Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: Històricament, les monedes d'or es van utilitzar àmpliament com a moneda; quan es van introduir els diners de paper, normalment era un rebut que es podia canjejar per monedes d'or o lingots d'or. En un sistema monetari conegut com a estàndard de l'or, un cert pes d'or va rebre el nom d'una unitat de moneda. Durant un llarg període, el govern dels Estats Units va fixar el valor del dòlar nord-americà de manera que una onza troy era igual a $20.67 ($0.665 per gram), però el 1934 el dòlar va ser devaluat a $ 35.00 per onza troy ($0.889/g). El 17 de març de 1968, les circumstàncies econòmiques van causar el col·lapse de la reserva d'or, i es va establir un esquema de preus de dos nivells pel qual l'or encara es va utilitzar per reglar els comptes internacionals als antics 35.00 $ per onza troy (1.13 $ / g), però el preu de l'or al mercat privat es va permetre fluctuar; aquest sistema de preus de dos nivells va ser abandonat el 1975 quan el preu de l'or es va deixar trobar el seu nivell de lliure mercat. Els bancs centrals encara tenen reserves històriques d'or com a reserva de valor, encara que el nivell ha estat generalment en declivi. El dipòsit d'or més gran del món és el del Banc de la Reserva Federal dels Estats Units a Nova York, que té al voltant del 3% de l'or que es coneix que existeix i es comptabilitza avui, així com el dipòsit de lingots dels Estats Units similarment carregat a Fort Knox.  Pregunta: Quin recurs s'utilitza com a mesura de valor pels bancs centrals?
Reserves d'or