A pesar del seu èxit amb Cooper, Brabham estava segur que podia fer-ho millor. Va considerar comprar Cooper en associació amb Roy Salvadori i després, a finals de 1959, va demanar al seu amic Ron Tauranac que vingués al Regne Unit i treballes amb ell, produint kits d'actualització per als cotxes de carretera Sunbeam Rapier i Triumph Herald al seu concessionari d'automòbils, Jack Brabham Motors, però amb l'objectiu a llarg termini de dissenyar cotxes de carreres. Brabham va continuar conduint per a Cooper, però en el llarg vol de tornada del Gran Premi d'Argentina de la temporada de 1960, va tenir un cor a cor amb John Cooper. El pare de John, Charlie, i el dissenyador Owen Maddock havien estat reticents a actualitzar el seu cotxe, però tot i que un Cooper havia guanyat a l'Argentina, altres cotxes havien estat més ràpids abans de trencar-se. Brabham va ajudar a dissenyar el Cooper T53 més avançat, incloent-hi consells de Tauranac. Brabham va llançar el nou cotxe a la següent cursa del campionat, el Gran Premi de Mònaco, però després es va embarcar en una sèrie de cinc victòries consecutives. Va guanyar des de l'avant en els Grans Premis holandès, francès i belga, on el rival del títol Moss va resultar greument ferit en un accident d'entrenament que el va deixar fora durant dos mesos. Altres dos pilots van morir durant la cursa. En el Gran Premi Britànic
, Brabham s'estava apropant al BRM de Graham Hill abans que Hill es desviés, deixant a Brabham la victòria. Després va tornar de la vuitena posició a la segona al Gran Premi de Portugal després de deslizar-se en les línies de tramvia i va guanyar després que el líder de la cursa John Surtees va caure. El total de punts de Brabham va quedar fora de l'abast quan els equips britànics es van retirar del GP d'Itàlia per motius de seguretat. Mike Lawrence escriu que l'experiència de Brabham en la configuració dels cotxes va ser un factor significatiu en els títols de conductors i constructors de Cooper de 1960.