Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: En el seu article de 1884, William James va argumentar que els sentiments i les emocions eren secundaris als fenòmens fisiològics. En la seva teoria, James va proposar que la percepció d'allò que ell va anomenar un "feit emocionant" conduïa directament a una resposta fisiològica, coneguda com "emoció". Per explicar els diferents tipus d'experiències emocionals, James va proposar que els estímuls desencadenin l'activitat en el sistema nerviós autònom, que al seu torn produeix una experiència emocional en el cervell. El psicòleg danès Carl Lange també va proposar una teoria similar al voltant del mateix temps, i per tant aquesta teoria es va conèixer com la teoria de James <unk> Lange. Com va escriure James, "la percepció dels canvis corporals, a mesura que ocorren, és l'emoció". James afirma més endavant que "nos sentim tristes perquè plorem, enfadats perquè atacem, espantats perquè tremem, i plorem, atacem o tremem perquè estem tristes, enfadats o espantats, segons sigui el cas". Un exemple d'aquesta teoria en acció seria el següent: Un estímul que evoca emocions (serpent) desencadena un patró de resposta fisiològica (augment del ritme cardíac, respiració més ràpida, etc.), que s'interpreta com una emoció particular (por). Aquesta teoria està recolzada per experiments en els quals manipulant l'estat corporal s'indueix un estat emocional desitjat. Algunes persones poden creure que les emocions donen lloc a accions específiques de les emocions, per exemple, "lloro perquè estic trist", o "he fugit perquè tenia por". El problema amb la teoria de James-Lange és el de la causalitat (estats corporals que causen emocions i són a priori), no el de les influències corporals en l'experiència emocional (que es pot argumentar i encara és bastant prevalent avui en dia en els estudis de biofeedback i la teoria de la incorporació). Tot i que principalment abandonat en la seva forma original, Tim Dalgleish argumenta que la majoria dels neurocientífics contemporanis han adoptat els components de la teoria de les emocions de James-Lange.  Pregunta: Per què la teoria originalment proposada per Jaume té un nom de dues parts?
El psicòleg danès Carl Lange també va proposar una teoria similar