El 1 de febrer de 2004, Intel va introduir un nou nucli de codi anomenat "Prescott". El nucli va utilitzar el procés de 90 nm per primera vegada, que un analista va descriure com "una gran reelaboració de la microarquitectura del Pentium 4". Tot i aquesta revisió, els guanys de rendiment eren inconsistents. Alguns programes es van beneficiar de la doble caixe de Prescott i les instruccions SSE3, mentre que altres van ser perjudicats pel seu conducte més llarg. La microarquitectura de Prescott va permetre velocitats de rellotge lleugerament més altes, però no tan altes com Intel havia anticipat. Els Pentium 4s basats en Prescott més ràpids de producció en massa van ser cronometrats a 3,8 GHz. Mentre que els rellotges de Northwood van aconseguir un 70% més ràpids que els de Willamette, Prescott va anar més enllà del procés de 90 nm, que un analista va descriure com "una gran reelaboració de la microarquitectura del Pentium 4".
1 de febrer de 2004