La divisió entre proto-yucatec (al nord, és a dir, la península de Yucatán) i proto-ch'olan (al sud, és a dir, els altiplans de Chiapas i la conca de Petén) ja s'havia produït en el període clàssic, quan es van escriure la majoria de les inscripcions maies existents. Ambdues variants s'atesten en inscripcions jeroglífiques als llocs maies de l'època, i ambdues es refereixen comunament com a "llengua maia clàssica". Tot i que una sola llengua de prestigi va ser la més freqüentment registrada en textos jeroglífics existents, s'han descobert almenys tres evidències diferents de les branques majors maies dins del corpus de textos jeroglífics del sud de les llengües maies orientals escrites a tot el sud de les terres altes de Yucatán i les terres altes occidentals, una de les raons per les quals John Stuart ha suggerit que aquestes inscripcions han estat originades en les llengües maies de la regió de la península de Yucatán, una varietat
Llengua maia clàssica