Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: La esclerosi múltiple no es considera una malaltia hereditària; no obstant això, s'ha demostrat que una sèrie de variacions genètiques augmenten el risc. Alguns d'aquests gens semblen tenir nivells d'expressió més alts en cèl·lules microglials del que s'esperava per casualitat. La probabilitat de desenvolupar la malaltia és més alta en familiars d'una persona afectada, amb un major risc entre els més relacionats. En els bessons idèntics, tots dos es veuen afectats al voltant del 30% del temps, mentre que al voltant del 5% per als bessons no idèntics i el 2,5% dels germans es veuen afectats amb un menor percentatge de mig-germans. Si tots dos pares estan afectats, el risc en els seus fills és 10 vegades el de la població general. La EM també és més comuna en alguns grups ètnics que en altres. Els gens específics que s'han relacionat amb la EM inclouen diferències en el sistema de l'antígen leucocitari humà (HLA) - un grup de gens en el cromosoma 6 que serveix com a complex major d'histocompatibilitat (MHC). Que les diferències en la regió HLA estan relacionades amb la susceptibilitat s'ha conegut des de la dècada de 1980, i aquesta mateixa regió també ha estat implicada en el desenvolupament d'altres malalties autoimmunes com la diabetis tipus I i el lupus eritematós sistèmic. La troballa més consistent és l'associació entre l'esclerosi múltiple i els al·lels del MHC definits com DR15 i DQ6. Altres lòcus han mostrat un efecte protector, com HLA-C554 i HLA-DRB1*11. En general, s'ha estimat que les diferències HLA representen entre el 20% i el 60% de la predisposició genètica. Els mètodes genètics moderns (estudis d'associació a tot el genoma) han revelat almenys dotze altres gens fora del lòcus HLA que augmenten modestament la probabilitat de EM.  Pregunta: Quin és el nom de l'efecte de protecció que acaba amb el número quatre?
HLA-C554