Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: La topografia va començar el 1946, i la construcció va començar el 1971. A l'agost de 1982, quedaven menys de 700 metres de túnel per excavar. El primer contacte entre els dos costats va ser el 1983. L'estret de Tsugaru té un coll oriental i un occidental, ambdós d'aproximadament 20 km de diàmetre. Els estudis inicials realitzats el 1946 van indicar que el coll oriental tenia fins a 200 metres de profunditat amb geologia volcànica. El coll occidental tenia una profunditat màxima de 140 metres (459 peus) i la geologia consistia principalment en roques sedimentàries del període Neogèn. Es va seleccionar el coll occidental, amb les seves condicions considerades favorables per a la excavació de túnels. La geologia de la part submarina del túnel consta de roca volcànica, roca piroclàstica i roca sedimentària del període Neogènic. L'àrea està plegada en una sinclina gairebé vertical, el que significa que la roca més jove està al centre de l'estret i es troba en darrer. Dividida aproximadament en terços, el costat de Honshū consta de roques volcàniques (andesita, basalt, etc.); el costat d'Hokkaido consta de roques sedimentàries (tuf del període terciari, roca fangosa, etc.); i la part central consta de estrats Kuromatsunai (roca fangosa de sorra del període terciari). Les intrusions i falles ígnees van causar la trencadura de la roca i van complicar els procediments de túnel. Les investigacions geològiques inicials es van produir de 1946 a 1963, que van incloure perforació del fons del mar, enquestes sòniques, perforació submarina, observacions utilitzant un mini-submarí, i enquestes sísmiques i magnètiques. Per establir una millor comprensió, es va realitzar un perforació pilot horitzontal al llarg de la línia del servei i dels túnels principals. El túnel es va produir simultàniament des de l'extrem nord i del sud. Les porcions de terra seca es van abordar amb tècniques tradicionals de túnel de muntanya, amb un únic túnel principal. No obstant això, per a la part submarina de 23,3 quilòmetres, es van excavar tres forats amb diàmetres creixents respectivament: un túnel pilot inicial, un túnel de servei i, finalment, el túnel principal. El túnel de servei estava connectat periòdicament a la principal...  Pregunta: Quants metres d'alçada tenia el coll oriental?
200