Escriu una continuació per a aquest paràgraf - L'integritat de l'Imperi Bizantí es va veure amenaçada després que una rebel·lió a gran escala liderada per Bardas Skleros esclatés el 976. Després de guanyar una sèrie de batalles, els rebels van conquerir Àsia Menor. En l'urgència de la situació, el príncep georgià David III de Tao va ajudar Basile; després d'una decisiva victòria lleialista a la Batalla de Pankaleia, va ser recompensat amb el govern de per vida dels territoris imperials clau a l'est d'Àsia Menor. El rebuig de David a Basili en la revolta de Bardas Phokas de 987, però, va evocar la desconfiança de Constantinoble dels governants georgians. Després del fracàs de la revolta, David es va veure obligat a fer de Basil el legatari de les seves extenses possessions. El 1001, després de la mort de David de Tao, Basil va heretar Tao, Phasiane i Speri. Aquestes províncies es van organitzar després en el tema d'Iberia amb la capital a Teodosiòpolis. Això va obligar al governant Bagrat III, successor dels Bagratides georgians, a reconèixer la nova reordenació. El fill de Bagrat, Jordi I, va heretar una llarga reclamació de la successió de David. Jordi, que era jove i ambiciós, va llançar una campanya per restaurar la successió dels Kuropalates a Geòrgia i va ocupar Tao el 1015-1016. Va entrar en una aliança amb el califa fatimida d'Egipte, al-Hakim, obligant a Basili a abstenir-se d'una resposta aguda a l'ofensiva de Jordi. Els bizantins també estaven involucrats en una guerra implacable amb els búlgars, limitant les seves accions a l'oest. Tan aviat com Bulgària va ser conquerida
el 1018 i al-Hakim era mort, Basili va dirigir el seu exèrcit contra Geòrgia. Es van establir els preparatius per a una campanya a gran escala contra el Regne de Geòrgia, començant amb la refortificació de Teodosiòpolis.