Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: Lord Orford va ser succeït com a primer ministre per Lord Wilmington en una administració el cap real del qual era Lord Carteret. Es va crear un comitè per investigar el ministeri de Walpole, però no es va descobrir cap prova substancial d'errors o corrupció. Tot i que ja no era membre del gabinet, Orford va continuar mantenint la seva influència personal amb Jordi II i sovint va ser anomenat el "Ministre darrere la cortina" per aquest consell i influència. El 1744 va aconseguir la destitució de Carteret i el nomenament d'Henry Pelham, a qui considerava un protegit polític. Va aconsellar a Pelham que utilitzés el seu seient a la Cambra dels Comuns per servir de pont entre el Rei i el Parlament, tal com Walpole havia fet. Durant aquest temps, Walpole també va fer dues intervencions a la Cambra dels Lords. La primera va ser el gener de 1744 en el debat sobre les tropes hanovereses que es mantenien en el pagament britànic. Walpole els va impedir perdre les tropes. En la seva segona intervenció, Walpole, amb por d'una invasió inspirada pels jacobites el febrer de 1744, va fer un discurs sobre la situació. Frederic, príncep de Gal·les, normalment hostil a Walpole, el va rebre calorosament a la seva cort l'endemà, molt probablement perquè el tron del seu pare, i el futur de tota la dinastia hanoveriana, estava en risc a causa del Pretendent Stuart. Juntament amb els seus interessos polítics en els seus últims anys, Walpole va gaudir dels plaers de la caça. De tornada a la seva recentment reconstruïda seu rural a Houghton, Norfolk, aquests passatemps li van ser negats a causa del "clima trista". També va gaudir de les belleses del camp. La seva col·lecció d'art li donava un plaer especial. Va gastar molts diners en els anys 1720 i 1730 en la construcció d'una col·lecció de vells mestres de tot Europa. Walpole també es va preocupar pels assumptes de la propietat. La seva salut, mai bona, es va deteriorar ràpidament cap a finals de 1744; Orford va morir a Londres el 1745, amb gairebé seixanta-nou anys; va ser enterrat a l'església parroquial de Sant Martí a Houghton, Norfolk. El seu comtat va passar al seu fill gran, Robert, que va ser succeït pel seu únic fill...  Pregunta: Quan va ser nomenat Henry Pelham a la Cambra dels Comuns?
1744