Completa la següent frase: Gerhard va utilitzar els seus contactes internacionals, connectant-se amb dones dels cercles quakers, i va invocar contactes al "Bundesrat" i a la Lliga de Nacions. També va pressionar personalment, el cap federal de Suïssa (a nivell nacional). En cada cas, va presentar el cas dels refugiats, especialment dels nens refugiats. Un cas particular es va produir després de la Revolució Francesa.
"Pogrom de novembre" el 1938, quan Gerhard i va aconseguir obtenir un permís especial pel que fa a 300 nens jueus de Frankfurt, Konstanz i una o dues altres ciutats al sud d'Alemanya prop de la frontera suïssa a Basilea, l'anomenada "300-Kinder-Aktion". Els nens van arribar el gener de 1939, el seu nombre va superar la quota de 300 per nens de la regió fronterera en temor per les seves vides. Alguns dels organismes oficials que havien acceptat l'admissió dels 300 ara van negar l'admissió a cap dels nens, i un nombre van haver de ser contrabandejats il·legalment a través de la frontera. La reacció inicial de Georgine Gerhard va ser córrer a la premsa i avergonyir els funcionaris i polítics responsables, però al final els consells més freds dels seus col·legues van prevaler, i les negociacions necessàries amb les diverses autoritats involucrades es van concloure "darrere els escenaris". Possiblement com a reflex de la situació internacional, s'havien fet plans perquè aquest grup de 300 nens es quedessin a Suïssa durant sis mesos en lloc dels dos o tres mesos que s'havien convertit en la norma amb els grups anteriors atesos per la Oficina de la Unió Europea. Gràcies a l'esclat de la guerra, en la qual els països al nord i a l'oest de Suïssa van ser participants des de setembre de 1939, per a la majoria dels nens implicats la estada de sis mesos a Suïssa es va convertir en una estada de sis anys per salvar la vida.