Tenochtitlan va ser una ciutat asteca que va prosperar des de 1325 fins a 1521. La ciutat va ser construïda en una illa, envoltada per tots els costats pel llac Texcoco. Consistia en un elaborat sistema de canals, aqueducts i camins que permeten a la ciutat subministrar als seus residents. L'illa era d'uns 12 quilòmetres quadrats i tenia una població d'aproximadament 125.000 persones, la qual cosa la converteix en la ciutat mesoamericana més gran mai registrada. La plaça principal de Tenochtitlan era d'aproximadament 115.000 metres quadrats. El temple principal de Tenochtitlan conegut com a Templo Mayor o el Gran Temple tenia 100 metres per 80 metres a la seva base, i 60 metres d'alçada. La ciutat finalment va caure el 1521
va ser destruïda pel conquistador espanyol Hernán Cortés el 1521. Cortés i els espanyols van atacar la ciutat per la seva reserva d'or i artefactes, deixant poc darrere de la civilització asteca.