Escriu una continuació per a aquest paràgraf - Decididament anticomunista, el 1975 la CGT es va afiliar a la Confederació Internacional de Sindicats Lliures (ICFTU). Després del cop d'estat de març de 1976, però, 10.000 delegats de fàbrica, d'un total de 100.000, van ser arrestats. Durant la guerra suja
de la segona meitat de la dècada de 1970 almenys 2.700 o el 30%, dels desapareguts eren treballadors de coll blau; això incloïa nombrosos líders i activistes de la CGT, especialment René Salamanca del Sindicat dels Treballadors de l'Automòbil de Córdoba i el líder del Sindicat de la Llum i l'Energia Oscar Smith. En un primer moment va ser suspenduda temporalment, la CGT va ser dissolta per la Junta. Malgrat haver estat proscrits, el 1978 els sindicats de la CGT s'havien reorganitzat en dues faccions: una que recolzava l'oposició frontal a la dictadura (coneguda inicialment com la "Comissió dels 25"), i l'altra que recolzava la negociació amb els militars, anomenada primer CNT i després CGT-Azopardo (liderada per Ramón Baldassini i Jorge Triaca); tant la CGT-Brasil com la CGT-Azopardo van rebre el nom dels carrers en què es trobaven les seues. CGT-Azopardo va ser així capaç de negociar amb la dictadura militar el control de les organitzacions d'assegurances mèdiques dels empleats.