Jenkins va afirmar que va treure les seves conclusions sobre la ubicació de l'equador galàctic d'observacions realitzades a més de 11.000 peus (3.400 m), una altitud que dóna una imatge més clara de la Via Làctia que la dels maies. A més, ja que el Sol té mig grau d'amplada, la seva posició de solstici tarda 36 anys per precedir la seva amplada completa. Jenkins va assenyalar que, fins i tot donada la seva ubicació per a la línia sagrada de l'equador galàctic, la seva convergència més precisa amb el centre del Sol ja va ocórrer el 1998, i així, afirma que mai es pot traçar amb precisió, perquè és impossible determinar els límits exacts de la Via Làctia, que varien en funció de la claredat de la visió. Hi ha també algunes evidències arqueològiques entre els estudiosos de la Via Làctia que suggereixen que no hi ha cap evidència històrica clara d'alinhament dels cicles cronològics en lloc d'un cicle de temps de més de 11 anys, com el de la Via
Astrònoms