El primer reglament votat pel nou COI el 1894 va ser permetre que només els atletes amateurs participessin en els Jocs Olímpics. Els diferents concursos es van celebrar sota reglaments amateurs amb l'excepció dels partits d'esgrima. Les regles i els reglamentos no eren uniformes, de manera que el Comitè Organitzador va haver de triar entre els codis de les diferents associacions atlètiques nacionals. El jurat, els àrbitres i el director del joc portaven els mateixos noms que en l'antiguitat (Efor, Helanodic i Alitarc). El príncep Jordi va actuar com a àrbitre final; segons Coubertin, "la seva presència va donar pes i autoritat a les decisions dels efors". Les dones no tenien dret a competir en els Jocs Olímpics d'estiu de 1896, perquè de Coubertin va sentir que la seva inclusió seria "impracticable, no interessant, inestètica i incorrecta".
Efor, helanòdic i alitarc