Donen va consolidar la seva carrera en solitari i va aconseguir un altre èxit amb el musical "Seven Brides for Seven Brothers" (1954). Basat en un relat curt de Stephen Vincent Benét, la música de la pel·lícula és de Saul Chaplin i Gene de Paul, amb lletres de Johnny Mercer i coreografia de Michael Kidd. Jane Powell interpreta Milly, una dona de la frontera dels anys 1850 que es casa amb Adam (Howard Keel) només unes hores després de conèixer-lo. Quan torna amb l'Adam a la seva cabana de fusta a la selva d'Oregon, Milly descobreix que els sis germans del seu marit són incivilitzats i vulgars. Ella fa que la seva missió sigui domesticar-los i, per suggeriment sarcàstic de Milly, els germans segresten sis dones d'una ciutat veïna per casar-se amb elles. La pel·lícula va ser rodada en el nou format CinemaScope i és recordada per les seves seqüències de dansa, en particular la "escena d'elevació d'un graner" en la qual l'arquitectura i la construcció es converteixen en passos acrobàtics de ballet. "Set núvies per a set germans" va ser una de les pel·lícules amb més ingressos de 1954 i va aparèixer en les llistes de 10 millors pel·lícules de molts crítics. Va ser nominat per cinc
Premis de l'Acadèmia, incloent-hi Millor Pel·lícula i Millor Música (Scoring of a Musical Picture), que va guanyar. El seu èxit va ser una sorpresa per a MGM, que va invertir més diners en dos altres musicals: "Rose Marie" i "Brigadoon", protagonitzada per Kelly. "Seven Brides for Seven Brothers" va ser més rendible que qualsevol de les altres pel·lícules, així com "On the Town" i "Singin' in the Rain", i el seu èxit va ser un important punt d'inflexió per a la carrera de Donen. La pel·lícula va ser criticada més tard per la novel·lista Francine Prose, que la va descriure com a anti-dona, anomenant-la "una de les pel·lícules més repulsives sobre homes i dones que s'ha fet mai" i un musical sobre violació.