La rebel·lió kurda de 1979 a l'Iran va esclatar a mitjans de març de 1979, uns dos mesos després de la finalització de la Revolució iraniana. Posteriorment es va convertir en el més gran d'entre els alçaments nacionals a l'Iran contra el nou estat i una de les rebel·lions kurdes més intenses a l'Iran modern. Inicialment, els moviments kurds intentaven alinear-se amb el nou govern de l'Iran, buscant emfatitzar la seva identitat musulmana i buscar un terreny comú amb altres iranians. El KDPI fins i tot es va etiquetar breument com un "no separatista
" organització, que presumptament critica els que demanen la independència, però que, no obstant això, demana autonomia política. No obstant això, les relacions entre algunes organitzacions kurdes i el govern iranià es van deteriorar ràpidament, i tot i que els kurds xiïtes i alguns líders tribals es van girar cap al nou Estat Islàmic xiïta, els esquerranistes kurds sunnites van continuar el projecte nacionalista en el seu enclavament a la província del Kurdistan.