V roku 1612 pokračoval vo svojich teologických štúdiách v Tübingene. Po záverečnej skúške v roku 1614 sa stal diakonom vo Vaihingen an der Enz a v roku 1620 kňazom v Calw. Tu zreformoval školu a sociálne inštitúcie a založil inštitúcie pre charitu a iné pomôcky. Za týmto účelom založil "Christliche Gottliebende Gesellschaft" ("Kresťanská spoločnosť milujúca Boha"). V roku 1628 plánoval "Unio Christiana". Získal finančné prostriedky a priniesol účinnú pomoc na obnovu mesta Calw, ktoré bolo zničené v bitke pri Nördlingene (1634)
od cisárskych vojakov a navštívil ich mor. V roku 1639 sa stal dvorným kazateľom a radcom konzistória ("Konsistorialrat") v Stuttgarte, kde obhajoval základnú cirkevnú reformu. Stal sa aj duchovným poradcom kráľovskej princeznej z Württemberska.