En una teoria de la justícia, Rawls argumenta per una reconciliació de principis de llibertat i igualtat que es pretén aplicar a l'estructura bàsica d'una societat ben ordenada. El centre d'aquest esforç és un relat de les circumstàncies de la justícia, inspirat en David Hume, i una situació d'elecció justa per a les parts que s'enfronten a aquestes circumstàncies, similar a alguns dels punts de vista d'Immanuel Kant. Els principis de la justícia es busquen per guiar la conducta de les parts. Aquests partits són reconeguts per afrontar una escassetat moderada, i no són ni naturalment altruistes ni purament egoistes. Tenen fins que busquen avançar, però prefereixen avançar-los mitjançant la cooperació amb altres en termes mutuament acceptables. Rawls ofereix un model d'una situació d'elecció justa (la posició original amb el vel de la ignorància) en la qual les parts hipotèticament triarien principis de justícia constrictius. Sota aquests principis utilitaristes, Rawls creu que els partits utilitaristes i els seus partidals, incloent-hi-hi
principis favorables de justícia