Després de lluitar contra els francesos a Múrcia, Granada i València (1810-1812), Freire es va convertir en general i va succeir a Francisco Javier Castaños al comandament del Quart Exèrcit, o Exèrcit de Galícia, el 12 d'agost de 1813. El seu cos va derrotar a Soult a la Batalla de San Marcial.
el 31 d'agost de 1813, guanyant-li la Creu de San Fernando. A la Batalla de la Bidassoa el 7 d'octubre, Freire va dirigir les divisions dels generals Del Barco i Barcena a través del riu per capturar posicions franceses al Mont Calvaire. Freire també va participar a la Batalla de Nivelle el 10 de novembre. Va lluitar amb "galantria conspicua" a la Batalla de Tolosa el 1814, on les seves dues divisions van ser desesperadament maltractades en la lluita pels reduts francesos al Mont Rave.