A partir del segle IV aC, aquestes observacions s'havien desenvolupat en el zodíac xinès, amb cada any associat a una estrella Sui Tai i déu que controlava la regió dels cels oposats a la posició de Júpiter en el cel nocturn; aquestes creences sobreviuen en algunes pràctiques religioses taoistes i en els dotze animals del zodíac d'Àsia Oriental, ara popularment suposats per estar relacionats amb l'arribada dels animals abans de Buda.
Segles VII o VIII aC