Els biòlegs de la conservació mesuren i apliquen mesures estadístiques de registres fòssils, taxes de pèrdua d'hàbitat i una multitud d'altres variables com la pèrdua de biodiversitat en funció de la taxa de pèrdua d'hàbitat i ocupació del lloc per obtenir aquestes estimacions. La teoria de la biogeografia de les illes és possiblement la contribució més significativa cap a la comprensió científica tant del procés com de com mesurar la taxa d'extinció d'espècies. La taxa d'extinció de fons actual s'estima que és una espècie cada pocs anys. La mesura de la pèrdua d'espècies en curs es fa més complexa pel fet que la majoria de les espècies de la Terra no han estat descrites o avaluades. Les estimacions varien molt entre el nombre d'espècies que realment existeixen (range estimat: 3,600,000-111,700,000) i el nombre d'espècies que han rebut una espècie real (range estimat de vertebrats).
les espècies no han estat descrites ni avaluades