Napíšte pokračovanie pre tento odsek - 9. apríla 1940 nacistické Nemecko napadlo Nórsko a dobývalo prístavy pozdĺž nórskeho pobrežia od Osla po Narvik. Hlavnou poľnou delostreleckou zbraňou nórskej armády, ktorá čelila invázii, bol model Ehrhardt 1901. Počas dvoch mesiacov bojov v nórskej kampani, ktoré nasledovali, nórske poľné delostrelectvo trpelo veľkými organizačnými ťažkosťami. Ťažkosti boli čiastočne spôsobené skutočnosťou, že počas siedmich mesiacov neutrality, ktoré predchádzali invázii, bolo mobilizovaných len veľmi málo delostreleckých jednotiek. Jednotky, ktoré boli aktivované na ochranu nórskej neutrality, boli vybavené hlavne puškami a ľahkými a ťažkými guľometmi. V zmätku a chaose, ktorý nasledoval po nemeckej invázii, bola väčšina nórskych jednotiek mobilizovaná len na improvizovanom základe, s obmedzenými zásobami a malým časom na to, aby sa správne zorganizovali pred tým, ako išli do boja s Nemcami. Iba v severnom a západnom Nórsku mali jednotky (6. divízia v severnom Nórsku a 4. brigáda v západnom Nórsku) čas na usporiadanú mobilizáciu. Vzhľadom na úplný nedostatok špeciálnych protitankových kanónov v nórskej armáde, boli modely 1901 nútené do služby v improvizovanej protitankovej úlohe počas bojov vo východnom Nórsku. Poľné delá boli použité v režime priamej paľby z blízka proti nemeckým tankom. Všetkých 12 poľných delí modelu 1901, ktoré boli premenené na motorizovanú dopravu, bolo pri vypuknutí vojny nasadených do severného Nórska, štyri v okrese Troms a osem vo východných častiach Finnmarku. Sedem z týchto kanónov bolo v akcii na fronte Narvik.
, podporujúc nórsku protiofenzívu proti Gebirgsjägerom Eduarda Dietla.