Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: El desenvolupament del 747SP va sorgir d'una sol·licitud conjunta entre Pan American World Airways i Iran Air, que buscaven un avió de gran capacitat amb suficient abast per cobrir les rutes de Pan Am de Nova York a l'Orient Mitjà i la planificada ruta de Teheran a Nova York d'Iran Air. La ruta Teheran-New York, quan es va llançar, va ser el vol comercial sense escala més llarg del món. El 747SP és 14,73 metres més curt que el 747-100. Les seccions del fuselatge van ser eliminades a la part davantera i posterior de l'ala, i la secció central del fuselatge va ser redissenyada per encaixar-se a les seccions de fuselatge d'aparellament. Els flaps del SP utilitzaven una configuració simplificada d'una sola ranura. El 747SP, en comparació amb les variants anteriors, tenia una reducció del fuselatge superior posterior en l'empenatge, un timó amb doble marxa i estabilitzadors verticals i horitzontals més llargs. El 747SP va rebre un certificat suplementari el 4 de febrer de 1976 i va entrar en servei amb els clients de llançament Pan Am i Iran Air el mateix any. L'avió va ser escollit per les companyies aèries que desitjaven servir aeroports importants amb pistes curtes. Es van construir un total de 45 747SP, amb el 44è 747SP lliurat el 30 d'agost de 1982. El 1987, Boeing va reobrir la línia de producció del 747SP després de cinc anys per construir un últim 747SP per a una comanda del govern dels Emirats Àrabs Units. A més de l'ús de l'aerolínia, un 747SP va ser modificat per a l'experiment SOFIA de la NASA / German Aerospace Center. Iran Air és l'últim operador civil d'aquest tipus; el seu últim 747-SP (EP-IAC) havia de ser retirat al juny de 2016.  Pregunta: Quines dues companyies aèries van sol·licitar el 747SP?
Pan American World Airways i Iran Air