Fins a finals de la dècada de 1970, Malàisia va ser el primer productor mundial d'estany, subministrant aproximadament el 40% de l'estany del món no comunista. No obstant això, les reserves d'estany van disminuir; la contribució de la mineria al PIB es va projectar que caigués un 13% en el transcurs del Segon Pla de Malàisia, a causa de l'esgotament de les reserves d'estany i de ferro. No obstant això, la bauxita i el coure van continuar contribuint al sector de la mineria a principis de la dècada de 1970. La participació de Malàisia en el sector de la mineria era mínima, i fins a un 70% de la indústria va romandre sota control estranger. Això va ser un llegat de l'era colonial britànica; moltes empreses britàniques, que havien arribat al segle XIX per explotar els recursos minerals de Malàisia, encara no s'havien allunyat.
El 13%