Vyplňte nasledujúcu vetu: Na začiatku roku 1920 Sultanov zintenzívnil svoje úsilie o prevzatie kontroly nad regiónom pod ázerbajdžanskou vládou vydaním ultimáta Arménskej národnej rade. Začiatkom roku 1920 Parížska mierová konferencia uznala "de facto" nárok Azerbajdžanu na Karabach. Ale keďže konferencia skončila bez vydania konečného rozhodnutia o Karabachu, Sultanov obhajoval miestne riešenie, ktoré požadovalo, aby bol región začlenený do Azerbajdžanu. Posilnil veľkosť posádok v Khankendi a pokračoval v presúvaní svojich vojakov, opäť bez požadovaného súhlasu svojej administratívnej rady. Etnické napätie v Karabachu sa opäť zvýšilo, keď azerbajdžanské jednotky lynčovali a zabili niekoľko Arménov v Khankendi a v februári toho roku drancovali okolité oblasti. Na začiatku marca, po tom, ako sa delegácia Karabašských Arménov stretla v dedine Šóš a odmietla možnosť spojenia s Azerbajdžanom, Sultanov sa snažil sprísniť svoju kontrolu nad Karabachom: zakázal Arménom opustiť Šúšu bez povolenia, umiestnil azerbajdžanské jednotky v domovoch Arménov, nariadil arménskym veteránom bývalého ruského vojska, aby sa zaregistrovali, aby sa nemohli zúčastňovať na vojenských aktivitách, a vypracoval plány na zničenie niekoľkých arménskych dedín, aby prerušil spojenie medzi Arménmi v Karabachu a regiónom Zangezur. V marci 1920 sa masové zabíjanie arménskeho obyvateľstva uskutočnilo v
Masakr v Šuši.