Completa la següent frase: Històries de l'època colonial van anomenar això la patrulla Shangani, i van aclamar a Wilson i Borrow com a herois nacionals. La seva darrera lluita junts es va convertir en una mena de mite nacional, com Lewis Gann escriu, "una memòria gloriosa, [Rhodesia] propi equivalent de la sangosa
Massacre d'Alamo i l'última batalla de Custer a l'oest dels Estats Units". La versió dels esdeveniments registrats per la història es basa en els comptes de Burnham, Ingram i Gooding, els Matabele presents a la batalla (particularment "inDuna" Mjaan), i els homes de la columna de Forbes. Tot i que totes les proves directes donades pels testimonis oculars donen suport a les conclusions del Tribunal d'Investigació, alguns historiadors i escriptors debaten si Burnham, Ingram i Gooding van ser o no enviats de tornada per Wilson per buscar ajuda, i suggereixen que podrien haver desertat simplement quan la batalla es va fer dura. El primer registre d'aquesta afirmació de deserció és molt després de l'esdeveniment en una carta escrita el 1935 per John Coghlan a un amic, John Carruthers, que "un home molt fiable em va informar que Wools-Sampson li va dir" que Gooding havia confessat en el seu llit de mort que ell i els dos nord-americans no havien estat enviats per Wilson, i simplement s'havien anat per voluntat pròpia. Aquesta doble confessió de rumors, procedent d'una font anònima, no és esmentada en el necròleg de Gooding de 1899, que en canvi relata els esdeveniments tal com es registra generalment. Diversos escriptors coneguts han utilitzat la carta de Coghlan, tan feble com és, com a permís per crear proves hipotètiques en un intent de desafiar i revisar el registre històric.