Napíšte pokračovanie pre tento odsek - Po porážke v povstaní, Caldas, obávajúc sa odvety, utiekol do Popayánu, ale zistil, že ho predstihli kráľovské vojská pod velením budúceho vicekráľa Juana Sámana, potom odišiel do provincie Antioquia. Antioquia vyhlásila nezávislosť ako "štát Antioquia" alebo "Slobodný a suverénny štát Antioquia". Štát Antioquia vymenoval Juana del Corrala za diktátora a del Corral privítal Caldasa a vymenoval ho za zakladateľa Vojenskej školy a za riaditeľa pušných závodov a generálneho inžiniera, ako aj za plukovníka. Ako inžinier bol Caldas zodpovedný za výstavbu budov, práškových mlynov a tovární na výrobu zbraní, ako aj za výrobu mincí. V roku 1814 vyučoval na Akadémii inžinierov v Medellíne. Medzi rokmi 1813 a 1814 mal na starosti opevnenie pozdĺž rieky Cauca a inštaláciu továrne na pušky a pušný prach. Koncom roku 1814 bol Nariño porazený a zatknutý španielskou korunou a Bolívar a jeho armáda prinútili Cundinamarku podriadiť sa Spojeným provinciám. Federalistická generálna vláda, ktorá bola založená v Santafé, s rastúcimi obavami z možnosti španielskeho opätovného dobývania
Po začatí Morillovej kampane, potom zavolal Caldasa, aby ho poveril vytvorením podobnej vojenskej školy a budovaním mostov, zákopov a opevnení okolo mesta. Bol poslaný k severnej armáde a k opevňovaniu ciest v Quindío.