Escriu una continuació per a aquest paràgraf - El 1902, Spalding, que en aquest moment havia renovat la llista per presumir del que aviat seria un dels millors equips de principis de segle, va vendre el club a Jim Hart. La franquícia va ser sobrenomenada els Cubs pel "Chicago Daily News" el 1902, tot i que no es va convertir oficialment en els Chicago Cubs fins a la temporada de 1907. Durant aquest període, conegut com l'era de la bola morta del beisbol, els jugadors de camp dels Cubs Joe Tinker, Johnny Evers i Frank Chance van ser famosos com a combinació de doble joc pel poema de Franklin P. Adams "Lexicon trist del beisbol". El poema va aparèixer per primera vegada en l'edició del 18 de juliol de 1910 del "New York Evening Mail". Mordecai "Three-Finger" Brown, Jack Taylor, Ed Reulbach, Jack Pfiester, i Orval Overall van ser diversos pitchers clau per als Cubs durant aquest període de temps. Amb Chance actuant com a jugador-manager de 1905 a 1912, els Cubs van guanyar quatre banderins i dos títols de la World Series en un període de cinc anys. Tot i que van caure davant els White Sox de la World Series de 1906, els Cubs van registrar un rècord de 116 victòries i el millor percentatge de victòries (.763) en la història de la Lliga Major. Amb majoritàriament la mateixa plantilla, Chicago va guanyar els campionats de la World Series consecutius el 1907 i el 1908, convertint-se en el primer club de la Lliga Major que va jugar tres vegades al Classificat d'Automne i el primer en guanyar-lo dues vegades. No obstant això, els Cubs no guanyarien una altra Sèrie Mundial fins al 2016
Aquesta segueix sent la seca de campionats més llarga en els esports professionals nord-americans.