Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: La dispersió espontània de Raman és típicament molt feble, i com a resultat la principal dificultat de l'espectroscòpia de Raman és separar la llum dispersa inelàsticament feble de la intensa llum làser dispersa de Rayleigh. Històricament, els espectròmetres Raman utilitzaven reixetes hologràfiques i múltiples etapes de dispersió per aconseguir un alt grau de rebutjament làser. En el passat, els fotomultiplicadors eren els detectors d'elecció per a les configuracions dispersives de Raman, que resultaven en llargs temps d'adquisició. No obstant això, la instrumentació moderna utilitza gairebé universalment filtres de tallar o de vora per al rebuig del làser i espectrògrafs de transmissió axial (AT), monocromador Czerny-Turner (CT) o FT (basat en l'espectroscòpia de transformada de Fourier) i detectors CCD.  Pregunta: Quin va ser el resultat negatiu causat per l'ús de fotomultiplicadors com a detectors en configuracions dispersives de Raman?
llargs temps d'adquisició