La gran distribució de sediments glacials del Permo-Carboniferous a Amèrica del Sud, Àfrica, Madagascar, Aràbia, Índia, Antàrtida i Austràlia va ser una de les principals proves de la teoria de la deriva continental. La continuïtat dels glaceres, inferida de les estríes glacials orientades i els dipòsits anomenats tillites, va suggerir l'existència del supercontinent de Gondwana, que es va convertir en un element central del concepte de la deriva continental. Les estríes indicaven el flux glacial lluny de l'equador i cap als pols, basant-se en les posicions i orientacions actuals dels continents, i van donar suport a la idea que els continents del sud havien estat prèviament en llocs dramàticament diferents que eren contiguos entre si.
Distribució generalitzada de sediments glacials permo-carbonifers