Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: Els científics forenses poden utilitzar ADN en sang, semen, pell, saliva o cabells trobats en una escena del crim per identificar un ADN corresponent d'un individu, com ara un autor. Aquest procés s'anomena formalment perfil d'ADN, també anomenat empremta digital d'ADN. En el perfil de l'ADN, les longituds de les seccions variables de l'ADN repetitiu, com les repeticions curtes en tàndem i els minisatel·lits, es comparen entre les persones. Aquest mètode sol ser una tècnica extremadament fiable per identificar un ADN que coincideixi. No obstant això, la identificació pot ser complicada si la escena està contaminada amb ADN de diverses persones. El perfil de l'ADN va ser desenvolupat el 1984 pel genetista britànic Sir Alec Jeffreys, i va ser utilitzat per primera vegada en la ciència forense per condemnar a Colin Pitchfork en el cas dels assassinats d'Enderby de 1988. El desenvolupament de la ciència forense i la capacitat d'obtenir ara coincidències genètiques en mostres minúscules de sang, pell, saliva o cabell ha portat a reexaminar molts casos. Ara es poden descobrir proves que eren científicament impossibles en el moment de l'examen original. Combinat amb la eliminació de la llei de doble risc en alguns llocs, això pot permetre que es reobrin els casos on els judicis anteriors no han aconseguit produir proves suficients per convèncer un jurat. Les persones acusades de delictes greus poden ser requerides per proporcionar una mostra d'ADN per a fins de coincidència. La defensa més òbvia contra les coincidències d'ADN obtingudes per mètodes forenses és afirmar que s'ha produït una contaminació creuada de les proves. Això s'ha traduït en procediments meticulosos i estrictes de gestió amb nous casos de delictes greus.  Pregunta: Què complica la identificació?
La escena està contaminada amb ADN de diverses persones.