Completa la següent frase: Va tenir el seu habitual èxit domèstic el 1993, incloent-hi un nou temps rècord a Coast to Coast. La seva atenció es va agudizar a principis de 1994 quan es va anunciar que el ciclisme de muntanya seria una prova olímpica als Jocs d'Atlanta de 1996. Tot i que llavors tindria 39 anys, no volia donar als seleccionadors l'oportunitat de mirar més enllà d'ella. La temporada nacional de mountain bike de 1994 va ser la més competitiva fins ara, amb Kate Rattray i la visitant Susan DeMattei proporcionant bona competència, però va ser el 1995 on va comptar. En lloc d'anar per una altra medalla de veterà, Lynch va entrar a la cursa Pro al Campionat del Món de Bicicleta de Muntanya de la UCI de 1995 a Kirchzarten a la Selva Negra d'Alemanya. Lynch va tenir un fort començament de la cursa de cross country i va liderar el camp a la primera pujada. Un a un, els ciclistes professionals més joves i a temps complet van passar per davant d'ella, i Lynch va acabar en el lloc 21, amb Mary Grigson 33a, i els altres Kiwis més enrere. Havien guanyat a Nova Zelanda dues posicions de qualificació per als Jocs Olímpics; cap home de Nova Zelanda es va qualificar. Grigson va acceptar una oferta per competir per Austràlia i va deixar Nova Zelanda (competí als Jocs Olímpics de
1996 i 2000), per la qual cosa l'Associació de Bicicleta de Muntanya de Nova Zelanda va decidir nomenar només un competidor per a l'equip olímpic de Nova Zelanda. L'equip va ser anunciat el 16 d'abril de 1996 i va sorgir el nom de Lynch. Aquesta no era de cap manera una conclusió inevitable, i Lynch pensa que va ser seleccionada en contra de les inclinacions del panel de selecció: