El 19 de juliol, l'ull de Daniel es va fer evident en les imatges de satèl·lit, que es va organitzar en un ull de forat d'espigó. Va patir un cicle de reemplaçament de la paret de l'ull quan es va girar cap a l'oest-nord-oest, aturar temporalment la seva tendència d'intensificació, abans de començar a disminuir ràpidament i assolir l'estatus d'huracà major el 20 de juliol. Més tard aquell dia, l'huracà Daniel es va organitzar en un cicle molt simètric amb un ull distint d'unes 30 milles (45 km) de diàmetre. En assolir l'estatus de categoria 4 a l'escala d'huracà Saffir-Simpson, el cicle va semblar l'aparença d'un huracà anular; un huracà anular és un amb un ull gran i simètric, envoltat d'unes aigües gruixudes d'un anell de convecció, i normalment és capaç de mantenir la seva intensitat i estructura durant diversos dies.
25 de juliol