Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: El concepte de memòria virtual va ser desenvolupat per primera vegada pel físic alemany Fritz-Rudolf Güntsch a la Technische Universität Berlin el 1956 en la seva tesi de doctorat, Disseny lògic d'un ordinador digital amb múltiples tambors rotatius asíncrons i operació de memòria automàtica d'alta velocitat; va descriure una màquina amb 6 blocs de 100 paraules de memòria de nucli primària i un espai d'adreces de 1.000 blocs de 100 paraules, amb hardware que automàticament movia blocs entre la memòria primària i la memòria de tambor secundària. La paginació va ser implementada per primera vegada a la Universitat de Manchester com una manera d'ampliar la memòria de treball de l'Atlas Computer combinant les seves 16.384 paraules de memòria de nucli primària amb 98.304 paraules addicionals de memòria de tambor secundària. El primer Atlas va ser encarregat el 1962, però els prototips de treball de paginació s'havien desenvolupat el 1959. El 1961, la Burroughs Corporation va llançar de manera independent el primer ordinador comercial amb memòria virtual, el B5000, amb segmentació en lloc de paginació. Abans que la memòria virtual pogués ser implementada en sistemes operatius convencionals, es van haver d'abordar molts problemes. La traducció d'adreces dinàmiques requeria un maquinari especialitzat costós i difícil de construir; les implementacions inicials van retardar lleugerament l'accés a la memòria. Hi havia preocupacions que els nous algoritmes de tot el sistema que utilitzen l'emmagatzematge secundari serien menys efectius que els algoritmes específics d'aplicació utilitzats anteriorment. El 1969, el debat sobre la memòria virtual per als ordinadors comercials havia acabat; un equip d'investigació d'IBM dirigit per David Sayre va demostrar que el seu sistema de superposició de memòria virtual funcionava constantment millor que els millors sistemes controlats manualment. Al llarg de la dècada de 1970, la sèrie IBM 370 que executava els seus sistemes operatius basats en emmagatzematge virtual va proporcionar un mitjà per als usuaris empresarials per migrar múltiples sistemes antics a mainframes menys poderosos que havien millorat el preu / rendiment. El primer minicomputador que va introduir la memòria virtual va ser el noruec NORD-1; durant la dècada de 1970, altres minicomputadors van implementar la memòria virtual, especialment els models VAX que corrien amb VMS.  Pregunta: Per quina empresa treballava David Sayre en aquell moment?
IBM