L'experiment havia estat considerat anteriorment, però rebutjat, per Isaac Newton com una demostració pràctica de la seva teoria de la gravitació. No obstant això, un equip de científics, en particular Nevil Maskelyne, l'astrònom reial, estava convençut que l'efecte seria detectable i es va comprometre a dur a terme l'experiment. L'angle de desviació depenia de les densitats i volums relatius de la Terra i la muntanya: si la densitat i el volum de Schiehallion es poguessin determinar, llavors també la densitat de la Terra. Una vegada que això fos conegut, donaria, al seu torn, valors aproximats per als altres planetes, les seves llunes i el Sol, que abans només es coneixia en termes de les seves relacions relatives.
Nevil Maskelyne