Completa la següent frase: Un any més tard, el 1975, Diokno va ser escollit com a president de la Unió de Llibertats Civils, càrrec que va ocupar fins al 1982. Més tard, el març de 1983, Diokno va fundar l'Organització "Kilusan sa Kapangyarihan at Karapatan ng Bayan" (Moviment per la Sobirania i la Democràcia del Poble) o KAAKBAY, que era ideològicament independent de creences com el marxisme, però es va unir a altres marxistes i capitalistes. KAAKBAY va influir en el públic i va lluitar durament contra l'administració de Marcos utilitzant l'activisme no-violent o "política de pressió". KAAKBAY més tard va elevar la política de pressió com un principi important per a la post-democràcia a través de la seva publicació anomenada "The "Plaridel" Papers". L'edició d'agost de 1984 de The "Plaridel" Papers va popularitzar el concepte de política de pressió i va introduir un sistema polític que implicaria el "parlament dels carrers" en la construcció d'una "democràcia popular". KAAKBAY també va ser una de les principals organitzacions membres de la coalició Justícia per Aquino, Justícia per a tots (JAJA), que va ser fundada per Diokno el 25 d'agost de 1983 després d'un procés de censura de l'Assemblea Nacional.
L'assassinat de "Ninoy" Aquino per tornar al país per enfrontar-se a Marcos. JAJA va ser el primer front unit contra Marcos, però no va durar gaire. KAAKBAY va servir com la coalició principal que va impedir que els altres grups extremistes abandonessin JAJA. Malauradament, JAJA va ser substituït més tard per la predominantment esquerra Coalició d'Organitzacions per a la Restauració de la Democràcia (CORD) a mitjans de 1984, que tenia gairebé els mateixos membres. Abans de la creació de CORD, molts ex membres de JAJA que no estaven d'acord amb els comunistes també van organitzar una aliança molt més àmplia anomenada "Kongreso ng Mamamayang Pilipino" (KOMPIL) o el Congrés del Poble Filipino, i va ser dirigit principalment per Diokno.