Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: Els experiments han trobat repetidament que les persones tendeixen a provar hipòtesis d'una manera unilateral, buscant evidències consistents amb la seva hipòtesi actual. En lloc d'investigar totes les proves rellevants, formulen preguntes per rebre una resposta afirmativa que recolzi la seva teoria. Busquen les conseqüències que s'esperarien si la seva hipòtesi fos certa, més que el que passaria si fos falsa. Per exemple, algú que utilitza preguntes sí/no per trobar un nombre que sospita que és el número 3 podria preguntar: "És un nombre impar?" La gent prefereix aquest tipus de pregunta, anomenada "prova positiva", fins i tot quan una prova negativa com "És un nombre parell?" donaria exactament la mateixa informació. No obstant això, això no vol dir que la gent busqui proves que garanteixin una resposta positiva. En els estudis on els subjectes podien triar entre aquestes pseudo-proves o les genuïnament diagnòstiques, van preferir les genuïnament diagnòstiques. La preferència per les proves positives en si mateixa no és un biaix, ja que les proves positives poden ser molt informatives. No obstant això, en combinació amb altres efectes, aquesta estratègia pot confirmar les creences o suposicions existents, independentment de si són verdaderes o no. En situacions del món real, les proves sovint són complexes i mixtes. Per exemple, diverses idees contradictòries sobre algú podrien ser recolzades concentrant-se en un aspecte del seu comportament. Per tant, qualsevol recerca d'evidència a favor d'una hipòtesi és probable que tingui èxit. Una il·lustració d'això és la forma en què la formulació d'una pregunta pot canviar significativament la resposta. Per exemple, les persones a qui se'ls pregunta: "Ets feliç amb la teva vida social?" informen d'una major satisfacció que les persones a qui se'ls pregunta: "Ets insatisfet amb la teva vida social?" Fins i tot un petit canvi en la formulació d'una pregunta pot afectar la manera en què les persones busquen informació disponible i, per tant, les conclusions a les quals arriben. Això es va mostrar utilitzant un cas de custòdia infantil fictici. Els participants van llegir que el Pare A era moderadament adequat per ser el tutor de múltiples maneres. El pare B tenia una barreja de salients...  Pregunta: Com es pot descriure la recerca d'evidència en termes de probabilitat d'èxit?
És probable que tingui èxit.