Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: Els nens van romandre desconnectats lingüísticament dels seus professors, però el pati de l'escola, el carrer i l'autobús escolar van proporcionar un terreny fèrtil per a que es comuniquessin entre ells. Combinant gestos i elements dels seus sistemes de signes, va sorgir ràpidament una forma semblant al pidgin i una llengua semblant al criol. Estaven creant el seu propi llenguatge. Aquest pidgin de "primera etapa" s'ha anomenat Lenguaje de Signos Nicaragüense (LSN) i encara és utilitzat per molts dels que van assistir a l'escola en aquest moment. El personal de l'escola, inconscient del desenvolupament d'aquest nou idioma, va veure el gest dels nens com a mímica i com un fracàs per adquirir l'espanyol. Incapaços de comprendre el que els nens es deien entre ells, van demanar ajuda externa. El juny de 1986, el Ministeri d'Educació de Nicaragua es va posar en contacte amb Judy Kegl, lingüista de Llengua de Signes Americana del MIT. Quan Kegl i altres investigadors van començar a analitzar el llenguatge, van notar que els nens petits havien portat la forma pidgin dels nens grans a un nivell més alt de complexitat, amb acord verbal i altres convencions de gramàtica. Aquesta llengua de signes més complexa és ara coneguda com a Idioma de Señas de Nicaragua (ISN).  Pregunta: Què investigaven Kegl i la seva família a Nicaragua?
llengua