Resumeix l'article:  Com les cabines telefòniques i les màquines d'escriptura, les botigues de discs són una raça que desapareix, una altra víctima de l'era digital. Música de Camelot. Virgin Megastores. Wherehouse Music. (Música d'on és) Tower Records. Tots han desaparegut. L'Amèrica corporativa ha abandonat en gran mesura la venda al detall de música de maó i morter per a una dispersió de botigues independents, moltes d'elles en barris urbans desgastats. I això no és necessàriament una cosa dolenta. Sí, és més difícil en l'era de Spotify trobar un lloc on comprar música física. Però moltes de les restants botigues d'enregistraments estan tenint èxit, fins i tot prosperant, atents a un nucli apassionat de clients i col·leccionistes. El dissabte, centenars de venedors de música celebraran esdeveniments per commemorar el Record Store Day, una celebració anual de, bé, la botiga de discos del teu barri. Moltes botigues acolliran actuacions en viu, dibuixos, autografies de llibres, vendes especials de vinils rars o autografiats i altres esdeveniments. Alguns fins i tot serveixen cervesa. Per als seus clients, aquests llocs són més que simples botigues: són institucions culturals que celebran la història de la música (tot l'obra de Duran Duran, tot en un sol lloc!), Exposen artefactes (Aretha Franklin en vinil!) i fomenten l'escena musical local (ai, aquí tens un CD de la banda de metal del teu germà!). També empren empleats amb coneixements que estaran encantats de debatre sobre els mèrits relatius de "Sangu als rails" i "Blonda sobre Blonda". O potser, com Jack Black a "High Fidelity", es burla del seu mal gust musical. Així que si t'agrada la música, passa per aquí. Però t'ho has de pensar dues vegades abans de preguntar-li si té en el seu magatzem "Solo he trucat per dir que t'estimo".
El dissabte és el Record Store Day, que es celebra a les botigues de música de tot el món. Moltes botigues acolliran actuacions en viu, dibuixos i vendes especials de vinils rars.