Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: L'anàlisi harmònica esfèrica es pot utilitzar per distingir les fonts internes de les externes si les mesures estan disponibles a més d'una alçada (per exemple, observatoris terrestres i satèl·lits). En aquest cas, cada terme amb coeficient gml o hml es pot dividir en dos termes: un que disminueix amb radi com 1/rl + 1 i un que augmenta amb radi com rl. Els termes creixents s'ajusten a les fonts externes (corrent en la ionosfera i la magnetosfera). No obstant això, amb una mitjana de pocs anys, les contribucions externes són de mitjana zero. Els termes restants prediuen que el potencial d'una font dipol (l = 1) disminueix com a 1/r2. El camp magnètic, sent una derivada del potencial, cau com a 1/r3. Els termes de quadrupol cauen com a 1/r4, i els termes d'ordre superior cauen cada vegada més ràpidament amb el radi. El radi del nucli exterior és aproximadament la meitat del radi de la Terra. Si el camp al límit del nucli-mantell és adequat a les harmòniques esfèriques, la part dipol és més petita en un factor d'aproximadament 8 a la superfície, la part quadrupol en un factor de 16, i així successivament. Així, només els components amb llargueses d'ona grans poden ser perceptibles a la superfície. A partir d'una varietat d'arguments, generalment s'assumeix que només els termes fins al grau 14 o menys tenen el seu origen en el nucli. Aquestes tenen longituds d'ona d'uns 2.000 quilòmetres o menys. Les característiques més petites s'atribueixen a anomalies de la crosta.  Pregunta: què es pensa que són només els termes que poden tenir un origen en el nucli?
Termes fins al grau 14 o menys