A la seva mort, The Times va capturar l'opinió de l'elit sucintament: "Mai no hi va haver un individu menys lamentat pels seus companys que aquest rei difunt. Quin ull ha plorat per ell? Quin cor ha elevat un tronc d'un dolor no mercenari?... Si mai va tenir un amic <unk> un amic dedicat en qualsevol rang de la vida <unk> protestàvem que el seu nom no li portés glòria o no ens va arribar mai. En privat, un assessor superior del rei va confessar al seu diari: "No existeix un gos més menyspreable, covard, egoista, insensible... Hi ha hagut reis bons i savis, però no molts d'ells... i això em va fer pensar que George havia estat una dona de la seva edat més popular, però la seva creativitat va ser una dona de la seva edat més coneguda amb el seu talent i el seu talent.
va amagar el seu doble mentó