els seus deu partits anteriors, que va ser el millor de la NHL durant aquest període. Malgrat un salt de 24 punts respecte a la temporada anterior, la tensió de jugar en una conferència on set equips van acabar amb més de 100 punts els va mantenir fora dels playoffs per segon any consecutiu.