Zatiaľ čo niektoré ideológie samosprávy, ktoré zastávali komuneri, sa zdajú predobrazovať neskoršie demokratické povstania proti španielskej koloniálnej nadvláde, najmä medzi vidieckou vetvou povstania, historici Adalberto López a James Schofield Saeger varujú, že dávať tejto zjavnej podobnosti príliš veľkú váhu by bola chyba. Podľa Saegara bola revolta oveľa bližšie k tradíciám 16. a 17. storočia a "bola predovšetkým miestnym povstaním, ktoré viedli miestne záujmové skupiny a nesúviselo s dôležitými zmenami v španielskej ríši, ktoré sa začali v 18. storočí". Nemalo to veľa spoločného s povstaním komunérov z Novej Granady alebo povstaním Túpaca Amaru II.
ktoré sa vyskytli v roku 1780. López súhlasí s tým, že povstanie Comuneros nebolo "skutočnou revolúciou", ktorá mala za cieľ zásadnú zmenu v Paraguaji; väčšina Paraguajčanov sa považovala za verných služobníkov koruny a nesnažila sa zásadne zmeniť politickú alebo ekonomickú štruktúru provincie. Skôr sa pokúšali presadiť kontrolu nad jezuitmi, ktorí boli považovaní za podkopávajúcich provinciu a za zvyšujúcich jej chudobu.