Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: Chaplin mai va parlar més que superficialment sobre els seus mètodes de producció cinematogràfica, afirmant que tal cosa seria equivalent a un mag que estropia la seva pròpia il·lusió. Poc se sabia sobre el seu procés de treball al llarg de la seva vida, però les investigacions dels historiadors de cinema, en particular les troballes de Kevin Brownlow i David Gill que es van presentar en el documental de tres parts Unknown Chaplin (1983), han revelat el seu mètode de treball únic. Fins que va començar a fer pel·lícules de diàleg parlat amb The Great Dictator, Chaplin mai va disparar a partir d'un guió acabat. Moltes de les seves primeres pel·lícules van començar amb una vaga premissa, per exemple "Charlie entra en un spa de salut" o "Charlie treballa en una casa de penes". Després va fer construir escenaris i va treballar amb la seva companyia per improvisar bromes i "negocis" utilitzant-les, gairebé sempre treballant les idees en pel·lícula. A mesura que les idees eren acceptades i descartades, emergiava una estructura narrativa, que sovint requeria que Chaplin tornés a rodar una escena ja acabada que d'una altra manera podria haver contradit la història. Des de A Woman of Paris en endavant, Chaplin va començar el procés de rodatge amb una trama preparada, però Robinson escriu que cada pel·lícula fins als Temps Moderns "va passar per moltes metamorfosis i permutacions abans que la història prengués la seva forma final". La producció de pel·lícules d'aquesta manera significava que Chaplin va trigar més temps a completar les seves imatges que gairebé qualsevol altre cineasta de l'època. Si se li acabaven les idees, sovint es feia un descans de les gravacions, que podia durar dies, mentre mantenia l'estudi preparat per a quan la inspiració tornés. El que va retardar encara més el procés va ser el perfeccionisme rigorós de Chaplin. Segons el seu amic Ivor Montagu, "nada més que la perfecció seria correcte" per al cineasta. Com que finançava personalment les seves pel·lícules, Chaplin estava lliure de lluitar per aquest objectiu i rodar tantes vegades com desitjà. El nombre sovint era excessiu, per exemple 53 takes per cada take acabat en The Kid. Per The Immigrant, un curt de 20 minuts, Chaplin va rodar 40.000 peus de pel·lícula, prou per a un llargmetratge.  Pregunta: amb quin tipus de premissa van començar moltes de les primeres pel·lícules?
vago