Els redactors de la Constitució van crear un Congrés bicameral principalment com un compromís entre aquells que sentien que cada estat, ja que era sobirà, havia de ser igualment representat, i aquells que sentien que la legislatura havia de representar directament al poble, com ho va fer la Cambra dels Comuns a la Gran Bretanya. Aquesta idea de tenir una cambra que representava a la gent de manera igual, mentre que l'altra donava una representació igual als estats sense tenir en compte la població, va ser coneguda com el Compromís de Connecticut. També hi havia un desig de tenir dues Cambres que poguessin actuar com un control intern de l'altra. Una estava destinada a ser una "Cambra del Poble" elegida directament pel poble, i amb termes curtos que obligaven els representants a mantenir-se prop dels seus electors. L'altra estava destinada a representar als estats en la mesura que retinguessin la seva sobirania, excepte per als poders delegats al govern del Senat.
dues Cases que podrien actuar com un control intern de l'altre