Escriu una continuació per a aquest paràgraf - La següent època important són les anomenades "conferències" a Notre-Dame de París, després de la Revolució de 1830
- No. El nom més destacat identificat amb aquest nou estil de predicació va ser el del dominic Lacordaire, que, durant un temps, amb Montalembert, va ser editor associat amb de Lamennais de "L'Avenir". Aquest nou estil de predicació va rebutjar la forma, la divisió i l'anàlisi del mètode escolàstic. El poder de Lacordaire com a orador estava més enllà de qualsevol dubte; però les "conferències", tal com han arribat fins a nosaltres, tot i que posseeixen molt de mèrit, són una prova addicional que l'oratòria és massa elusiva per ser compromesa amb les pàgines d'un llibre. El jesuïta Père de Ravignan va compartir amb Lacordaire el púlpit de Notre-Dame. Els homes menys eloqüents van seguir, i l'estil semi-religiós, semi-filosòfic estava començant a ser cansador, quan Jacques-Marie-Louis Monsabré, un deixeble de Lacordaire, el va deixar de banda, i es va limitar a una explicació del Credo; després d'això es va assenyalar sentenciosament que la campana havia sonat prou temps, era hora que comencessin les mises (cf. Boyle, "Irish Eccl. Rec. ", de maig de 1909).