Aquesta va ser una temporada molt reeixida per Dixon, que va guanyar el campionat per segona vegada, i va guanyar les seves primeres 500 milles d'Indianapolis.
, des de la pole, per donar al propietari del cotxe Chip Ganassi la seva segona victòria en la cursa. També va guanyar a Homestead, Texas, Nashville, Edmonton i Kentucky, un rècord de sis victòries per a una temporada en la sèrie. En l'última cursa de punts de la sèrie, a Chicagoland Speedway, Dixon necessitava acabar no pitjor que el vuitè si Castroneves guanyava la cursa. Va quedar segon després de Castroneves en un final fotogràfic estret. Parlant als mitjans de comunicació més tard va dir que havia estat un any increïble i inoblidable. "Casar-se, guanyar les 500, guanyar un campionat en un any... probablement no molta gent pot dir que ha fet això". Motorsport.com va anar més enllà, dient que Dixon "ara pot dir que és el millor dels millors" en les carreres de rodes obertes nord-americanes, especialment després de la unificació d'aquest any amb Champ Car".