Per exemple, Watkins i els seus col·legues van fer que els participants provessin una sèrie d'exercicis de gratitud diferents, com pensar en una persona viva per la qual estan agraïts, escriure sobre algú per qui estan agraïts, i escriure una carta per lliurar a algú per qui estan agraïts. Els participants en la condició de control van ser convidats a descriure la seva sala d'estar. Els participants que van participar en un exercici de gratitud van mostrar increments en les seves experiències d'emoció positiva després de l'exercici, i aquest efecte va ser més fort per als participants que van ser convidats a pensar en una persona per la qual estan agraïts. Els participants que tenien personalitats agraïdes van començar a mostrar el major benefici d'aquests exercicis de gratitud. En un altre estudi important, els participants van ser assignats aleatòriament a cada sis mesos d'exercici de gratitud van començar a pensar en una persona viva per la qual estan agraïdes, escrivint sobre algú per a qui estan agraïdes, i escrivint una carta de gratitud. En aquest experiment, es va trobar que les puntuacions més grans de
gratitud