Napíšte pokračovanie pre tento odsek - Na rozdiel od iných bývalých kolónií, ako sú napríklad tie v Amerike a Austrálii, Európania a ich potomkovia na africkom kontinente nikdy neprevyšovali počet domorodých obyvateľov; napriek tomu našli spôsoby, ako konsolidovať moc a vyvíjať neprimeraný vplyv na administratívne politiky svojich príslušných metropolitných krajín. Niektorí stratili zmysel pre identifikáciu s Európou a vytvorili si vlastné nacionalistické hnutia, konkrétne v Južnej Afrike a Rhodézii (teraz známej ako Zimbabwe). Koloniálne administratívy považovali trvalých bielych obyvateľov za rastúcu zodpovednosť, pretože sa snažili ovládať svoje adoptované africké vlasti. Pravdepodobne tiež zapojili vládu do konfliktu s Afričanmi, čo vyžadovalo drahé vojenské kampane a neoddeliteľne poškodené vzťahy medzi poslednými a metropolitnými mocnosťami. To bol bežný trend v afrických kolóniách od konca 18. do začiatku 20. storočia. Napríklad v holandskej Kapskej kolónii guvernér Joachim van Plettenberg vymedzil hranice územia okolo roku 1778 so súhlasom Xhosa náčelníkov; v nasledujúcom roku holandskí kolonisti porušili hranicu a zaútočili na Xhosa, čo vyvolalo krvavé vojny Xhosa.
- Áno. Spory medzi nemeckými kolonistami a ľuďmi Matumbi a Ngoni významne prispeli k povstaní Maji Maji v roku 1905-1907. V tom istom období boli európski obyvatelia koloniálnej Kene do veľkej miery zodpovední za vyvolanie povstania Masajov.