Pred nezávislosťou v októbri 1953 Laos takmer úplne postrádal profesionálny vojenský školský systém <unk> Školy dôstojníkov, poddôstojníkov (NCO) a personálu, plus technické a odbočné školenia <unk> pre svoje ozbrojené sily a spoliehal sa na zahraničnú pomoc pri výcviku svojho personálu. Začiatkom 50. rokov 20. storočia boli laosskí dôstojníci a vybraní vojakovia vyslaní do zahraničia, aby navštevovali špecializované kurzy a pokročilé školy, a táto prax by pokračovala počas 60. a začiatkom 70. rokov 20. storočia. V posledných rokoch prvej indočínskej vojny sa však postupne začala formovať malá domorodá vzdelávacia infraštruktúra (počiatočne prevádzkovaná výlučne Francúzmi) a ako
Laotianská občianska vojna pokračovala, bola rozšírená s pomocou amerických programov pomoci, pričom väčšinu výcviku vykonávali americkí poradcovia.