Napíšte pokračovanie tohto odseku - Nicolau sa narodil v Bukurešti v roku 1889. Ako študent strednej školy sv. Sava sa spriatelil s Constantinom Titelom Petrescom a Michailom Cruceanom, ktorí sa neskôr stali známymi ako socialistickí militanti. Po ukončení stredného vzdelania sa Nicolau vyškoloval na právnika, získal titul z miestnej univerzity, doktorát v Paríži, predtým ako bol prijatý do advokátskej komory v Bukurešti. Jeho prvé kontakty s rumunským socialistickým hnutím, ktoré bolo v tom období stále v chaose, prišli prostredníctvom jeho členstva v Bukurešťskom študijnom kruhu socialistických študentov medzi rokmi 1908 a 1909. Čoskoro potom začal písať pre "România Muncitoare", hlavné socialistické tlačové miesto. Jedným z jeho prvých významných príspevkov bola jeho korešpondencia z Talianska, v ktorej kritizoval reformistický postoj miestnej socialistickej strany. V roku 1911 "România Muncitoare" uverejnila Nicolauov antimilitaristický manifest "Na nováčikov". Pripomínajúc na príspevok armády pri potláčaní roľníckej povstanie v roku 1907
, brožúra vyzvala nových rekrutov, aby si vybrali inú cestu a odmietli podporovať vládny zásah proti požiadavkám robotníkov a roľníkov. V dôsledku toho bol v máji 1912 postavený pred súd Ilfovského krajského súdu, kde potvrdil myšlienky vyjadrené v manifeste. Obhajoval ho kolega socialista Mihail Gh. Bujor, Toma Dragu a Titel Petrescu, a socialistický sympatizátor Constantin Mille, Nicolau bol nakoniec oslobodený porotou. V júni 1912 spolu s Constantinom Dobrogeanom Ghereom, Ecaterinou Arborou a ďalšími zastupoval Bukurešťský socialistický klub na Piatom kongrese Sociálnodemokratickej strany Rumunska (PSDR), kde bol zvolený za člena výboru vydavateľstva strany. Aby unikol obťažovaniu zo strany úradov, Nicolau sa rozhodol opustiť Rumunsko do Paríža, kde pokračoval vo štúdiách práva na Sorbóne a pridal sa k francúzskej sekcii Pracovníckej internacionály.