Escriu una continuació per a aquest paràgraf - El Gran Duc Nicolau va ser responsable de totes les forces russes que lluitaven contra Alemanya, Àustria-Hongria i Turquia. Va decidir que el seu principal esforç havia de ser a Polònia, que avançava cap a Alemanya com un punt salient, flanquejat per la Prússia Oriental alemanya al nord i la Galícia austrohongaresa al sud. Planeava ocupar-se primer dels flancs i, quan estiguessin segurs, envair la Silèsia alemanya. Al nord, la mala coordinació dels dos exèrcits russos invasors va resultar en el desastre de Tannenberg. Al sud van conquerir gran part de Galícia. El seu moviment posterior cap a Silèsia va ser bloquejat per la Batalla del riu Vístula
i Batalla de Łódź. El Gran Duc va triar i escollir entre els diversos plans que li van oferir els seus generals. El Gran Duc demanava l'artilleria i les municions que els faltaven desesperadament, de manera que no podia emprendre un pla coherent per a la victòria. Nicolau va arribar al poder a causa de la seva posició reial, i la creença del tsar que Déu estava guiant la seva decisió. Li va faltar el sentit estratègic ampli i el impuls implacable per comandar tots els exèrcits russos. El seu quart general tenia una atmosfera curiosament tranquil·la, malgrat les moltes derrotes i els milions de baixes. Va fallar en termes d'estratègia i tàctica, així com de logística, selecció de generals, manteniment de la moral i obtenció de suport del govern. A nivell personal, era estimat tant pels oficials com pels homes.