Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: s'ha especulat que els orígens del ioga es remunten a les tradicions pre-vèdiques de l'Índia; és esmentat en el Rigveda, però molt probablement es va desenvolupar al voltant dels segles sisè i cinquè aC, en els moviments ascètics i śramaṇa de l'antiga Índia. La cronologia dels primers textos que descriuen les pràctiques de ioga no és clara, variantment atribuïda als Upanishads. Els Yoga Sutras de Patanjali daten de la primera meitat del primer mil·lenni dC, però només van guanyar importància a Occident en el segle XX. Els textos de hatha ioga van sorgir de vegades entre els segles IX i XI amb orígens en el tantra. Els gurus de ioga de l'Índia més tard van introduir el ioga a Occident, després de l'èxit de Swami Vivekananda a finals del segle XIX i principis del segle XX amb la seva adaptació de la tradició del ioga, excloent les asanas. Fora de l'Índia, s'ha desenvolupat en una forma de forma física basada en la postura, l'alleujament de l'estrès i la tècnica de relaxació. No obstant això, en les tradicions indies, el ioga és més que un exercici físic; té un nucli meditatiu i espiritual. Una de les sis principals escoles ortodoxes de l'hinduisme també es diu ioga, que té la seva pròpia epistemologia i metafísica, i està estretament relacionada amb la filosofia hindú Samkhya. Molts estudis han intentat determinar l'eficàcia del ioga modern com una intervenció complementària per al càncer, l'esquizofrènia, l'asma i les malalties del cor. Els resultats d'aquests estudis han estat mixtos i no concloents. El 1 de desembre de 2016, el ioga va ser inclòs per la UNESCO com a patrimoni cultural immaterial.  Pregunta: Quin mes es fa?
Decembre