Napíšte pokračovanie tohto odseku - Belgicko získalo svoju nezávislosť revolúciou
z roku 1830. Rovnako ako ostatné európske veľmoci, Británia bola pomalá v uznaní nového štátu. Dokonca ani zvolenie Leopolda Sachsen-Koburského, bývalého zaťa britského kráľa Juraja IV. a strýka budúcej kráľovnej Viktórie, za kráľa Belgičanov, nedosiahlo diplomatické uznanie Londýna. Vznik Belgicka spôsobil rozpad Spojeného kráľovstva Holandska, jedného z niekoľkých nárazníkových štátov založených po skončení napoleonských vojen ako kontrola proti budúcej expanzii Francúzska, a Londýn sa obával, že tento novovytvorený národ nebude schopný prežiť nepriateľskú expanziu svojich susedov. Európsky kongres organizovaný Britmi vytvoril Londýnsku zmluvu z roku 1839, na základe ktorej Veľké mocnosti (a Holandsko) formálne uznali nezávislosť Belgicka a (na britské naliehanie) zaručili jeho neutralitu.