Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: La síndrome de Prader-Willi (PWS) és un trastorn genètic degut a la pèrdua de la funció de gens específics. En els nadons, els símptomes inclouen músculs febles, mala alimentació i retard en el desenvolupament. A partir de la infància, la persona té constantment gana, el que sovint condueix a l'obesitat i la diabetis de tipus 2. A més, és típica una discapacitat intel·lectual lleu o moderada i problemes de comportament. Sovint, el front és estret, les mans i els peus són petits, l'alçada és baixa, la pell és de color clar, i la majoria dels afectats no poden tenir fills. Al voltant del 74% dels casos es produeixen quan una part del cromosoma 15 del pare s'elimina. En un altre 25% dels casos, la persona té dues còpies del cromosoma 15 de la seva mare i cap del seu pare. A mesura que les parts del cromosoma de la mare es desactiven, acaben sense còpies funcionants de certs gens. El PWS no és generalment hereditari, sinó que els canvis genètics ocorren durant la formació de l'òvul, l'espermatozoide o en el desenvolupament primerenc. No es coneixen factors de risc. Aquelles que tenen un fill amb PWS tenen menys d'un 1% de probabilitat que el següent fill sigui afectat. Un mecanisme similar es produeix en la síndrome d'Angelman, excepte que el cromosoma 15 defectuós és de la mare o dues còpies són del pare. La síndrome de Prader-Willi no té cura. No obstant això, el tractament pot millorar els resultats, especialment si es fa a temps. En els nadons, les dificultats d'alimentació poden ser suportades amb tubs d'alimentació. Normalment es requereix una estricta supervisió alimentària a partir dels tres anys d'edat en combinació amb un programa d'exercicis. La teràpia d'hormona de creixement també millora els resultats. El consell i els medicaments poden ajudar amb alguns problemes de comportament. Les cases en grup sovint són necessàries en l'edat adulta. El PSP afecta entre una de cada 10.000 i una de cada 30.000 persones. Els homes i les dones es veuen afectats per igual. La condició rep el nom d'Andrea Prader, Heinrich Willi i Alexis Labhart, que la van descriure amb detall el 1956. Una descripció anterior va ser feta el 1887 per John Langdon Down.  Pregunta: Quan van descriure els científics el PWS en detall?
El 1956