Escriu una continuació per a aquest paràgraf - Ferrari va començar la temporada amb un motor Dino de 65 graus, després substituït per un nou motor amb l'angle en V augmentat a 120 graus i dissenyat per Carlo Chiti. Un motor V-6 amb 120 graus d'inclinació és més suau en la producció de potència perquè cada rotació de 120 graus de l'eix de manivela del motor produeix un pols de potència. Aquest canvi va augmentar la potència. El forat i el cop van ser amb un desplaçament de i un reclamat a 9500 rpm. Per al 1962, es va planejar una versió de 24 vàlvules amb 10.000 rpm, però mai va aparèixer. Al Gran Premi de Gran Bretanya de 1962, Phil Hill va competir amb una nova versió amb una transmissió de sis velocitats muntat a la part davantera del motor. A l'agost, al Gran Premi d'Alemanya
El 1963, Lorenzo Bandini va provar una variant no-sharknose amb suspensió davantera i posterior modificada i un radiador més petit, anunciant el 156 Aero utilitzat el 1963.