El nom d'Urà fa referència a l'antiga deïtat grega del cel Urà (en grec antic: Οὐρανός), pare de Cronos (Saturn) i avi de Zeus (Júpiter), que en llatí es va convertir en "Ūranus" (pronúncia llatina: [ˈuːranʊs]). És l'únic planeta el nom del qual deriva directament d'una figura de la mitologia grega. La forma adjectiva d'Urà és "Uranian". La pronunciació del nom d'Urà preferida entre els astrònoms és, amb èmfasi en la primera síl·laba com en llatí Ūranus, en contrast amb, amb èmfasi en la segona síl·laba i un llarg, tot i que tots dos són considerats acceptables. El consens sobre el nom no es va assolir fins a gairebé 70 anys després del descobriment del planeta. Durant les discussions astronòmiques següents al descobriment original, Herschel va demanar a Herschel: "Què vol dir el nom d'aquest planeta?"
L'estrella de George