El 1r Batalló, que originalment havia estat servint amb la 25a Brigada d'Infanteria de la 50a Divisió, va ser enviat a França a principis de 1940 per unir-se a la resta de la Força Expedicionària Britànica. El batalló va lluitar a la Batalla de Dunkerque i va ser forçat a ser evacuat. Després de Dunkerque, el batalló es va convertir en part de la 210a Brigada d'Infanteria Independent (Home), que més tard va ser renumerada la 38a Brigada (irlandesa). La brigada va ser inicialment adscrita a la 6a Divisió Blindada i va servir amb ells durant l'inici de la Campanya de Tunísia fins al 2 de febrer de 1943, quan va ser intercanviada amb la 1a Brigada de Guàrdies de la 78a Divisió "Battleaxe". El batalló romandria amb la divisió durant la resta de la guerra, servint en els combats a Sicília.
, on la Brigada Irlandesa va lluitar, amb gran èxit, a la Batalla de Centuripe a l'agost de 1943. L'èxit a Sicília va ser seguit pels desembarcaments a la part continental italiana. Durant el seu servei a Itàlia, el batalló va participar en molts creuaments de rius i batalles, la més famosa de les quals va ser la Batalla de Monte Cassino, una de les batalles més dures de tota la campanya i va veure la seva batalla final en l'Operació Grapeshot.