Nascut a París, fill de Jean-André Barrot, i així el germà d'Odilon Barrot i Adolphe Barrot, Ferdinand Barrot va seguir estudis de dret i es va convertir en un "advocat" sota la Restauració. Després de la Revolució de 1830
Va servir per un temps com a procurador assistent al tribunal civil del departament del Sena, però va deixar la magistratura després d'un temps per tornar a la barra, on va defensar diversos casos de càrrega política, en particular el del coronel Vaudrey implicat en l'intent d'insurrecció a Estrasburg fomentada pel príncep Louis-Napoléon Bonaparte, en el qual va obtenir l'absolució, el 18 de gener de 1837. Va pledejar també en el cas de l'activista republicà Armand Barbès (1839).