Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Umbriel és la tercera més gran i la quarta més massiva de les llunes d'Urani. La densitat de la Lluna és d'1,39 g/cm3, el que indica que està composta principalment de gel d'aigua, amb un component dens no-gel que constitueix al voltant del 40% de la seva massa. Aquests últims podrien estar fets de roca i material carbonatós, incloent compostos orgànics pesats coneguts com a tolines. La presència de gel d'aigua està recolzada per observacions espectroscòpiques infrarojos, que han revelat gel d'aigua cristal·lí a la superfície de la Lluna. Les bandes d'absorció de gel d'aigua són més fortes a l'hemisferi principal d'Umbriel que a l'hemisferi posterior. La causa d'aquesta asimetria no es coneix, però pot estar relacionada amb el bombardeig de partícules carregades de la magnetosfera d'Urà, que és més forta en l'hemisferi posterior (a causa de la co-rotació del plasma). Les partícules energètiques tendeixen a escopir gel d'aigua, descompondre el metà atrapat en gel com a hidrat clatrat i escombrar altres compostos orgànics, deixant un residu fosc i ric en carboni. A part de l'aigua, l'únic altre compost identificat a la superfície d'Umbriel per l'espectroscòpia infraroja és l'anhídrid de carboni, que es concentra principalment en l'hemisferi posterior. L'origen del diòxid de carboni no està completament clar. Podria ser produït localment a partir de carbonats o materials orgànics sota la influència de les partícules carregades energètiques procedents de la magnetosfera d'Urà o la radiació ultravioleta solar. Aquesta hipòtesi explicaria l'asimetria en la seva distribució, ja que l'hemisferi posterior està subjecte a una influència magnetosfèrica més intensa que l'hemisferi anterior. Una altra possible font és la desgasificació del CO2 primordial atrapat pel gel d'aigua a l'interior d'Umbriel. L'escapament de CO2 de l'interior pot ser el resultat de l'activitat geològica passada en aquesta lluna. Umbriel pot diferenciar-se en un nucli rocós envoltat d'un mantell de gel. Si aquest és el cas, el radi del nucli (317 km) és aproximadament el 54% del radi de la Lluna, i la seva massa és aproximadament el 40% de la massa de la Lluna.  Pregunta: Urà impacta les seves llunes amb quin tipus de partícules?
partícules carregades