Resumeix l'article:  No va ser fins als 20 anys que Fethiye Cetin va descobrir la seva ascendència armènia. La seva àvia, que en aquell moment tenia 90 anys, li va dir a Cetin que el seu nom real era Heranus. Com molts altres supervivents de 1915, Heranus va assimilar-se i va mantenir la seva identitat amagada. Molts van temer una repetició dels horrors que van presenciar i amb prou feines van escapar. En una recepció plena abans d'un concert commemoratiu a Istanbul aquesta setmana, la gent es va precipitar a saludar Fethiye Cetin. Cetin, una dona forta i de parla suau que ara té més de 60 anys, és una destacada advocada que va representar al periodista armeni-turc Hrant Dink. Dink era un ferm defensor de la reconciliació entre turcs i armenis que va ser jutjat per "insultar la turquesa". Va ser assassinat el 2007. El sorprenent descobriment del seu veritable origen canviaria la vida de Cetin. Ella explica la història d'Heranus en una memòria evocadora titulada "La meva àvia". Heranus i la seva família estaven entre un corrent massiu de dones i nens que eren forçats a marxar pels soldats otomans, sense saber cap a on anaven ni per què van ser separats dels seus familiars masculins. En tota la processó es van sentir murmures morboses que els homes i adolescents havien estat tots assassinats. Heranus tenia 9 anys en aquell moment. Un oficial els va veure a ella i al seu germà i els va voler portar. La seva mare va protestar, però els altres li van dir: "Els nens estan morint un a un. Ningú sortirà viu d'aquesta marxa. Si els donen, les seves vides seran salvades". Heranus i el seu germà van ser agafats al cavall de l'oficial i portats a un jardí ple d'altres nens i van menjar el primer menjar calent que havien tingut en dies. Però aviat va arribar la realitat i Heranus va començar a plorar i suplicar veure la seva mare. Heranus va ser separat del seu germà, adoptat per l'oficial i la seva dona, que no podien tenir fills propis. El seu nom va ser canviat a Seher i va ser criada com a musulmana. I així va sobreviure, va tenir fills i néts. Cetin estava a la Facultat de Dret quan la seva àvia va revelar els seus secrets i dolorosos records de les seves arrels armènies. Va trencar tot el que ella...
Fethiye Cetin va saber de la seva herència armènia de la seva àvia. La àvia va sobreviure als assassinats de 1915, va ser assimilada, i després va mantenir la seva identitat real amagada. Cetin, altres volen que Turquia reconegui les matances com un genocidi; el govern s'ha negat. En l' última dècada s' ha iniciat un diàleg més públic sobre el tema a Turquia.