Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: El XF4H-1 va ser dissenyat per portar quatre míssils guiats per radar AAM-N-6 Sparrow III semi-recessos, i per ser impulsat per dos motors J79-GE-8. Com en el McDonnell F-101 Voodoo, els motors estaven baixos en el fuselatge per maximitzar la capacitat interna de combustible i ingerir aire a través d'admissions geomètriques fixes. L'ala de secció fina tenia un barrido de 45 ° i estava equipada amb flaps de bufet per a una millor maneig a baixa velocitat. Les proves del túnel de vent havien revelat inestabilitat lateral que requeria l'addició de 5 ° dièdral a les ales. Per evitar redissenyar la secció central de titani de l'avió, els enginyers de McDonnell van inclinar només les parts exteriors de les ales en 12 °, que van arribar a la mitjana requerida de 5 ° en tota la envergadura de les ales. Les ales també van rebre la distintiva "dent de gos" per a un millor control en angles d'atac alts. El tailplane tot moviment va rebre 23 ° d'anhèdral per millorar el control en angles d'atac alts mentre encara mantenia el tailplane lliure de l'escapament del motor. A més, les entrades d'aire estaven equipades amb rampes de geometria variable per regular el flux d'aire als motors a velocitats supersòniques. La capacitat d'intercepció en qualsevol clima es va aconseguir gràcies al radar AN / APQ-50. Per adaptar-se a les operacions de portaavions, el tren d'aterratge va ser dissenyat per suportar aterratges amb una velocitat d'enfonsament de 23 ft/s (7 m/s), mentre que el punt de suport de la nas es podia estendre en unes 20 polzades (51 cm) per augmentar l'angle d'atac en el despegut.  Pregunta: de quants graus d'anhèdral es va beneficiar?
23°