En novembre de 1558, la filla gran d'Enric VIII, Maria I d'Anglaterra, va ser succeïda pel seu únic germà supervivent, Elisabet I. En virtut del Tercer Acte de Successió, aprovat el 1543 pel Parlament d'Anglaterra, Elisabet va ser reconeguda com a hereva de la seva germana, i l'últim testament d'Enric VIII havia exclòs els Stuarts de succeir al tron anglès. Tot i així, als ulls de molts catòlics, Elisabet era il·legítima, fent així de Maria Estuard la reina d'Anglaterra com a descendent legítima supervivent d'Enric VII a través de la seva àvia, Margaret Tudor. Enric II de França va proclamar el seu fill gran i nora rei i reina d'Anglaterra, i a França els braços d'Anglaterra es van dividir en els de Francesc i Maria.
Elisabet