Escriure una continuació per a aquest paràgraf - Amb Atenes com a aliat, els platèus van ser capaços d'evitar la subjugació pels seus veïns i mantenir la seva llibertat. En honor a aquest deute, a la Batalla de Marató
Plataea sola lluitaria al costat dels atenesos. Heròdot descriu com, en la vigília de la batalla i enfrontant-se a la formidable força expedicionària persa, els atenesos havien desesperat dels espartans, o de fet qualsevol altre, venint a la seva ajuda en el que semblava impossible. Els sentinelles es van adonar que al nord hi havia núvols de pols i al principi van tenir por que un altre exèrcit persa, o un aliat persa, s'estava dirigint al camp de batalla. En canvi, van ser els platesos els que van venir "panstratiá", "és a dir", havent enviat "tots els homes de combat disponibles" (es creu que van arribar a ser uns 1.000) a l'hora de més necessitat d'Atenes. Eren liderats pel seu general, Arimnestos. En reconeixement i gratitud per la fidelitat del seu aliat, els atenesos van donar als plates l'honor del flanc esquerre durant la batalla (l'esquerra era el més segur dels dos flancs). Després de la batalla, els platèus van poder compartir monuments atenencs i en els ritus religiosos (normalment exclusivament atenencs), sacrificis i jocs demanant la benedicció dels déus patrons d'Atenes.