Napíšte pokračovanie tohto odseku - V druhej svetovej vojne sa požiarne bomby používali ako účinná bombardovacia zbraň, často v spojení s vysoko výbušnými bombami. Pravdepodobne najznámejšími zápalnými útokmi sú bombardovanie Drážďan a bombardovanie Tokya 10. marca 1945.
- Áno. Použilo sa mnoho rôznych konfigurácií zápalných bômb a široká škála plniacich materiálov, ako je polymer izobutylmetakrylátu (IM), napalm a podobné vzory želejového ropy, z ktorých mnohé vyvinula americká služba chemického boja. Testované a použité boli rôzne spôsoby odovzdávania, napr. malé bomby, bombové súpravy a veľké bomby. Napríklad veľká nábojnica bola naplnená malými paličkami zápalných látok (bombletov); nábojnica bola navrhnutá tak, aby sa otvorila vo výške a rozptýlila bomblety, aby pokryla širokú plochu. Výbušná nálož potom zapálila zápalný materiál a často vyvolala zúrivý požiar. Oheň by horel pri extrémnych teplotách, ktoré by mohli zničiť väčšinu budov z dreva alebo iných horľavých materiálov (budovy postavené z kameňa majú tendenciu odolávať zápalnej deštrukcii, pokiaľ sa najprv nerozpustia vysokými výbušninami).