Napíšte pokračovanie pre tento odsek - Nakoniec, v lete 1916, premiér Brătianu zavrhol svoje výhrady a Rumunsko vstúpilo do vojny ako krajina Entente. Zatiaľ čo Constantin mal za úlohu zabezpečiť priamu ruskú vojenskú účasť a vojenskú pomoc pre rumunský front, Georg sa opäť dobrovoľne prihlásil na vojenskú službu. Údajne bol zaradený ako vojak, ale bol videný ako cestoval so svojím služobníkom. Bol pridelený k velení druhej armády v južných Karpatoch, kde sa stretol s generálom Alexandrom Averescuom a ďalšími dôstojníkami. Averescu si ho pamätal ako pochybnú postavu, ktorá si nezaslúžila jeho dôveru, a najmä si všimol Diamandyho myšlienky o používaní rozširujúcich sa nábojov proti rakúsko-uhorskej armáde (ktorá údajne iniciovala ich použitie v boji). Diamandy sa zúčastnil bojov v zákopoch v prvej línii, ale stále ho sužovali problémy s pľúcami a srdcom a nakoniec ho poslali do nemocnice za líniou. V tom čase sa predpovede Diamandyho o bulharskej neutralite a rumunskej pripravenosti na vojnu ukázali ako nesprávne, pričom Rumunsko utrpelo bolestivú porážku v bitke pri Turtucaia
- Áno.