Resumeix l'article:  Els patrons distintius de les ales de les papallones realment ajuden a protegir els insectes imitant els ulls dels depredadors. Tot i que els científics han sospitat durant molt de temps que el paper jugat per les taques oculars trobades a les ales de moltes papallones eren un exemple de mimetisme, mai s'ha provat clarament. Recentment, els investigadors han suggerit que les taques oculars poden simplement espantar els depredadors per confondre'ls o sobrecarregar els seus sentits. Les papallones búfars (esquerra) tenen taques oculars que imiten les de les búfes pigmèes (dreta) per espantar els depredadors com les grans tetes. Però una nova investigació dels biòlegs de la Universitat de Jyväskylä, a Finlàndia, afirma haver resolt el debat. Diuen que les taques oculars a les ales de les papallones, de fet, imiten els ulls d'espècies més grans i més amenaçadores, com els llops. Tenir colors brillants i trets distintius és una manera comuna per als insectes d'espantar els depredadors com els ocells. Sovint els ajuden a allunyar-los de les parts vitals del cos o a confondre'ls. No obstant això, això només funciona en depredadors que cacen amb la vista mentre que els ratpenats tendeixen a ser immunes a aquests dispositius. Ara, els científics han descobert que una polilla té una adaptació evolutiva inusual que li permet confondre l'ecografia utilitzada pels ratpenats. La lluna té dues cues que s'estenen més d'una polzada més enllà del seu cos. Científics dels EUA van demostrar que aquests apèndixs produeixen una signatura acústica confusa en l'ecolocalització dels ratpenats. Això fa que els ratpenats apunten a l'extrem de les cues més que a la polilla mateixa. Això ajuda a mantenir altres ocells que normalment podrien menjar els insectes lluny. L'equip va ser finalment capaç de provar la teoria mostrant imatges de pits grans de papallones búfals que havien estat alterades digitalment, i observant la seva reacció. Les imatges en què s'havien eliminat les taques oculars de les ales de les papallones no van impedir que els ocells agafessin un aperitiu de cuc de farina sota la imatge. No obstant això, quan les imatges que no havien...
Els biòlegs de la Universitat de Jyväskylä a Finlàndia van estudiar com reaccionaven les tetes salvatges dels grans mamuts a les imatges de les ales de les papallones i de les cares dels guismes. Les tetes es van espantar i van intentar fugir a la vista de cares de guineu amb els ulls oberts, i les papallones que tenien taques d'ulls que imitaven els ulls de guineu. Diuen que el seu estudi és una prova que les taques oculars de les papallones imiten els depredadors. Els científics han debatut durant molt de temps si les taques dels ulls de les papallones eren un exemple d' imitació batesiana o si els patrons només serveixen per confondre els depredadors.