Vyplňte nasledujúcu vetu:
Strašné zemetrasenie, ktoré zničilo Lisabon 1. novembra 1755, navždy zmenilo Perezovu produkciu. Ópera do Tejo bola po šiestich mesiacoch po otvorení zničená a dvor sa stiahol z divadel. V nasledujúcich siedmich rokoch sa neprodukovala žiadna opera a odvtedy len menej veľkolepým spôsobom. Počas posledných 23 rokov svojho života Perez napísal len tri nové opery. Namiesto toho skomponoval obrovské množstvo cirkevnej hudby, ktorá pokrýva takmer všetky rituály a praktiky dvoch hlavných hudobných kaplniek Lisabonu, Kráľovskej a Seminário da Patriarcal. Nikdy neopustil Portugalsko, takže jeho medzinárodné uznanie pomaly klesalo. Napriek tomu Gerber poznamenal, že od roku 1766 boli Perezove skladby známe a žiadané v Nemecku a že v roku 1790 bol "jedným z najslávnejších a najobľúbenejších skladateľov medzi talianskymi majstrami... jedným z najnovších skladateľov, ktorí si zachovali prísnosť kontrapunktu". J. C. Krause menoval Hasse, Perez a Paisiello ako uspokojivé modely. V roku 1774 sa Perez stal aklamovaným členom Londýnskej akadémie starovekej hudby a mal jediné plnohodnotné dielo vytlačené za svojho života, "Mattutino de 'Morti" (jeho tretia sada úradu mŕtvych), ktorú tam publikoval Bremner. Jeho hudba, najmä náboženská, bola v Taliansku veľmi rozšírená. Počas posledných štyroch rokov svojho života Perez trpel chronickou chorobou, nakoniec stratil zrak, ale pokračoval v komponovaní. V roku 1778 ho jeho žiaka, teraz portugalská kráľovná Mária I., urobila rytierom Kristovho rádu; keď zomrel v Lisabone, nariadila prepracovaný pohreb na náklady koruny.