El tecneci no té un paper biològic natural i no es troba normalment en el cos humà. El tecneci es produeix en quantitat per fissió nuclear, i es propaga més fàcilment que molts radionuclides. Sembla tenir una baixa toxicitat química. Per exemple, no es va detectar cap canvi significatiu en la fórmula sanguínia, el pes del cos i dels òrgans, i el consum d'aliments per a ratolins que van ingerir fins a 15 μg de tecneci-99 per gram de menjar durant diverses setmanes. La toxicitat radiològica del tecneci (per unitat de massa) és una funció del compost, el tipus de radiació per a l'isòtop en qüestió, i la semivida de l'isòtop. Tots els isòtops de tecneci han de ser tractats amb precaució. El més comú és el tecneci-99, és un beta-èter primari feble; aquesta emissió s'atura per les parets de fums més radioactius.
inhalació de pols