L'objectiu de la primera temporada era col·locar una sèrie de dipòsits a la Barrera des de la seva vora, el Campament de Seguretat, fins als 80°S, per al seu ús en el viatge polar que començaria la primavera següent. El dipòsit final seria el més gran, i seria conegut com a Depòsit d'una tona. El treball havia de ser realitzat per 12 homes, els vuit ponyes més aptes, i dos equips de gossos; les condicions de gel van impedir l'ús dels trineus de motor. El viatge va començar el 27 de gener "en un estat d'urgència que va a la vora del pànic", segons Cherry-Garrard. El progrés va ser més lent del que s'esperava, i el rendiment dels ponis es va veure afectat negativament perquè Oates es va oposar a l'ús de neu noruega i els va deixar enrere al cap Evans. El 4 de febrer, el col·lectiu de ponis de Hutlay va morir a vuit quilòmetres de la barra de la barrera de Seguretat, a menys que un dels ponis de Hutlay mor
molt mala condició i va morir poc després