Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: El model estàndard per a la formació del Sistema Solar (incloent la Terra) és la hipòtesi de la nebulosa solar. En aquest model, el Sistema Solar es va formar a partir d'un gran núvol rotatiu de pols i gas interestelar anomenat nebulosa solar. Va ser compost d'hidrogen i heli creat poc després del Big Bang 13.8 Ga (mil milions d'anys enrere) i elements més pesats expulsats per supernoves. Al voltant de 4,5 Ga, la nebulosa va començar una contracció que pot haver estat desencadenada per l'ona de xoc d'una supernova propera. Una ona de xoc també hauria fet girar la nebulosa. A mesura que el núvol va començar a accelerar, el seu moment angular, la gravetat i la inercia el van aplanar en un disc protoplanetari perpendicular al seu eix de rotació. Les petites perturbacions degudes a les col·lisions i el moment angular d'altres grans restes van crear els mitjans pels quals van començar a formar-se protoplanetes de mida de quilòmetre, orbitant al centre de la nebulosa. El centre de la nebulosa, no tenint molt moment angular, es va col·lapsar ràpidament, la compressió l'escalfant fins que va començar la fusió nuclear d'hidrogen en heli. Després de més contracció, una estrella T Tauri es va encendre i va evolucionar en el Sol. Mentrestant, a la part exterior de la nebulosa, la gravetat va fer que la matèria es condensés al voltant de les perturbacions de densitat i les partícules de pols, i la resta del disc protoplanetari va començar a separar-se en anells. En un procés conegut com a acreció descontrolada, successivament fragments més grans de pols i escombraries es van agrupar per formar planetes. La Terra es va formar d'aquesta manera fa uns 4.54 bilions d'anys (amb una incertesa de l'1%) i es va completar en gran part en 10-20 milions d'anys. El vent solar de l'estrella T Tauri recentment formada va netejar la major part del material del disc que encara no s'havia condensat en cossos més grans. Es preveu que el mateix procés produeixi discs d'acreció al voltant de pràcticament totes les estrelles de nova formació a l'univers, algunes de les quals produeixen planetes. La proto-Terra va créixer per acreció fins que el seu interior va ser prou calent per fondre els metalls pesats sideròfils. Tenint densitats més altes que els silicats, aquests metalls es van enfonsar. Això...  Pregunta: De quins dos elements estava composta?
Hidrogen i heli