Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: La Revolució de 1918/19 és un dels esdeveniments més importants de la història moderna d'Alemanya, però està mal incrustada en la memòria històrica dels alemanys. El fracàs de la República de Weimar que aquesta revolució va portar a l'existència i l'era nazi que la va seguir va obstruir la visió d'aquests esdeveniments durant molt de temps. Fins al dia d'avui, la interpretació d'aquests esdeveniments ha estat determinada més per llegendes que per fets. Tant la dreta radical com l'esquerra radical - sota diferents circumstàncies - van alimentar la idea que una insurrecció comunista tenia com a objectiu establir una república soviètica seguint l'exemple rus. Els partits de centre democràtic, especialment l'SPD, tampoc estaven gaire interessats en avaluar els esdeveniments que van convertir Alemanya en una república de manera justa. En una mirada més detallada, aquests esdeveniments van resultar ser una revolució recolzada pels socialdemòcrates i aturat per la seva direcció del partit. Aquests processos van contribuir a afeblir la República de Weimar des dels seus inicis. Després que el govern imperial i el Comandament Suprem es va esquivar de les seves responsabilitats per la guerra i la derrota en una fase primerenca, els partits majoritaris del Reichstag van ser deixats per fer front a les càrregues resultants. En la seva autobiografia, el successor de Ludendorff, Groener, afirma: "Em va anar molt bé, quan l'exèrcit i el Comandament Suprem es van mantenir tan innocents com fos possible en aquestes negociacions de treva miserables, de les quals no es podia esperar res de bo". Així, va néixer el "Mite de la punxada a l'esquena", segons el qual els revolucionaris van apunyalar a l'exèrcit, "invincibles en el camp", a l'esquena i només llavors van convertir la victòria gairebé segura en una derrota. Va ser principalment Ludendorff qui va contribuir a la difusió d'aquesta falsificació de la història per amagar el seu propi paper en la derrota. En cercles nacionalistes i nacionalistes, el mite va caure en un terreny fèrtil. Aviat van difamar els revolucionaris i fins i tot els polítics com Ebert, que mai van voler la revolució i havien fet tot per a canalitzar-la i contenir-la, com a "criminals de novembre" (Novemberverbrecher)....  Pregunta: Quina revolució no és ben recordada pels alemanys?
Revolució de 1918/19