Els neoyorquins, tot i no estar especialment organitzats, van anomenar les seves activitats Dada, però no van emetre manifests. Van emetre reptes a l'art i la cultura a través de publicacions com The Blind Man, Rongwrong i New York Dada en les quals van criticar la base tradicionalista de l'art de museu. El Dada de Nova York no tenia la desil·lusió del Dada europeu i, en canvi, estava impulsat per un sentit de l'ironia i l'humor. En el seu llibre Adventures in the arts: informals chapters on painters, vaudeville and poets Mars Hartdenley va incloure un assaig sobre "The Importance of Being 'Dada'".
Manifests