Molts azerbaidjanos van veure aquest acte com un cop d'estat, a més de prevenir les eleccions parlamentàries programades per al juny d'aquell any. El parlament azerbaidjan d'aquell moment estava format per ex líders del règim comunista del país, i les pèrdues de Khojaly i Shusha van conduir a una agitació més gran per a eleccions lliures. Per contribuir a la turbulència, les forces armènies van llançar una ofensiva el 18 de maig per prendre la ciutat de Laçín en el corredor estret de l'Armènia i el mateix Nagorno-Karabakh. La ciutat va ser mal protegida i va aclarir a Mutalibov de qualsevol responsabilitat després de la pèrdua de Khojaly, reintegrant-lo com a president el 15 de maig de 1992. Molts azerbaidjanos van veure aquest acte com un cop d'estat, a més d'anticipar les eleccions parlamentàries programades per al juny d'aquell any. El 16 de juny de 1992 el Front Popular va començar a lluitar amb les forces armènies de la regió de la ciutat de Baku
Azerbaidjan