Com a principal exponent de la guerra aèria tàctica, Coningham va ser l'elecció òbvia per comandar la 2a Força Aèria tàctica en la campanya del nord-oest d'Europa sota el mariscal d'aviació Trafford Leigh-Mallory, comandant les Forces Aèries Expedicionàries Aliades, i al gener de 1944 va ser cridat a Gran Bretanya on va ajudar a planificar el suport aeri per als desembarcaments de Normandia. La seva relació amb Montgomery es va deteriorar notablement després dels desembarcaments. Els dos sovint es van enfrontar quan Montgomery va intentar regularment eludir Coningham, que era el punt de contacte designat per a les sol·licituds de suport aeri, i tractar directament amb Leigh-Mallory. A finals de juny, Montgomery va pressionar a Tedder, ara comandant adjunt del general Dwight D. Eisenhower al Quarter General Aliat Suprem, per a la destitució de Coningham després de criticar a l'exèrcit per tardança en capturar Caen
per tal de posar a disposició aeròdroms per a avions tàctics. Tedder, no obstant això, va aconsellar a Eisenhower que tal eliminació seria "un desastre" i les crítiques eren vàlides. A l'agost de 1944 Montgomery va escriure a Alan Brooke que "Coningham és violentament anti-exèrcit i menyspreat per tots els soldats; els meus comandants de l'exèrcit desconfien d'ell i mai volen veure'l". No obstant això, va ser Montgomery qui va rebre una reprimenda d'Eisenhower, mentre que el quarter general de Leigh-Mallory va ser dissolt a l'octubre com un escaló de comandament innecessari.