Seguint el Tractat de Fontainebleau signat entre França i Espanya a l'octubre de 1807, que va acordar la invasió de Portugal, les tropes franceses sota el comandament del general Junot van entrar al país, que va sol·licitar el suport dels britànics. El juliol de 1808, les tropes comandades per Arthur Wellesley, 1r Duc de Wellington van desembarcar a Portugal i van derrotar les tropes franceses a la Batalla de Roliça
i Vimeiro. Això va obligar Junot a negociar la Convenció de Cintra, que va conduir a l'evacuació de l'exèrcit francès de Portugal. El març de 1809, el mariscal Soult va dirigir una nova expedició francesa que avançà cap al sud fins a la ciutat de Porto abans de ser rebutjada per les tropes portugueses-britàniques i forçada a retirar-se. No obstant això, la amenaça de noves invasions per part dels francesos va portar a Wellington, el 20 d'octubre de 1809, a ordenar la construcció de línies defensives al nord de la capital, entre l'Oceà Atlàntic i el riu Tajo. Les línies de Torres Vedras, que constaven de 152 forts, reduts i altres instal·lacions militars, es van construir ràpidament i en condicions de gran secretisme, sota la supervisió general del coronel Richard Fletcher, que era comandant dels enginyers reials.