Escriu una continuació per a aquest paràgraf - En teoria, la idea d'una caixa blindada amb moltes armes semblava sòlida. En la pràctica, però, el gran disseny estava lluny de ser perfecte. El vehicle era molt pesat, fent-lo poc pràctic per ser utilitzat en terreny irregular. També era lent, el que sovint significava que podia ser superat per la mateixa infanteria que havia d'ajudar. Les pistes curtes del sistema de tractor també van fer que el vehicle fos relativament insegur i incontrolable en alguns casos. Si l'A7V té una gràcia salvadora, era que la protecció de la armadura per a la tripulació era incomparable - fins i tot en comparació amb els dissenys britànics - més d'una polzada en algunes àrees. Es van produir vint d'aquests tancs, i el primer d'ells estava preparat a l'octubre de 1917. L'A7V va ser utilitzat per primera vegada a St Quentin el 21 de març de 1918. Tot i que algunes de les seves característiques, com ara les pistes de ressorts i l'armadura més gruixuda, el van fer millor que els tancs britànics en aquell moment, l'A7V va tenir menys èxit com a vehicle de batalla. Els principals problemes es referien a la seva fiabilitat mecànica i la dificultat que trobava per creuar les trinxeres enemigues. Tres dels cinc tancs es van trencar a St Quentin. A la segona batalla de Villers-Bretonneux
Un tanc britànic va desactivar un A7V i en va disparar dos més.