El partit va ser fundat el 1854 per opositors a l'esclavitud i la secessió a la Commonwealth, amb el capítol estatal recentment fundat enviant el seu primer entre els més de 600 delegats a la Convenció Nacional Republicana de 1856
- No. No obstant això, els delegats de Virgínia es van abstenir en última instància de votar per president, en lloc de votar per William L. Dayton per vicepresident; ambdós candidats van ser derrotats en general pels demòcrates James Buchanan i John C. Breckinridge. Els delegats de Virgínia a la convenció de 1860 es van dividir inicialment entre una majoria per Abraham Lincoln i una minoria per Simon Cameron en la primera i segona votacions, amb els delegats que es van instal·lar a Lincoln en la tercera votació per a president, i van votar per Cassius M. Clay per a vicepresident en la primera i segona votacions (amb Clay derrotat en la convenció per Hannibal Hamlin). Mentre John Bell i Edward Everett del Partit de la Unió Constitucional, un partit d'antics Whigs conservadors que van donar suport a l'esclavitud però s'oposaven a la secessió, van portar Virginia, Tennessee i Kentucky, Lincoln i Hamlin van guanyar les eleccions presidencials.