Escriu una continuació per a aquest paràgraf - Com que Capablanca havia guanyat el torneig d'escacs de Nova York de 1927 de manera aclaparadora i mai havia perdut un partit contra Alekhine, la majoria dels experts van considerar el cubà com el clar favorit en el seu partit del Campionat Mundial d'Escacs de 1927. Però Alekhine va guanyar el partit, disputat de setembre a novembre de 1927 a Buenos Aires, per 6 victòries, 3 derrotes i 25 empats.
entre Anatoly Karpov i Garry Kasparov. La victòria d'Alekhine va sorprendre gairebé tot el món de l'escacs. Després de la mort de Capablanca, Alekhine va expressar la seva sorpresa per la seva pròpia victòria, ja que el 1927 no havia pensat que era superior a Capablanca, i va suggerir que Capablanca havia estat excessivament confiat. Capablanca va entrar en el partit sense preparació tècnica o física, mentre que Alekhine es va posar en bona condició física i havia estudiat a fons la jugada de Capablanca. Segons Kasparov, la investigació d'Alekhine va descobrir moltes petites imprecisions, que es van produir perquè Capablanca no estava disposat a concentrar-se intensament. Vladimir Kramnik va comentar que aquest va ser el primer concurs en el qual Capablanca no va guanyar fàcilment. Luděk Pachman va suggerir que Capablanca, que no estava acostumat a perdre partits o a qualsevol altre tipus de revés, es va deprimir per la seva innecessària pèrdua de l'11è partit en un final agotador amb errors de tots dos jugadors. El partit es va fer notori per l'ús extremadament desigual del gambet de la reina declinat; tots els jocs després dels dos primers van utilitzar aquesta obertura, i la derrota de Capablanca ha estat parcialment atribuïda a la seva falta de voluntat d'intentar qualsevol altra obertura.