Resumeix l'article:  La victòria d'un ex general de 72 anys, Muhammadu Buhari, en les eleccions nigerianes representa un moment de maduresa en la política de l'Àfrica occidental. Buhari, que fa uns 30 anys era el dur líder militar de Nigèria, podria, per descomptat, resultar un desastre; així ho han estat molts reformadors autodenominats. Però la transició pacífica del poder del president Goodluck Jonathan al president Buhari és la primera del seu tipus a la història. I el fet que el guanyador es presentés amb una plataforma anticorrupció suggereix que els nigerians normals finalment han tingut prou de la venalitat de les seves elits. Durant massa temps, els pobres de Nigèria han estat víctimes de l'enorme riquesa del seu país. El càncer de la corrupció s'ha de tallar. Vaig visitar Nigèria al gener i vaig trobar un país en estat de setge. Abuja, la capital, és on els rics sempre s'han imaginat fent la seva última batalla. Els soldats guarden les traïdores autopistes; les cases són complexos coberts de filferro espinós. És un lloc on els pobres nens s'aixequen a l'alba per buscar menjar a les paperetes i on es practica la màgia negra al costat de la carretera al capvespre. No obstant això, gràcies al petroli de Nigèria, també hi ha una enorme riquesa a Abuja. I quan realment no fas diners, sinó que simplement els treus de la terra i els venes, es desenvolupa una mena de capitalisme d'amiguets en el qual el que saps és molt més important que el que saps. La corrupció s'infiltra a través del sistema; a través de la família, a través del mecenatge i a través d'acords dubtosos fets amb empresaris estrangers al palau de festes de 24 hores a l'Hotel Hilton d'Abuja. Els més rics compren la ira dels més pobres, i grans sectors de la societat es converteixen en còmplices del crim. Durant un temps, aquest sistema va portar certa estabilitat al govern de Jonatan. Però l'estabilitat depenia de que el petroli es mantingués a 110 dòlars el barril, i en els últims mesos el preu ha caigut per sota dels 50 dòlars el barril. Sense fons, el govern ja no podia prometre llocs de treball als votants i va haver de començar a pensar creativament sobre el desenvolupament econòmic seriós. Una era la massiva...
Tim Stanley: Muhammadu Buhar va guanyar la votació de Nigèria en la campanya contra la corrupció. És un ex-dictador, però hi ha raons per a l'optimisme. Afirma que l'administració de Jonathan no ha aconseguit abordar la corrupció, la pobresa i l'ascens de Boko Haram. Buhar pot ser un tònic per a anys de mal govern.