El Sacre Imperi Romà, que havia inclòs més de 500 estats independents, va ser efectivament dissolt quan l'emperador Francesc II va abdicar (6 d'agost de 1806) durant la Guerra de la Tercera Coalició. Malgrat la disrupció legal, administrativa i política associada amb el final de l'Imperi, la gent de les àrees de parla alemanya de l'antic Imperi tenia una tradició lingüística, cultural i legal comuna, millorada per la seva experiència compartida en les Guerres Revolucionàries Franceses i les Guerres Napoleòniques. El liberalisme europeu va oferir una base intel·lectual per a la unificació desafiant els models dinàstics i absolutistes d'organització social i política; la seva manifestació alemanya va emfatitzar la importància de la tradició, l'educació i la unitat lingüística dels pobles en una regió geogràfica. Econòmicament, la creació de la Zollvere (unió duanera) prussiana el 1818 i la seva posterior expansió a altres estats a través de la Confederació van reduir els problemes de la competència i els conflictes comercials i recreatius entre els estats de parla
transport facilitat viatges de negocis i de recreació