Vyplňte nasledujúcu vetu: Whitaker sa zaplietol do sporu s šachovými administrátormi na začiatku 30. rokov. Domnieval sa, že mal byť vybraný do amerického tímu na 3. šachovej olympiáde v Hamburgu v roku 1930 (namiesto Harolda Meyer-Phillips-a (0,5/2 v Hamburgu) alebo Jamesa Allana Andersona (6/17)), alebo pre
4. šachová olympiáda, Praha 1931. Na základe predchádzajúcich výsledkov súťaže a slabých výkonov Phillips a Anderson na inak dobre vystupujúcom americkom tíme (šesté miesto) v Hamburgu, Whitaker mohol mať rozumný prípad. Ale je pravdepodobné, že jeho trestná minulosť (pozri nižšie) bola tiež faktorom v rozhodnutí. Zašiel tak ďaleko, že sa priamo obrátil na prezidenta FIDE Alexandra Rueba a navrhol, aby dve americké šachové organizácie boli povolené ako členovia FIDE, čo by umožnilo dva americké tímy, zatiaľ čo iné národy mali len jeden, ale jeho argument bol zamietnutý. Tento prístup jednotlivca k prezidentovi FIDE v otázke výberu národného tímu pravdepodobne Whitakerovi nezískal žiadnych priateľov. Aj keď sa to zdalo ľahkovážne, otázky, ktorí hráči boli najlepšie kvalifikovaní hrať v tíme, viedli amerických šachových administrátorov k usporiadaniu kvalifikačného turnaja medzi majstrami, aby vybrali národný tím na olympiádu v roku 1933. V tom čase čelil Whitakerovi vážne trestné obvinenia (pozri nižšie); nikdy nebol vybraný do budúcich tímov. Americké tímy bez Whitakera boli schopné získať zlaté medaily na olympiáde v rokoch 1931, 1933, 1935 a 1937, spolu s mnohými individuálnymi medailami. V roku 1939 sa Západná šachová asociácia a Národná šachová federácia zlúčili do Šachovej federácie Spojených štátov.