Escriure una continuació per a aquest paràgraf - Al seu retorn no va participar en la Batalla de Marengo, on el seu amic Desaix va ser mort mentre feia una contribució decisiva a la victòria. Napoleó, que tenia molta confiança en les seves capacitats, finalment el va promoure a general de divisió i va arreglar el seu matrimoni amb la germana de la seva germana Pauline, Aimée Leclerc, fent-lo així part de la família ampliada de Napoleó, i li va donar un comandament a la guàrdia consular. A l'ascens de Napoleó com a emperador el 1804, Davout va ser nomenat com un dels 18 mariscs originals de l'Imperi. Davout era el més jove i menys experimentat dels generals ascendits a mariscal, el que li va guanyar l'hostilitat d'altres generals al llarg de la seva carrera. Com a comandant del III Cos de la "Grande Armée", Davout va prestar els seus majors serveis. A la Batalla d'Austerlitz, després d'una marxa forçada de 48 hores, el III Cos va suportar el pes de l'atac dels aliats. En la posterior Guerra de la Quarta Coalició
Davout, amb un sol cos, va lluitar i va guanyar la Batalla d'Auerstädt contra l'exèrcit prussià principal, que tenia més del doble de soldats a la seva disposició (més de 63.000, contra els 28.000 de Davout). L'historiador François-Guy Hourtoulle escriu: "A Jena, Napoleó va guanyar una batalla que no podia perdre. A Auerstädt, Davout va guanyar una batalla que no podia guanyar". Com a recompensa, Napoleó va deixar que Davout i els seus homes entressin els primers a Berlín el 25 d'octubre de 1806.