Passatge: Interferència extrema a la vora més llarga de la banda de 150-200 metres <unk> les longituds d'ona oficials assignades als aficionats per la Segona Conferència Nacional de Ràdio el 1923 <unk> van obligar els aficionats a canviar a longituds d'ona més curts i més curts; no obstant això, els aficionats estaven limitats per la regulació a longituds d'ona més llargues que 150 metres (2 MHz). Uns pocs afortunats aficionats que van obtenir permís especial per a comunicacions experimentals a longituds d'ona més curtes que 150 metres van completar centenars de contactes de llarga distància de dos camins en 100 metres (3 MHz) el 1923 incloent-hi els primers contactes de dos camins transatlàntics. El 1924 molts aficionats addicionals especialment llicenciats estaven fent contactes transofoniques rutinàriament a distàncies de 6.000 milles (9,600 km) i més. El 21 de setembre de 1924 diversos aficionats a Califòrnia van completar contactes de dos camins amb un aficionat a Nova Zelanda a l'octubre. El 19 d'octubre, els afi
tres