Després de prendre el poder i distanciar-se dels vietnamites, Pol Pot, líder dels khmers vermells pro-Xina, va matar entre 1,5 i 2 milions de cambodjans en els camps de mort, aproximadament una quarta part de la població cambodjana (un esdeveniment comunament etiquetat com el genocidi cambodjan). Martin Shaw va descriure aquestes atrocitats com "el genocidi més pur de l'era de la Guerra Freda". Amb el suport del Front Unit de Cambodja per a la Salvació Nacional, una organització de comunistes khmers pro-soviètics i desertors khmers vermells liderats per Heng Samrin, Vietnam va envair Cambodja el 22 de desembre de 1978. La invasió
va aconseguir deponer Pol Pot, però el nou estat lluitaria per obtenir reconeixement internacional més enllà de l'esfera del bloc soviètic. Malgrat la protesta internacional anterior a les greus violacions dels drets humans del règim de Pol Pot, els representants dels khmers vermells van poder seure a l'Assemblea General de l'ONU, amb un fort suport de la Xina, les potències occidentals i els països membres de l'ASEAN. Cambodja es trobaria encallada en una guerra de guerrilles dirigida des dels camps de refugiats situats a la frontera amb Tailàndia. Després de la destrucció dels khmers vermells, la reconstrucció nacional de Cambodja seria severament obstaculitzada, i Vietnam sofriria un atac punitiu xinès.