Un dels primers sistemes incrustats moderns era l'ordinador d'orientació Apollo, desenvolupat al voltant de 1965 per Charles Stark Draper al Laboratori d'Instrumentació del MIT. En el començament del projecte, l'ordinador d'orientació Apollo era considerat l'element més arriscat en el projecte Apollo, ja que utilitzava els circuits integrats monolítics, llavors recentment desenvolupats, per reduir la mida i el pes. Un sistema incrustat de producció en massa primerenca va ser l'ordinador d'orientació de míssils Autonetics D-17 per al míssil Minuteman, llançat el 1961.
El 1966