V roku 1968, so zvyšujúcim sa sovietskym znepokojením nad liberalizačnou agendou reformistického prvého tajomníka Komunistickej strany Československa Alexandra Dubčeka, známeho ako Pražská jar, boli sovietske a varšavské sily pripravené uskutočniť vojenskú intervenciu.
- Áno. Moskvitelev dostal velenie nad tromi regulárnymi leteckými plukmi a letel s nimi do Československa na bojové misie na podporu intervenčných síl. Neskôr, koncom roku 1968, bol vymenovaný za zástupcu veliteľa 4. nezávislej armády vzdušnej obrany a náčelníka armádnej letectva v Sverdlovsku. V roku 1970 Moskvitelev absolvoval štúdium v neprítomnosti a absolvoval Akadémiu vojenského velenia vzdušnej obrany. V tom čase už bol plukovníkom a bol vymenovaný za zástupcu veliteľa leteckého zložky moskovského okresu protivzdušnej obrany. Po štyroch rokoch na tomto mieste bol povýšený na veliteľa leteckej zložky okresu a stal sa členom jeho vojenskej rady. V apríli 1977 slúžil Moskvitelev ako veliteľ leteckej zložky všetkých sovietskych vzdušných obranných síl, nasledoval dvakrát hrdinu Sovietskeho zväzu generál-plukovníka letectva Andreja Borovykha. Na tejto pozícii sa nachádzal nasledujúce desaťročie, pričom tiež pôsobil ako zástupca predsedu a predseda Štátnej komisie pre prijímanie nového leteckého vybavenia, počas ktorej dohliadal na testovanie a zavedenie najnovších vývojov v sovietskych leteckých konštrukciách, vrátane lietadiel MiG-23, MiG-25, MiG-31, Su-27 a A-50. Od marca 1987 pôsobil ako zástupca na veliteľstve spojeneckých síl krajín Varšavskej zmluvy, pod vedením Wolfganga Reinholda z GDR &lt;a href="Kommando%20LSK/LV"&gt;Kommando LSK/LV&lt;/a&gt;, až do odchodu do dôchodku v roku 1990.