Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: A Europa, l'adopció de punts de vista ateus era rara durant l'Edat Mitjana i l'Edat Mitjana (vegeu la Inquisició Medieval); la metafísica i la teologia eren els interessos dominants relacionats amb la religió. No obstant això, hi va haver moviments dins d'aquest període que van promoure concepcions heterodoxes del déu cristià, inclosos diferents punts de vista sobre la naturalesa, la transcendència i la cognossibilitat de Déu. Individus i grups com Johannes Scotus Eriugena, David de Dinant, Amalric de Bena i els Germans de l'Esperit Lliure van mantenir punts de vista cristians amb tendències panteistes. Nicolau de Cusa mantenia una forma de fideisme que va anomenar docta ignorantia ("ignorància apresa"), afirmant que Déu està més enllà de la categorització humana, i per tant el nostre coneixement d'ell es limita a la conjectura. Guillem d'Ockham va inspirar tendències anti-metafísiques amb la seva limitació nominalista del coneixement humà a objectes singulars, i va afirmar que l'essència divina no podia ser intuïtiva o racionalment aprehendida per l'intel·lecte humà. Els seguidors d'Ockham, com Joan de Mirecourt i Nicolau d'Autrecourt van promoure aquest punt de vista. La divisió resultant entre la fe i la raó va influir més tard en teòlegs radicals i reformistes com John Wycliffe, Jan Hus i Martin Luther. El Renaixement va fer molt per ampliar l'abast del pensament lliure i la investigació escèptica. Individus com Leonardo da Vinci van buscar l'experimentació com a mitjà d'explicació, i es van oposar als arguments de l'autoritat religiosa. Altres crítics de la religió i l'Església durant aquest temps van incloure Niccolò Maquiavel, Bonaventure des Périers, Michel de Montaigne i François Rabelais.  Pregunta: Qui són els seguidors d'Ockham?
Joan de Mirecourt i Nicolau d'Autrecourt