Com a feminista i pacifista, va estar involucrada amb grups pacifistes portuguesos i internacionals, a més de ser cofundadora del "Grup Português de Estudos Feministas", que es va formar el 1907, liderat per Ana de Castro Osório, Adelaide Cabete, també metge amb qui Quintino havia estudiat a Lisboa, i Maria Veleda. Aquesta organització, que es va tancar el 1908, tenia com a objectiu difondre els ideals d'emancipació femenina. Malgrat la seva curta vida, va formar la base per al desenvolupament futur d'altres moviments de dones de més llarga durada. Quintino va escriure articles feministes en una revista dirigida a dones, "Jornal das Senhoras", i va escriure material de formació per a dones, amb especial atenció a la salut dels nens. Com la majoria dels que compartien les seves creences, també era una republicana a favor del derrocament de la monarquia, que va tenir lloc el
5 d'octubre de 1910. Després de l'establiment de la Primera República Portuguesa, i com a membre de la Lliga Republicana de Dones Portugueses, va argumentar amb força per canviar la llei per permetre el divorci.