Resumeix l'article:  (CNN) La geografia és, en part, el destí d'Itàlia: el país sempre serà un pont entre Àfrica i Europa, com la crisi humanitària en curs a la Mediterrània ho demostra tan crudament. Una onada de refugiats aquest any, normalment transportats per contrabandistes en vaixells sobrepoblats, ha intentat arribar a Europa a través de la costa de Líbia. Un vaixell de 900 migrants que van embarcar des de Líbia es creu que ha mort en l'últim naufragi. Més de 10.000 van ser rescatats a la costa d'Itàlia només la setmana passada. Els líders europeus s'estan esforçant per fer front a aquesta emergència. Hi ha una història que mereix la nostra atenció, i té a veure amb el passat colonial d'Itàlia. Molts dels refugiats implicats en desastres recents provenen d'algunes de les antigues colònies italianes a l'Àfrica del Nord i de l'Est, a saber, Eritrea (ocupada de 1890 a 1941) i Somàlia (1908 a 1941). Com a migrants, els libis són menys en nombre, però Líbia (1912-1941) juga un paper central en la crisi actual com el principal punt de partida per a Itàlia. L'imperi italià mai va rivalizar amb els britànics i els francesos en extensió i longevitat, però els que vivien en les seves possessions no van ser menys afectats. De fet, els migrants que travessen el Mediterrani avui formen part d'una cadena de migracions, expulsions i exilios de cent anys provocats per l'ambició imperial i els interessos comercials d'Itàlia, la ira dels líders africans postcolonials i ara la desesperació econòmica massiva i la lluita política. Molt després del final formal del colonialisme italià, aquests eritreus, somalis i líbics han heretat la història d'influència i explotació que va donar forma als seus països d'origen. També afecta el tractament dels africans que s'instal·len a Itàlia. Líbia és un exemple del llarg abast de l'imperialisme italià. Líbia va ser durant un breu període una província incorporada d'Itàlia, al model de l'Algèria francesa, i les famílies líbies encara senten els efectes devastadors de la persecució de la dictadura feixista contra aquells que van resistir a l'ocupació italiana. Més de 100.000 homes, dones i nens líbics van ser deportats a camps de concentració...
Ruth Ben-Ghiat: El passat colonial d'Itàlia té un paper clau en el desastre humanitari dels migrants a la Mediterrània. Ella diu que els migrants africans encara estan lligats a les històries d' explotació que van donar forma als seus països d' origen molt després del final de la dominació italiana.