Napíšte pokračovanie tohto odseku - Vývoj v 80. rokoch 20. storočia veľmi pomohol potvrdiť dlhoročné diagnózy východonemeckého ekonomického modelu Bernharda Steinbergera. V týchto krajinách boli sovietske sponzorované štáty východnej Európy tradične schopné obchodovať. Východné Nemecko sa počas 60. a 70. rokov 20. storočia tešilo takmer monopolu v ťažkom strojárstve a iných "technických" výrobných odvetviach, ale počas 80. rokov 20. storočia, keď sa ťažký priemysel v Sovietskom zväze začal modernizovať, východní nemeckí obchodníci na spoločných vývozných trhoch sa začali stretávať so sovietskymi kamarátmi nie ako partnermi, ale ako obchodnými súpermi. Krajina bola stále viac závislá od rôznych skrytých dotácií zo západného Nemecka a dochádzali jej hotovosť a úver. Po roku 1985 vetry zmeny fúkali zo všetkých miest, moskovský Kreml zanechal stále viac geriatrických politických lídrov Východného Nemecka pocitom izolácie a neistoty o budúcnosti (hoci sa ich záväzok k "tradičnému" socializmu javil ako pevný). Keď v novembri 1989 protestujúci v uliciach prelomili berlínsky múr, rýchlo sa ukázalo, že sovietske jednotky, ktoré tam stáli, nedostali príkaz zasiahnuť v záujme zachovania stavu quo. Nebolo by opakovanie roku 1953
- Áno. Udalosti nadobudli svoj vlastný tempo. V tomto kontexte Bernhard Steinberger 15. januára 1990 videl príležitosť obnoviť svoju kampaň za spravodlivosť s návrhom na "revíziu rozsudkov proti Harichovi, Steinbergerovi a Hertwigovi" na Najvyšší súd vo východnom Berlíne. Opäť zhrnul svoje reformné myšlienky z roku 1956, ktoré sa jednoducho točili okolo čoraz väčšinových cieľov pre de-stalinistickú socialistickú stranu a založenie demokratického východonemeckého štátu.