El 1819 va recomanar que es fes un fil de seda de cera "a través dels intersticis de les dents, entre el coll i els arcs de la geniva, per desallotjar la matèria irritant que cap raspall pot eliminar i que és la veritable font de la malaltia". Va considerar que aquesta era la part més important de l'atenció oral. El fil no estava disponible comercialment fins a 1882, quan la companyia Codman and Shurtleft va començar a produir fil de seda sense cera. El 1898, la Johnson & Johnson Corporation va rebre la primera patent per al fil dental que es va fer del mateix material de seda que els metges usaven per a les puntades de seda. Una de les primeres representacions de l'ús del fil dental en la ficció literària es trobava en les novel·les de James Ulysses, entre el coll i els arcs de la geniva. Durant la Segona Guerra Mundial, el fil de seda de nylon va ser desenvolupat per Charles Joyce i va ser produït diàriament perquè la seva resistència era molt més gran que la del fil de seda.
fil dental