Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: A principis de la dècada de 1980 es va presenciar una escalada de violència a tot el país, i molts van predir la guerra civil. Això va anar acompanyat d'un estancament econòmic, ja que diversos bancs multinacionals, sota la pressió d'un lobby internacional, havien deixat d'invertir a Sud-àfrica. Nombrosos bancs i Thatcher van demanar a Botha que alliberés a Mandela - aleshores al cim de la seva fama internacional - per desactivar la situació volàtil. Tot i que considerava Mandela un perillós "arquimarxista", el febrer de 1985 Botha li va oferir l'alliberament de la presó si "rechazava incondicionalment la violència com a arma política". Mandela va rebutjar l'oferta, publicant una declaració a través de la seva filla Zindzi en què deia: "Quina llibertat m'ofereixen mentre l'organització del poble [ANC] segueix prohibida? Només els homes lliures poden negociar. Un pres no pot celebrar contractes. "El 1985, Mandela va ser sotmès a una operació d'ampliació de la pròstata, abans de rebre un nou lloc d'aïllament a la planta baixa. Va ser rebut per "set eminents persones", una delegació internacional enviada per negociar un acord, però el govern de Botha va negar-se a cooperar, declarant l'estat d'emergència al juny i iniciant una repressió policial contra els disturbis. La resistència anti-apartheid es va defensar, amb l'ANC cometre 231 atacs el 1986 i 235 el 1987. La violència es va intensificar a mesura que el govern utilitzava l'exèrcit i la policia per combatre la resistència, i proporcionava suport encobert a grups de vigilants i al moviment nacionalista zulú Inkatha, que estava involucrat en una lluita cada vegada més violenta amb l'ANC. Mandela va sol·licitar converses amb Botha, però va ser denegat, en lloc de reunir-se secretament amb el ministre de Justícia Kobie Coetsee el 1987, i va tenir 11 reunions més durant els tres anys següents. Coetsee va organitzar negociacions entre Mandela i un equip de quatre figures governamentals a partir de maig de 1988; l'equip va acceptar l'alliberament dels presos polítics i la legalització de l'ANC amb la condició que renunciessin permanentment a la violència, trenquessin els vincles amb el Partit Comunista i no insistien en el govern de la majoria.  Pregunta: Quin any va cometre l'ANC la majoria dels atacs?
El 1987