Nascut com a fill del major Guy Melvil Gibbs i Margaret Gibbs (de soltera St John) i educat a Eton College i al Royal Military College, Sandhurst, Gibbs va ser comissionat com a segon tinent en el Kings Royal Rifle Corps (KRRC) el 31 de desembre de 1939, gairebé quatre mesos després de l'entrada britànica a la Segona Guerra Mundial. No va ser immediatament involucrat en l'acció, però, ja que es va considerar que era massa jove, i va romandre al Regne Unit fins que va ser enviat al 2n Batalló, KRRC, llavors comandat pel tinent coronel George Erskine i en el procés de reforma després de patir greus baixes durant el setge de Calais. Gibbs, ascendit a tinent l'1 de juliol de 1941, va servir amb el batalló durant la resta de la guerra i va ser desplegat al nord d'Àfrica amb el seu batalló a finals de 1941, va ser guardonat amb la Creu Militar (MC) el 15 d'octubre de 1942. Després de participar a la Segona Batalla d'El Alamein, va prendre el comandament de la Companyia C del seu batalló el març de 1943 i va romandre en aquest paper durant la resta de la guerra. Comandant de la seva companyia durant les etapes finals de la campanya de Tunísia, participant en la invasió aliada d'Itàlia, el desembarcament de Normandia i els combats posteriors al nord-oest d'Europa
fins al Dia de la Victòria a Europa (VE Day) el maig de 1945. Durant tot aquest temps, des del Dia D fins al Dia VE, un dels seus companys oficials va ser Edwin Bramall. Com el mateix Gibbs, Bramall estava destinat a assolir els rangs més alts. Va ser guardonat amb la Distinguished Service Order (DSO) el 2 d'agost de 1945.