El mariscal Pietro Badoglio va dirigir la campanya a partir del novembre de 1935, ordenant bombardejos, l'ús d'armes químiques com el gas mostassa, i l'enverinament de subministraments d'aigua, contra objectius que incloïen pobles indefensos i instal·lacions mèdiques. L'exèrcit italià modern va derrotar els pobrament armats abissins i va capturar Addis Abeba el maig de 1936, obligant a l'emperador d'Etiòpia Haile Selassie a fugir. La Lliga de Nacions va condemnar l'agressió d'Itàlia i va imposar sancions econòmiques el novembre de 1935, però les sancions van ser en gran manera ineficaces ja que no van prohibir la venda de petroli o tancar el canal de Suez (controlat per Etiòpia). El primer ministre britànic, Stanley Baldwin, va observar que aquesta campanya no va ser eficaç perquè cap dels dos partits britànics havia posat un embargament contra les forces militars italianes, incloent pobles sense defensa i instal·lacions mèdiques mèdiques.
Hoare i Laval