Resumeix l'article:  Sempre és revelador veure com els jugadors responen a l'adversitat i Joe Root ha reaccionat magníficament a ser deixat fora de la prova de Sydney de l'any passat. Recordo que els jugadors que es van quedar fora quan jo jugava van queixar-se al vestidor i van escupir ximpleria sobre com no s'adaptaven. El que Root ha fet és mirar-se a si mateix, quedar-se tranquil i després produir cent i cent per assegurar-se que no serà deixat de banda amb pressa. Joe Root va mostrar molta grana, així com talent, en una altra gran entrada per a Anglaterra. Root s' ha recuperat d' un difícil Tour de Cendres per demostrar-se com un batejador de prova de qualitat. Fa uns quatre anys recordo estar assegut al costat de Graham Thorpe en un viatge en autobús i ell tranquil·lament em deia que el jove batejador anglès a tenir cura era Joe Root. No se'n sabia res d'ell. Com tenia raó Thorpe, pel que ha fet Root des que Sydney parla molt sobre el caràcter del tipus. No et deixis enganyar pel seu somriure de nen i la seva actitud descarada. És un competidor ferotge a qui li encanta jugar per Anglaterra. Es diu a si mateix cada dia que ha d'apreciar el joc, però això no empitjora la qualitat de les seves magnífiques actuacions. Els seus últims cinc centenars han estat més de 149, quatre d'ells han estat invictes i en la forma en què va batejar amb Jimmy Anderson ahir va mostrar que té un cervell de cricket molt bo. I tampoc no s'ha embolicat amb la seva forma. Seria fàcil en la seva cursa actual fer una captura a 40 o donar-la tan aviat com arribi a cent, com va fer Marlon Samuels en les primeres entrades aquí. M'encanta com Root es fa gran. Abans que el seu soci fos ignorantment expulsat, Root va mostrar maduresa per batejar amb la cua el divendres a Granada. El jove batejador ha estat excel·lent en el seu paper d'ordre mitjà, i no ha de ser traslladat a la targeta de bateig. Una part de mi veu a Root com un número 3 natural, on Anglaterra el va provar a Austràlia. Sembla un batejador que podria entrar i recuperar l'iniciativa si perds un wicket. Però per què moure'l quan està tan bé...
Joe Root ha estat genial recuperant-se d' un moment difícil a Austràlia. El 182* de Root en la primera entrada a Granada va demostrar que és un competidor d'acer. Sembla un número 3 natural, però Anglaterra no hauria de moure'l del seu lloc actual. La capitaneria sempre desgasta els jugadors, i encara no ha arribat la seva hora. Ben Stokes té raó en ser apassionat, però també ha de mantenir la calma.