Napíšte pokračovanie tohto odseku - 6. a 17. júla 1794 Dubois viedol svojich vojakov do bojov proti koalícii. Bojoval v bitke pri Aldenhovene 2. októbra, kde viedol rezervu kavalérie s 4000 mužmi. Pohádal sa s dodávateľským oddelením, čo spôsobilo rozchod s Jourdanom. Z armády odišiel začiatkom roku 1795. Povstanie 1. prairiálneho roka III vypuklo 20. mája 1795, keď dav ozbrojených ľudí vtrhol do Národného zhromaždenia a zavraždil poslanca. V tom čase v Paríži dostal Dubois 21. januára velenie nad hlavným mestom. Na druhý deň vojaci pod vedením Jeana-Charlesa Pichegruho potlačili povstanie. Dubois sa vrátil do "Armády Severu", kde velel oddelení Jemappes. Na túto neaktívnu úlohu sa rozčuľoval a požiadal o presun do "Armády Talianska", aby nahradil zabitú Amédée Emmanuel François Laharpeovú; žiadosť bola splnená. Dňa 4. septembra 1796 bol Dubois zasiahnutý tromi guľkami z muškety, keď viedol svojich jazdcov v bitke u Rovereta.
- Áno. Smrteľne zranený generál sa nadýchol pred Napoleonom Bonapartom: "Umriem za republiku. Mám čas zistiť, či víťazstvo je úplné?" DUBOIS je na stĺpci 25 Triumfálneho oblúka.