Resumeix l'article:  (CNN) Hillary Clinton finalment ha respost la pregunta que tots hem estat fent durant anys: Amb la notícia oficial de la seva candidatura fa només unes hores, una cosa ja és clara: durant el proper any i mig, Clinton serà el baròmetre pel qual avaluarem la igualtat de gènere als Estats Units. Guanyes o perdis, això crea una càrrega per a ella que cap candidat masculí haurà de carregar. Només consideri les dues possibles conseqüències. Una victòria significaria una dona a la Casa Blanca, que és un pas vital en la marxa cap a la plena inclusió política de les dones. Però és possible que la marxa acabi aquí. Ens trencarem els braços aclaparant-nos a l'esquena per la distància que hem arribat. Alçarem la pancarta "Missa Complerta" sobre el moviment de dones. I ho farem per avui. És cert que el 80% dels funcionaris electes a tot el país seran encara homes. Les dones seguiran sent menys propenses que els homes fins i tot a considerar candidatar-se a un càrrec. I les desigualtats salarials, l'agressió sexual i el tràfic d'éssers humans persistirà com a reptes que cap persona pot resoldre, per molt que Clinton s'esforci. "Però hem elegit una dona com a presidenta", direm. Deixa que ella s'ho encarregi. Una pèrdua seria encara més difícil. La Clinton serà culpada per haver dut a terme una campanya de baixa qualitat independentment de la brillantor de la seva estratègia. Més generalment, la seva pèrdua perpetuaria el mite que les dones no poden guanyar les grans eleccions, que l'entorn electoral està ple de prejudicis i discriminació, i que les dones han de ser dues vegades més bones per arribar a la meitat de lluny. "Si Hillary Clinton no pot guanyar les eleccions", les candidates potencials es preguntaran, "Com puc?" Extrapolar de les experiències d'una candidata a les dones en política en termes més generals és sempre sospitós. Però en el cas de Clinton, és particularment defectuós per almenys dues raons fonamentals. En primer lloc, la Clinton no és una dona ordinària candidata a la presidència, si hi ha tal cosa. Va començar la cursa del 2008 amb nivells de reconeixement que molts candidats mai aconseguiran, i és encara més...
Jennifer Lawless: Hi ha una forta temptació de veure la candidatura d'Hillary Clinton com a una manera de trencar el sostre de vidre de les dones. Ella diu que la realitat és que la majoria de la gent no votarà pel gènere sinó per l' economia i el partidisme.