Na začiatku 50. rokov 20. storočia sa obnovil záujem o RSL ako inštitúciu po austrálskom zapojení do druhej svetovej vojny (1939-45), kórejskej vojny (1950-53) a malajského komunistického povstania.
1954 <unk> podporil myšlienku rozšírenia Toowoombskej pamätnej sály vojakov, aby sa zlepšili klubové zariadenia pre členov a väčšia tanečná sála pre občanov Toowoomba a okresu. Firma Hodgen &amp; Hodgen bola opäť požiadaná, aby pripravila plány,. Navrhovaná schéma spočívala v tom, aby sa hala z roku 1930/31 nahradila väčšou, dvojposchodovou budovou s čiastočným suterénom a strešnou záhradou. Suterén by mal obsahovať kuchyňu a jedálňu; prízemie by malo obsahovať tanečnú parket; a horné poschodie by malo obsahovať kaviareň a bar. Ponukové ceny sa ukázali ako nepriaznivé, takže rozšírenia boli upravené tak, aby obsahovali len jednopodlažnú tanečnú sálu s kuchyňou v suteréne a jedálňou, pričom sa vynechali akékoľvek nové zariadenia pre členov RSL. V rokovaniach s mestskou radou Toowoomba o tejto záležitosti v marci 1956 Dr. Furness, prezident pobočky RSL v Toowoombe, vysvetlil, že upravený plán bol určený pre občanov Toowoomba, aby poskytol centrálne umiestnenú tanečnú parket, ktorá by mohla byť použitá na rôzne verejné funkcie. RSL verila, že by mali stavať pre celú komunitu, nie len pre vrátených vojakov.