Completa la següent frase: John Halder és un professor de literatura de Frankfurt i un exemple d'home bo: és aparentment dedicat a la seva dona i als seus fills i fa el millor que pot per cuidar la seva mare envellida. Fins i tot li diu al seu millor amic, que és un psiquiatre jueu, que l'antisemitisme dels nacionalsocialistes és "només un globus que llancen en l'aire per distreure les masses". Però això és Alemanya el 1933, i els homes poden canviar. Cecil P. Taylor, en traçar el progrés del seu heroi durant vuit anys cap als escalons superiors de les SS, explica de manera plausible els defectes privats que condueixen a l'aprovació de la monstruositat pública. Sota la "bontesa" superficial d'Halder hi ha un detall moral escalfant: pot abandonar la seva esposa distresa per una estudiant devota, ha escrit una novel·la pro-eutanàsia, escolta en el seu cap una partitura musical contínua que ajuda a esborrar la realitat diària. El punt de vista de Taylor és que el nazisme es va apoderar dels defectes de caràcter individuals i de la manca de dimensió moral en persones educades i intel·ligents. Al principi Halder creu que pot ajudar a "empènyer els nazis cap a la humanitat". A poc a poc sucumbeix a la vanitat, al carreraisme i al desig d'una vida fàcil. Sobretot, es manté curiosament distanciat de la realitat. Al final, Halder no només es converteix en membre del partit nazi, sinó que també té un paper directe en la crema de llibres de les SS, en els experiments d'eutanàsia, en
la nit del vidre trencat, i, finalment, en el genocidi d'Adolf Eichmann a Auschwitz, on Maurice, l'única font d'una perspectiva jueva en la peça i la força original del "bé" a Halder, acaba sent deportat.