El 30 de juny de 1997, va derrotar Rockabilly en un esdeveniment "Raw is War" a Des Moines, Iowa. El seu debut a la televisió va ser dues setmanes més tard, el 14 de juliol de 1997, en un episodi de "Raw" i va tenir una disputa amb Bret Hart. La premissa d'aquesta disputa era que Hart acabava de començar la seva Fundació Hart antiamericana, i el Patriot era, com el seu nom indica, un home que defensava els Estats Units d'Amèrica. Va portar una màscara amb estrelles i ratlles americanes i va portar la bandera dels Estats Units (usant un tema d'entrada patriòtic que casualment seria utilitzat per al lluitador Kurt Angle uns anys més tard). Va derrotar a Hart a la televisió en un partit el 28 de juliol de 1997, després d'una interferència de Shawn Michaels. L'11 d'agost de 1997, el Patriot es va unir a Ken Shamrock per lluitar contra l'equip de The British Bulldog i Owen Hart, The Patriot va fixar The British Bulldog per a la victòria. Wilkes va continuar desafiant a Hart per al Campionat Mundial de Pesos Pesats de la WWF el'on Hart el va obligar a presentar-se amb el Tirador. A One Night Only, Wilkes va derrotar a Flash Funk. En el '95, Wilkes va formar equip amb Vader contra Bret Hart de la Fundació Hart i The British Bulldog, però va perdre el partit. Després de Badd Blood, Patriot estava programat per formar equip amb Vader, Goldust i Marc Mero com a part de Team USA a "Survivor Series 1997
" però va patir un trencament del tríceps setmanes abans, va ser reemplaçat per Steve Blackman. Wilkes va competir en el seu últim partit televisat de la WWF l'1 de novembre de 1997, episodi de WWF Shotgun Saturday Night (enregistrat el 21 d'octubre), on va perdre contra Jim Neidhart per desqualificació. Va ser alliberat a principis de 1998.