A principis de 1918, la divisió, com moltes altres de la BEF en aquell moment, estava per sota de la seva força a causa de les pèrdues de 1917 i els supervivents es van donar una part tranquil·la de la línia de front per mantenir. Malauradament, els alemanys havien escollit per casualitat aquest lloc com un dels punts focalitzats per a la seva Kaiserschlacht, l'últim gran assalt alemany a l'oest.
el març de 1918, amb la intenció de guanyar la guerra abans que la Força Expedicionària Americana pogués arribar en gran nombre. El veí Cos Expedicionari Portuguès va suportar el pes de l'assalt alemany inicial. Quan les tropes portugueses van començar a retirar-se de les seves posicions i van córrer a través de les posicions de la 51a, es van confondre amb els alemanys en les pobres condicions visuals i la 51a va obrir foc contra ells, causant víctimes. La 51a també va ser empès enrere, però finalment es va mantenir a mesura que l'ofensiva alemanya va disminuir i fluir. Les restes de la divisió van sobreviure a les batalles de primavera i van rebre reemplaçaments a temps per a les ofensives aliades d'Haig d'agost de 1918 en endavant, que van veure la guerra arribar a la seva fi l'11 de novembre de 1918.