Des de la independència el 1956 fins a la revolució de 2011, el govern i el Constitucional Democratic Rally (RCD), anteriorment Neo Destour i el Partit Socialista Destourian, eren efectivament un. Després d'un informe d'Amnistia Internacional, The Guardian va anomenar Tunísia "un dels països més moderns però repressius del món àrab". El novembre de 1987, els metges van declarar Bourguiba incapaç de governar i, en un cop d'estat sense sang, el primer ministre El Zine Ali Abidine va assumir la presidència d'acord amb l'article 57 de la constitució.
20 de març de 1956