Escriu una continuació per a aquest paràgraf - Aquesta variació de l'esponja de la cuina portuguesa està assaborida amb pell de llimona o de taronja. Es serveix senzill, i el pastís d'un dia pot ser incorporat a altres postres com pudins. El "pão-de-Ló de Alfeizerão" es cuina lleugerament fins a una consistència com un puding i es condueix amb brandy. Les llegendes anecdòtiques sobre l'origen dels pastissos l'associen amb una recepta secreta transmesa per les monges al poble d'Alfeizerão. La fabricació per als mercats comercials va començar durant la Revolució Portuguesa de 1910
- No. El "Pão-de-Ló" va evolucionar de l'antic francès "pain de lof", que al seu torn era un préstec holandès de "loef". Totes les variants "loef", "lof", "ló" es refereixen a una vela nàutica o al costat de la tela on bufa el vent. Els francesos van adoptar la versió italiana "genovesa" del pastís i el van anomenar "génoise". A Itàlia el pastís era conegut com a "pan di spagna". També a França i Portugal es van utilitzar els mateixos termes equivalents al voltant del segle XVI, respectivament "pain d<unk>Espagne" i "pão de Hespanha/pão de Castella". Introducit al Japó pels comerciants portuguesos al segle XVI, les variacions japoneses del pastís són conegudes com a "castella", "kasutera" o simplement "pan".