Durant la major part del segle XX, el peso mexicà va ser una de les monedes més estables d'Amèrica Llatina, ja que l'economia no va experimentar períodes d'hiperinflació comuns a altres països de la regió. No obstant això, després de la crisi petroliera de finals dels anys setanta, Mèxic va deixar de pagar el seu deute extern el 1982, i com a resultat el país va patir un greu cas de fuga de capital, seguit de diversos anys d'inflació i devaluació, fins que una estratègia econòmica del govern anomenada "Pacte d'estabilitat i creixement econòmic" (Pacto de estabilidad y crecimiento económico, PECE) va ser adoptada sota el president Carlos Salinas. L'1 de gener de 1993, el Banc de Mèxic va introduir una nova moneda, el peso nuevo ("nou pesos", o MXN), escrit "N$" per la quantitat numèrica. Un pes nou, o N1.00, era igual a la paraula obsoleta MXP.
sense canvis