Algèria Francesa es va convertir en el prototip d'un model de govern colonial francès que ha estat descrit com "quasi-apartheid". Napoleó III va supervisar un decret de 1865 que permetia als algerians àrabs i berbers sol·licitar la ciutadania francesa, però només si "renunciaven a la seva religió i cultura musulmana": el 1913, només 1.557 musulmans havien obtingut la ciutadania francesa. Malgrat els intents periòdics de reforma parcial, la situació del "Code de l'indigénat" va persistir fins a la Quarta República Francesa, que va començar el 1946, però tot i que als argelins musulmans se'ls van concedir els drets de ciutadania, el sistema de discriminació es va mantenir de manera més informal. Aquest "sistema intern d'apartheid" es va trobar amb una resistència considerable dels musulmans afectats per ell, i es cita com una de les causes de la insurrecció de 1954
- No.