En resposta a dos articles de W.V.O. Quine (1960, 1967), Lewis (1969) va utilitzar la teoria dels jocs per desenvolupar una explicació filosòfica de la convenció. En fer-ho, va proporcionar la primera anàlisi del coneixement comú i l'empra en l'anàlisi del joc en jocs de coordinació. A més, va suggerir per primera vegada que es pot entendre el significat en termes de jocs de senyals. Aquest suggeriment posterior ha estat perseguit per diversos filòsofs des de Lewis. Seguint Lewis (1969) en el compte teòric de jocs de convencions, Edna Ullmann-Margalit (1977) i Bicchieri Ga (2006) han desenvolupat les teories de normes socials que les defineixen com a dilemes de Nash que resulten de la transformació d'un joc de motius mixtos en un joc de coordinació.
teoria evolutiva dels jocs