Consulteu el passatge següent i responu a la pregunta posteriorment en el mateix idioma que el passatge:  Passatge: El 1961, MGM va reviure la franquícia de Tom i Jerry, i va contractar l'estudi d'animació europeu Rembrandt Films per produir 13 curtmetratges de Tom i Jerry a Praga, Txecoslovàquia. Totes van ser dirigides per Gene Deitch i produïdes per William L. Snyder. Deitch mateix va escriure la majoria de les caricatures, amb l'assistència ocasional de Larz Bourne i Eli Bauer. Stěpan Koniček va proporcionar la partitura musical per als curtmetratges de Deitch. Els efectes de so van ser produïts pel compositor de música electrònica Tod Dockstader. La majoria dels efectes vocals i les veus en les pel·lícules de Deitch van ser proporcionades per Allen Swift. Deitch afirma que, sent un "home UPA", no era un fan dels dibuixos animats de Tom i Jerry, pensant que eren "innecessàriament violents". No obstant això, després de ser assignat a treballar en la sèrie, es va adonar ràpidament que "ningú va prendre [la violència] seriosament", i que era simplement "una paròdia d'exagerades emocions humanes". També va arribar a veure el que va percebre com les "arrels bíbliques" en el conflicte de Tom i Jerry, similar a David i Goliat, afirmant "Així és on sentim una connexió amb aquests dibuixos animats: el petit pot guanyar (o almenys sobreviure) per lluitar un altre dia". Com que l'equip de Deitch / Snyder havia vist només un grapat de curtmetratges originals de Tom i Jerry, i com que l'equip va produir els seus dibuixos animats amb un pressupost més estret de 10.000 $, les pel·lícules resultants es van considerar de naturalesa surrealista, tot i que aquesta no era la intenció de Deitch. L'animació era limitada i esborrat en el moviment, en comparació amb els curtmetratges més fluids de Hanna-Barbera. L'art de fons es va fer en un estil més simplista, angular i art déco. Les bandes sonores presentaven música electrònica escassa i ressonant, efectes sonors futuristes, reverberació pesada i diàleg que es murmurava en lloc de parlar. Segons Jen Nessel del The New York Times, "L'estil txec no tenia res en comú amb aquests dibuixos animats". Mentre que els curtmetratges de Hanna-Barbera generalment tenien lloc dins i fora d'una casa, els curtmetratges de Deitch optaven per llocs més exòtics, com un vaixell balliner del segle XIX, les jungles de Nairobi, un antic grec...  Pregunta: Nomina un tipus d'efectes que aquests dibuixos animats de broma exhibien?
efectes de so futuristes