Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: Tenint en compte els molts i variats elements i estils de la melodia "moltes explicacions existents [de la melodia] ens limiten a models estilístics específics, i són massa exclusius". Paul Narveson va afirmar el 1984 que més de tres quartes parts dels temes melòdics no s'havien explorat a fons. Les melodies existents en la majoria de la música europea escrita abans del segle XX, i la música popular al llarg del segle XX, presentaven "patrons de freqüència fixos i fàcilment discernibles", recurrents "esdeveniments, sovint periòdics, en tots els nivells estructurals" i "recurrença de duracions i patrons de duracions". Les melodies del segle XX "utilitzaven una major varietat de recursos de to que la costum en qualsevol altre període històric de la música occidental". Mentre que l'escala diatònica encara s'utilitzava, l'escala cromàtica es va convertir en "ampliament utilitzada". Els compositors també van assignar un paper estructural a "les dimensions qualitatives" que abans havien estat "quasi exclusivament reservades per al to i el ritme". Kliewer afirma: "Els elements essencials de qualsevol melodia són la durada, l'altura i la qualitat (timbre), la textura i el volum. Tot i que la mateixa melodia pot ser reconeguda quan es toca amb una àmplia varietat de timbres i dinàmiques, aquesta última pot ser encara un "element d'ordre lineal"  Pregunta: Què va veure Kliewer com els aspectes més crucials d'una melodia?
durada, tonalitat i qualitat (timbre), textura i intensitat