Harold James Nicholson va cremar diversos oficials en servei i tres anys d'entrenats abans de ser atrapat espionant per a Rússia. El 1997, la Cambra va escriure un altre informe, que deia que els oficials de la CIA saben poc sobre el llenguatge o la política de les persones que espien, la conclusió va ser que la CIA no tenia la "profunditat, amplitud i experiència per vigilar els desenvolupaments polítics, militars i econòmics a tot el món". Hi havia una nova veu a la CIA per contrarestar l'infinit cant que la CIA estava a cinc anys de l'èxit. Russ Travers va dir en el diari de la CIA que en cinc anys "el fracàs de la intel·ligència és inevitable". El 1997, el nou director de la CIA, George Tenet, va prometre una nova agència de treball per al 2002. La sorpresa de la CIA en la detonació d'una bomba atòmica per part de l'Índia va ser un fracàs a gairebé tots els nivells. Després dels bombardejos de l'ambaixada de 1998
per Al Qaeda, la CIA va oferir dos objectius per ser atacats en represàlia. Una d'elles era una planta química on s'havien detectat traces de precursors d'armes químiques. En les conseqüències es va concloure que "la decisió de atacar al Shifa continua una tradició d'operar amb informació inadequada sobre el Sudan". Va provocar que la CIA fes "canvis substancials i radicalitzadors" per evitar "un fracàs catastròfic sistemàtic d'intel·ligència". Entre 1991 i 1998 la CIA va perdre 3.000 empleats.