Resumeix l'article:  La idea del desenvolupament sostenible és que el capitalisme brut és massa poderós per al seu propi bé. El capitalisme global és un gegant, amb l'economia mundial duplicant-se en mida cada generació. Però en una Terra finita, amb mil milions de persones noves cada 15 anys, aquest gegant està assetjant les bases físiques de la vida i els sistemes de suport social que fan que la vida sigui agradable i digna. El desenvolupament sostenible ofereix un camí per sortir d'aquesta crisi creixent. La realitat és que el capitalisme brut és l'economia de la cobdícia. Si es desencadenés la cobdícia, segons la teoria, les personalitats de tipus A de tot el món gastarien una energia excessiva per organitzar negocis, inventar nous productes i, per tant, augmentar el benestar. I d'alguna manera, hi ha molt a dir en aquesta teoria. Al cap i a la fi, l'economia mundial s'ha ampliat almenys 100 vegades des que el capitalisme industrial modern va trobar el seu punt de partida a Gran Bretanya al voltant de 1800, i per a la majoria del món, els estàndards de vida han augmentat notablement al llarg del camí. No obstant això, la història també ens ha ensenyat que la "Mà Invisible" del mercat lliure és una mica menys miraculosa del que sembla. En canvi, l'avarícia sense restriccions també condueix a fraus massius, a una enorme evasió fiscal, a un suborn generalitzat, a l'esclavitud moderna, a la creixent desigualtat i a la destrucció del medi ambient. Potser el més important, alimenta la ceguesa moral. Molts dels super-rics, ja sigui que demanin perforacions en l'Àrtic per a petroli o que encoratgin la tala de les selves per a les fustes dures tropicals, simplement neguen el dany irreparable que estan causant al planeta. No és cap sorpresa que el Wall Street Journal publiqui editorials contra el medi ambient en el que sembla ser una base diària. L'entorn és una molestia i un obstacle per a la cobdícia. I la cobdícia governa l'ordre moral al cim del capitalisme brut. Novelistes, eticistes, activistes, sindicalistes, predicadors, professors i altres han conegut aquests fets des de fa temps, però el monstru ha estat difícil de domar. Descarregar la cobdícia com el bé econòmic suprem, i és la cobdícia que obtenim com l'última moral...
El capitalisme brut és l' economia de la cobdícia. L'any passat va ser l'any més calent de la Terra, diu.