Spolu s ďalšími nasledovníkmi Brătianu (vrátane Garabet Ibrăileanu) Stere začal kampaň za odvolanie konzervatívneho kabinetu premiéra Gheorgheho Grigore Cantacuzina, v čase, keď tento tiež čelil nesúhlasu Take Ionescu. To sa zhodovalo s vypuknutím roľníckej revolty v roku 1907.
, ktoré sa podarilo zvrhnúť vládu po tom, čo Ionescu súhlasil s podporou návratu Dimitrieho Sturdzu k moci, ako prostriedok na zabezpečenie reakcie na problémy. Rovnako ako mnohí iní "veľkorysí", Stere bol začlenený do novej administratívy a stal sa prefektom okresu Iași; namiesto toho, aby zavolal rumunskú armádu, aby upokojila oblasť, zasahoval do vzťahov medzi pozemkovými vlastníkmi a roľníkmi, aby zabezpečil lepšie podmienky pre týchto, čím spôsobil alarm v konzervatívnom tábore. Hoci sa v jeho prefektúre nezaznamenali žiadne násilné represie proti povstalcom, jeho spojenie s represívnym kabinétom bolo predmetom kritiky mnohých jeho bývalých spojencov, najmä Constantin Dobrogeanu-Gherea, Paul Bujor a Constantin Mille. Spolu s jeho zástupcom prefektom Gheorghe Gh. Mârzescu, Stere odstúpil z funkcie v apríli a bol nahradený Gheorghe Kernbachom, ktorý sa pripravoval kandidovať v legislatívnych voľbách v tom roku <unk> pre 2. volebný kolégium v Iași; vyhral miesto koncom mája.