Una administració comuna dels feus neerlandesos, centrada en el Ducat de Brabant, ja existia sota el govern del duc burgund Felip el Bon amb la implementació d'un estatolder i la primera convocatòria dels Estats Generals dels Països Baixos el 1464. La seva neta Maria havia confirmat una sèrie de privilegis als Estats pel Gran Privilegi signat el 1477. Després de la presa de poder del govern pel seu marit, l'Arxiduc Maximilià I d'Àustria, els Estats van insistir en els seus privilegis, que van culminar en un
rebel·lió a Holanda i les revoltes flamenques. Maximilià es va imposar amb el suport del duc Albert III de Saxònia i el seu fill Felip el Bèl, marit de Joana de Castella, va poder assumir el govern dels Països Baixos dels Habsburg el 1493.