Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: El 1963, la Força Aèria dels Estats Units va començar una sèrie de projectes d'estudi en un avió de transport estratègic molt gran. Tot i que s'estava introduint el C-141 Starlifter, els funcionaris creien que es necessitava un avió molt més gran i més capaç, especialment per transportar càrrega que no cabria en cap avió existent. Aquests estudis van conduir als requisits inicials per al CX-Heavy Logistics System (CX-HLS) el març de 1964 per a una aeronau amb una capacitat de càrrega de 180,000 lliures (81,600 kg) i una velocitat de Mach 0.75 (500 mph o 800 km / h), i un abast sense combustible de 5,000 milles nàutiques (9,300 km) amb una càrrega útil de 115,000 lliures (52,200 kg). El compartiment de càrrega havia de ser de 17 peus (5,18 m) d'ample per 13,5 peus (4,11 m) d'alt i 100 peus (30 m) de llarg amb accés a través de portes a la part davantera i posterior. El desig de mantenir el nombre de motors a quatre requereix nous dissenys de motors amb una potència molt més gran i una millor economia de combustible. El maig de 1964, les propostes de fuselatge van arribar de Boeing, Douglas, General Dynamics, Lockheed i Martin Marietta; les propostes de motors van ser presentades per General Electric, Curtiss-Wright i Pratt & Whitney. Boeing, Douglas i Lockheed van rebre contractes d'estudi addicionals per a la fuselatge, juntament amb General Electric i Pratt & Whitney per als motors. Les propostes de fuselatge compartien una sèrie de característiques. Com que el CX-HLS havia de poder ser carregat des de la part davantera, s'havia d'incloure una porta on normalment era la cabina. Totes les companyies van resoldre aquest problema desplaçant la cabina de comandament per sobre de l'àrea de càrrega; Douglas tenia una petita "pòtula" just per davant i per sobre de l'ala, Lockheed va utilitzar una llarga "columna vertebral" que corria per tota la longitud de l'aeronau amb l'espina d'ala que passava a través d'ella, mentre que Boeing va barrejar les dues, amb una pòtula més llarga que anava des de just darrere del nas fins just darrere de l'ala. El 1965, el disseny de l'avió de Lockheed i el disseny del motor de General Electric van ser seleccionats per al nou transport C-5 Galaxy, que era l'avió militar més gran del món en aquell moment. La porta del cap i el concepte de cabina elevada es traslladarien a...  Pregunta: Qui havia d'estudiar els fuselages de l'avió?
Boeing, Douglas i Lockheed