Després de la independència de Tunísia el 1956, l'estadi nacional tunisià va ser l'Estadi Chedly Zouiten, que té una capacitat de 18.000 espectadors, i va acollir tots els partits de l'equip tunisià. També va acollir la Copa Africana de Nacions de 1965 i 1994 i la Copa Mundial Sub-20 de la FIFA de 1977.
abans de ser substituït després de la construcció de l'Estadi El Menzah (45.000) el 1967 per als Jocs Mediterranis de 1967. El primer partit de Tunísia a l'estadi es va jugar el 8 de setembre de 1967 contra Líbia. Tunísia va guanyar el partit 3 a 0. Aquest estadi es va convertir en la nova fortalesa de les Àguiles de Cartago. Va acollir el Campionat Mundial de la Joventut de la FIFA de 1977 i va ser completament renovat per a la Copa Africana de Nacions de 1994. També va acollir la Copa d'Àfrica de Nacions de 2004. L'any 2001, l'Estadi del 7 de novembre va ser inaugurat com l'estadi nacional de Tunísia abans dels Jocs Mediterranis de 2001. Situat a Radès, l'estadi té una capacitat total de 60.000 places. El primer partit a l'estadi es va disputar el 7 de juliol de 2001 entre l'Étoile du Sahel i el CS Hammam-Lif per a la final de la Copa de Tunísia. CS Hammam-Lif va guanyar el partit 1 a 0, amb Anis Ben Chouikha marcant l'únic gol. Des d'aquell partit, Tunísia ha utilitzat l'estadi per a gairebé tots els partits importants a casa, incloent la final de la Copa Africana de Nacions de 2004. Els tunisians sovint organitzen els seus partits a l'Estadi Mustapha Ben Jannet a Monastir, que té una capacitat de 20.000 espectadors.