Napíšte pokračovanie tohto odseku - Kráľovské sily pod Morillom a Moralesom obsadili Cartagenu a Bogotu
V roku 1816. Pred odchodom do Novej Granady Morillo zrušil väčšinu neregulárnych síl, ktoré bojovali pod Bovesom, okrem tých, ktoré vzal do Novej Granady. S malými vyhliadkami sa niektorí "pardos" a "llaneros" začali pridávať k povstaním, ktoré vypukli proti španielskej nadvláde na širokých pláňach južnej Venezuely. Medzitým sa Bolívar rozhodol vyplávať na Jamajku, aby získal britskú pomoc, ktorá bola zamietnutá. Odtiaľ odišiel na Haiti, ktorá bola prvou latinskoamerickou republikou, ktorá získala nezávislosť. Bolívar sa s podporou haitianskeho prezidenta Alexandra Pétiona a s námornou pomocou Luisa Brióna, ďalšieho emigranta, ktorý bol obchodníkom z Curaçao, vrátil na ostrov Margarita, bezpečnú republikánsku pevnosť, ale jeho velenie republikánskych síl nebolo stále pevné. Mariño, ktorý sa s Bolívarom vrátil z Haiti, viedol svoje vlastné výpravy a v roku 1817 sa mu podarilo dočasne zaujať Cumaná. S Briónom, ktorý zásoboval malú flotilu, Bolívar vyplával na západ pozdĺž venezuelského pobrežia do Ocumare de la Costa (Expedicia Los Cayos), kde v plnení Pétionovej žiadosti oficiálne vyhlásil koniec otroctva (hoci to nebolo vypočuté). Morales, ktorý sa vrátil do Venezuely po dobytí Novej Granady, zaútočil na republikánske expedičné sily s armádou, ktorá početne prevažovala republikánov. Bolívar utiekol a s Briónom sa opäť plavil na Haiti. Piarovi a Gregorovi MacGregorovi, škótskemu slušnému vojakovi, ktorý bol predtým aktívny v Novej Granade, sa však podarilo utiecť so svojimi silami do vnútrozemia krajiny a poraziť Moralesa v El Juncal v septembri 1816, predtým ako sa presťahovali na juh do Guayany.