La Guerra Otomana-Safavida de 1623-1639 va ser l'última d'una sèrie de conflictes entre l'Imperi Otomà i la Pèrsia Safavida, llavors les dues principals potències d'Àsia Occidental, pel control de Mesopotàmia. Després de l'èxit persa inicial en la recaptura de Bagdad i la major part de l'Iraq modern, després de perdre-lo durant 90 anys, la guerra es va convertir en un estancament ja que els perses no van poder avançar més cap a l'Imperi Otomà, i els mateixos otomans es van distreure per les guerres a Europa i es van debilitar per la turbulència interna. Finalment, els otomans van poder recuperar Bagdad, amb greus pèrdues en el setge final, i la signatura del Tractat de Zuhabader la guerra otomana va acabar en una victòria.
Els perses no van ser capaços d'avançar més cap a l'Imperi Otomà, i els mateixos otomans es van distreure per les guerres a Europa i es van debilitar per les turbulències internes