Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: A partir de 2019, dotze medicaments modificadors de la malaltia estan aprovats per les agències reguladores per a l'esclerosi múltiple recidivant-remitida (EMR). Són l'interferó beta-1a, l'interferó beta-1b, l'acetat de glatiramer, la mitoxantrona, el natalizumab, el fingolimod, la teriflunomida, el fumarat de dimetil, l'alemtuzumab, l'ocrelizumab, el siponimod i la cladribina. La seva rendibilitat al 2012 no està clara. Al març de 2017, la FDA va aprovar l'ocrelizumab, un anticòs monoclonal anti-CD20 humanizat, com a tractament per a la EMRR, amb requisits per a diversos assaigs clínics de fase IV. En la EMRR són modestament efectius per disminuir el nombre d'atacs. Els interferons i l' acetat de glatiramer són tractaments de primera línia i són aproximadament equivalents, reduint les recaigudes en aproximadament un 30%. El tractament a llarg termini iniciat de forma precoç és segur i millora els resultats. Natalizumab redueix la taxa de recaiguda més que els agents de primera línia; no obstant això, a causa de problemes d' efectes adversos, és un agent de segona línia reservat per a aquells que no responen a altres tractaments o amb malaltia greu. La mitoxantrona, l'ús de la qual està limitat per efectes adversos greus, és una opció de tercera línia per a aquells que no responen a altres medicaments. El tractament de la síndrome clínicament aïllada (CIS) amb interferons disminueix la probabilitat de progrés a EM clínica. El paper d'alguns agents més nous com fingolimod, teriflunomida i fumarat de dimetil, a partir de 2011, encara no està completament clar. A partir de 2017, el rituximab es va utilitzar àmpliament fora de l'etiqueta per tractar RRMS.  Pregunta: Quin interferó apareix primer?
interferó beta-1a