Els astrònoms etiqueten tots els elements més pesats que l'heli com a "metalls", i anomenen la concentració química d'aquests elements en una estrella, la seva metal·licitat. La metal·licitat d'una estrella pot influir en el temps que triga l'estrella a cremar el seu combustible, i controla la formació dels seus camps magnètics, el que afecta la força del seu vent estelar. Les estrelles més antigues de població II tenen substancialment menys metal·licitat que les estrelles més joves de població I a causa de la composició dels núvols moleculars dels quals es formen. Amb el temps, aquests núvols s'enriqueixen cada vegada més en elements més pesats a mesura que les estrelles més antigues moren i perden porcions de la seva atmosfera. Pregunta: Què passa amb els núvols de les estrelles més joves de població I amb el temps?
cada vegada més enriquit en elements més pesats