A mitjans del segle V, quan l'Imperi Romà d'Occident va començar a esfondrar-se, Tràcia va caure de l'autoritat de Roma i en mans dels governants tribals germànics. Amb la caiguda de l'Imperi Romà d'Occident, Tràcia es va convertir en un territori de camp de batalla durant la major part dels següents 1.000 anys. La part oriental supervivent de l'Imperi Romà als Balcans, més tard coneguda com l'Imperi Bizantí, va mantenir el control de Tràcia fins al segle VII quan la meitat nord de tota la regió va ser incorporada al Primer Imperi Búlgar i la resta va ser reorganitzada en el tema traci. L'Imperi va recuperar
les regions perdudes a finals del segle X fins que els búlgars van recuperar el control de la meitat nord a finals del segle XII. Al llarg del segle XIII i la primera meitat del segle XIV, la regió va estar canviant en mans dels búlgars i l'Imperi Bizantí (excepte Constantinoble). El 1265 la zona va patir una incursió mongola de l'Horda d'Or, dirigida per Nogai Khan, i entre 1305 i 1307 va ser atacada per la companyia catalana.