Completa la frase següent: El 1973, el Congrés (I) liderat per Indira Gandhi va acabar amb "One Rank One Pension" la base per decidir la pensió del personal de les Forces Armades de l'Índia, que havia estat en vogue durant 26 anys des de la independència, a través d'una ordre administrativa ex parte. A més, el Govern, sobre la base de l'informe de la tercera comissió de pagaments, de la qual es va excloure la representació de les Forces Armades, i que estava dominada pels buròcrates, va augmentar la pensió dels civils, que es retiraven a 58, del 30 al 50 per cent, un augment net del 20 per cent; i va reduir la pensió dels soldats, oficials no comissionats (NCO) i oficials comissionats juniors (JCO), en un 20 per cent, del 70 al 50 per cent de la paga bàsica, amb la reserva que per a la pensió completa el servei mínim era de 33 anys. Però quan els soldats es van retirar el 1973 després de 15 anys de servei, a l'edat de 33/36 anys, van rebre menys del 30 per cent de la paga com a pensió. La pensió dels soldats es va reduir així no un 20 per cent, sinó un 40 per cent, del 70 al 30 per cent. A més d'abaixar les pensions militars, el govern va rebaixar l'estatus del soldat equiparant "soldat d'infanteria amb menys de tres anys de servei" amb un "traballador semi-qualificat / no qualificat". La decisió va ser anunciada dos mesos després que el mariscal de camp Sam Manekshaw, que va dirigir l'exèrcit en la victoriosa
1971 guerra, es va retirar del servei. La raó de la depressió de les pensions de les Forces Armades, que continua a fer malbé als veterans i al personal de servei, donada pel govern del Congrés I era que volia assegurar "equivalència" de les pensions de les Forces Armades amb els civils.