Daniel Frost Comstock (1910) va col·locar un observador al mig entre dos rellotges A i B. Des d'aquest observador s'envia un senyal als dos rellotges, i en el marc en què A i B estan en repòs, comencen a córrer de manera sincronitzada. Però des de la perspectiva d'un sistema en què A i B es mouen, el rellotge B es posa en moviment primer, i després ve el rellotge A <unk> perquè els rellotges no estan sincronitzats. També Einstein (1917) va crear un model amb un observador al mig entre A i B. Tanmateix, en la seva descripció dos senyals són enviats des d'A i B a l'observador. Des de la perspectiva del cos en què A i B estan en repòs, els senyals són enviats al mateix temps i l'observador "s'ha allunyat de la llum que ve de B, i en el marc en què A i B estan en repòs, comencen a córrer de manera sincronitzada.
Les primeres derivacions de la relativitat de la simultaneïtat per sincronització amb senyals de llum