Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: Les estrelles dins de la porció de la franja d'inestabilitat que creua la seqüència principal s'anomenen variables Delta Scuti. Aquests són anomenats d'acord amb l'estrella prototípica per a aquestes variables: Delta Scuti. Les variables Delta Scuti típicament van de la classe espectral A2 a F8, i una classe de luminositat estel·lar de III (subgigants) a V (estrelles de la seqüència principal). Són variables de curt període que tenen una taxa de pulsació regular entre 0,025 i 0,25 dies. Les estrelles Delta Scuti tenen una abundància d'elements similars als del Sol (vegeu les estrelles de Població I) i entre 1,5 i 2,5 M<unk>. La taxa de pulsació d'IK Pegasi A s'ha mesurat a 22,9 cicles per dia, o una vegada cada 0,044 dies. Els astrònoms defineixen la metal·licitat d'una estrella com l'abundància d'elements químics que tenen un nombre atòmic més alt que l'heli. Això es mesura mitjançant una anàlisi espectroscòpica de l'atmosfera, seguida d'una comparació amb els resultats esperats dels models estel·lars computats. En el cas d'IK Pegasus A, l'abundància estimada de metalls és [M/H] = +0,07 ± 0,20. Aquesta notació dóna el logaritme de la proporció d'elements metàl·lics (M) a hidrogen (H), menys el logaritme de la proporció de metall del Sol. (Per tant, si l'estrella coincideix amb l'abundància de metall del Sol, aquest valor serà zero.) Un valor logarítmic de 0,07 és equivalent a una relació de metal·licitat real de 1,17, de manera que l'estrella és aproximadament un 17% més rica en elements metàl·lics que el Sol. No obstant això, el marge d'error per a aquest resultat és relativament gran.  Pregunta: Els resultats de l'anàlisi espectroscòpica es comparen amb quins altres resultats?
models estel·lars computats