Resumeix l'article:  És vist com extremadament grosseig en la majoria de les societats humanes, però sembla que els micos també fan servir els murmurs per transmetre informació que no volen que els altres escoltin. S'ha descobert que els gibons, més coneguts pels seus sons sorollosos que reverberen als boscos on viuen, utilitzen regularment aquesta forma secreta de comunicació. Els simis, que es troben en el bosc del sud-est d'Àsia, produeixen una varietat de tipus de crits suaus, coneguts com a "hoos", que són gairebé inaudibles per a l'oïda humana. Descarrega cap avall per veure el vídeo. Els gibons Lars com aquest del Parc Nacional Khao Yai de Tailàndia fan crits suaus de " hoo " que són similars als murmurs. No obstant això, els científics han descobert que els animals utilitzen aquests murmurs per comunicar informació específica entre ells sobre els depredadors, la recerca de menjar i quan es troben amb veïns. Els investigadors van trobar que els 'agulls' depredadors en particular es produeixen a freqüències molt per sota del llindar d'audició per a les àguiles i altres aus de presa. Els científics estan desenvolupant un diccionari que desxifra els crits que produeixen els gibons. Investigadors de la Universitat de Wisconsin a Madison han estat utilitzant algoritmes informàtics per analitzar els crits i les cançons produïdes pels simis. El cant dels gibons sol consistir en un crescendo de notes, especialment en resposta als depredadors. Això sol començar amb una sèrie de sons suaus que només són audibles a poca distància, però que ràpidament es fan molt més forts. En la majoria dels casos estudiats, aquestes cançons es produeixen en resposta als depredadors, però també s'uneixen en cançons socials. Això suggereix que les crides silencioses van ser dissenyades per alertar altres gibons propers sense alertar els rapaços. De la mateixa manera, els biòlegs que estudiaven les larves de gibons van descobrir que usaven una crida de xiuxiueig diferent quan un tigre o un leopard estaven a la zona. La doctora Esther Clarke, que va dirigir la investigació a la Universitat de Durham, va dir que els resultats també podrien ajudar a proporcionar indicis valuosos sobre l'evolució de la parla humana i potser fins i tot per què els humans van començar a utilitzar murmurs. Ella va dir al Mail Online: "Les trucades de Hola han estat ignorades en favor de les més conspicues...
Els biòlegs de la Universitat de Durham van passar quatre mesos registrant les crides dels gibons. Van gravar els gibons fent 450 crits de " hurra " de 25 animals que eren impossibles de distingir amb l' oïda humana i sovint inaudibles. Es va trobar que cada trucada es relacionava amb diferents contextos com buscar menjar, conèixer veïns, cantar als companys o advertir als altres sobre un depredador a prop. Les crides sobre aus de presa eren les més silencioses per no alertar els depredadors.