Escriu una continuació d'aquest paràgraf - La 50a Divisió es va traslladar de Trípoli per liderar l'atac a la Batalla de Mareth el 20 de març de 1943. La posició enemiga era darrere del Wadi Zigzaou, ample, amb costats gairebé inescallables. Els enginyers de la divisió sota el seu CRE, el tinent coronel C.E.A. Browning, van fer una gran quantitat de fascínies i escales d'escalada, amb les quals ells i la infanteria van avançar 'com si fossin a la tempesta de Badajoz', segons l'historiador de la RE. La infanteria va assaltar tres o quatre punts fortificats i va formar un cap de pont. Sota el foc d'obús de distància precisa i enfilada per metralladores, els sabotadors van començar a construir fascínies camins per tancs i vehicles. Les baixes van ser extremadament pesades, però van aconseguir completar una carretera per als vehicles de llistes. No van ser capaços de millorar-lo per a vehicles de rodes, i els primers tancs lleugers que el van creuar van causar tal dany en el fang que els tancs més pesats no van poder seguir. La nit del 21 al 22 de març, fortes pluges van produir una onada al Wadi que va danyar encara més la travessia. Els 'esquinçats i cansats' 50a Divisió RE van ser reforçats per Sappers i Miners de la 4a Divisió Índia, i van començar a treballar a la nit del 22 de març en dues noves carreteres, mentre que l'enemic contraatacava: el wadi estava sota intens foc de prop i la lluna ascendent siluetava els homes que treballaven a la vora més allunyat. Les carreteres es van completar a les 03.30 del 23 de març sota un fort bombardeig que va precedir un altre contraatac enemic. Els sabotadors es van retirar sense pressa, per no alarmar la infanteria defensora. La 50a Divisió també va estar a l'avantguarda de l'atac al Wadi Akarit.
el 6 d'abril, quan els enginyers de la divisió tenien la tasca de netejar els buits en els camps de mines i fer travessies sobre la trinxera antitanc.