Escriu una continuació per a aquest paràgraf - Les còpies contenen inscripcions de diferents períodes, i la més antiga, datada del 27 de maig de 1617, es troba en la setena còpia: "Que es sàpiga quan Josif va perdre el seu salter". El 1870, l'historiador i bibliòfil Gavrilo Vitković va vendre aquest exemplar a la Societat d'Alguns Serbis. A la segona meitat del segle XVIII, la segona còpia pertanyia al sacerdot Stefan Kostić de Krtole a la badia de Kotor. Va arribar a Rússia el 1847, quan Vuk Karadžić el va enviar a Mikhail Pogodin a Moscou. El tercer exemplar formava part de la gran biblioteca de manuscrits i llibres antics impresos de Šafárik. El cinquè exemplar va pertànyer a Vuk Karadžić, i més tard a Mikhail F. Rayevsky, que el va donar a l'Acadèmia Teològica de Kiev el 1881. La vuitena i la novena còpia van ser destruïdes juntament amb la Biblioteca Nacional de Sèrbia pel bombardeig alemany de Belgrad
L'abril de 1941. El desè exemplar pertanyia al monestir ortodox serbi de Marča a Croàcia al segle XVIII. A principis del segle XX, Radoslav M. Grujić el va trobar en una casa parroquial al poble de Veliki Pašijan. La tretzena còpia formava part de la col·lecció del bibliòfil Georgije Mihajlović de la ciutat d'Inđija, que la va donar a la Biblioteca de Matica Srpska el 1962. El setzè exemplar va pertànyer a un monestir ortodox serbi al poble de Gaćište, Croàcia.