Passatge: La crisi va començar a Tailàndia (coneguda a Tailàndia com la crisi de Tom Yum Goong; Thai: วิกฤตต้มยํากุ้ง) amb el col·lapse financer del baht tailandès després que el govern tailandès es veiés obligat a flotejar el baht a causa de la manca de moneda estrangera per donar suport a la seva vinculació de la moneda al dòlar nord-americà. La fuga de capitals va seguir, començant una reacció de cadena internacional. En el moment, Tailàndia havia adquirit una càrrega de deute exterior que va fer que el país efectivament va fallar fins i tot abans del col·lapse de la seva moneda. A mesura que la crisi es va estendre, la majoria del sud-est asiàtic i el Japó van veure la caiguda de les monedes, la devaluació dels mercats de valors i altres actius, i un precipit augment del deute privat. Indonèsia, Corea del Sud, Tailàndia i els països més afectats per la crisi. Hong Kong, Laos i les Filipines també van ser afectats per
Hong Kong, Laos, Malàisia i les Filipines