Resumeix l'article:  És una habilitat emprada per comediants, polítics i comerciants del mercat de manera similar <unk> d'una manera senzilla amb paraules que poden persuadir, enganyar i provocar. Ara els científics creuen que han trobat proves del que pot estar darrere del 'donació de la boca'. Els escàners cerebrals d'un grup de comediants professionals han revelat diferències en la forma en què els cervells d'aquests'super oradors' treballen mentre parlen. El millor traficant d'automòbils, el regal de Del Boy de la xerrada va venir d'una diferència en la forma en què funcionava el seu cervell. En comparació amb els que parlaven menys, els superparlants, que també incloïen un advocat i un presentador de ràdio, van mostrar menys activitat en una àrea clau del cervell relacionada amb l'articulació i la comprensió del llenguatge. Això suggereix que aquest grup feia menys esforç en la mecànica bàsica del discurs, permetent-los dedicar més recursos al que havien de dir després. El sarcasme és sovint descrit com la forma més baixa d'enginy, però sembla que necessites el tipus correcte d'enginy per ser capaç de reconèixer-lo. Els neurocientífics han identificat l'àrea del cervell que és la clau per detectar quan algú està sent sarcàstic. Van descobrir que les persones amb lesions a l'estrat sagital dret, un feix de matèria blanca que es troba entre l'escorça cerebral i les estructures subcorticals del cervell, no són capaços de detectar el sarcasme. Els supervivents d'un ictus sovint pateixen danys en aquesta zona del seu cervell i tenen dificultat per reconèixer quan la família i els amics estan sent sarcàstics. El Dr. Joe Devlin, neurocientífic de la University College de Londres, va dir al Guardian: "El fet que mostrin menys activitat reflecteix el fet que simplement troben el discurs menys difícil i sospito que part d'això té a veure amb la pràctica". Les troballes també poden ajudar a explicar per què algunes persones s'assequen completament quan se'ls demana que parlin. El Dr. Devlin i els seus col·legues van utilitzar ressonància magnètica per a les imatges del cervell de 17 comediants professionals, un presentador de ràdio i un advocat. Se'ls va demanar que mentissin en l'escàner mentre parlaven durant 30 segons a l'atzar...
Científics de l'University College de Londres van fer ressonàncies magnètiques a comediants, advocats i presentadors de ràdio mentre parlaven sense parar durant 30 segons. Tenien una activitat més baixa en el centre lingüístic del cervell que els estudiants. Sugereix que els superparlants requereixen menys esforç per parlar que altres persones.