Després del derrocament del govern d'Urbano Rattazzi, a causa de la indignació popular pels esdeveniments d'Aspromonte, el nou primer ministre Luigi Carlo Farini va encoratjar Nullo a formar una legió de voluntaris per intervenir al costat dels insurgents polonesos contra la dominació russa.
, assegurant el seu lobbying al rei Vittorio Emanuele II, per declarar la guerra a l'Imperi Rus. Nullo, que ja era amic de polonesos com Ludwik Mierosławski i Marian Langiewicz, que el van donar suport a ell i Garibaldi en les seves lluites passades, va prendre ràpidament la causa polonesa, organitzant aviat reunions a Bèrgamo i reclutant voluntaris per a la causa polonesa, recordant el suport polonès a la causa italiana durant les guerres napoleòniques (Legions poloneses a Itàlia), i encara més, durant la Primavera de les Nacions (Legió de Mickiewicz).