Napíšte pokračovanie pre tento odsek - V preludiu k nezávislosti boli v roku 1947 do ústavného zhromaždenia Barmy zvolení dvaja Rohingovia, M. A. Gaffar a Sultan Ahmed. Po tom, ako sa Birma stala nezávislou v roku 1948, M. A. Gaffar predložil memorandum s odvolaním sa na vládu Birmskej únie, ktorá vyzývala na uznanie pojmu "Rohingya", založeného na miestnych indických menách Arakan (Rohan a Rohang), ako oficiálneho názvu etnicity. Sultan Ahmed, ktorý pôsobil ako parlamentný tajomník ministerstva pre menšiny, bol členom komisie Justice Sir Ba U, ktorá bola poverená preskúmaním, či by sa divízii Arakan malo udeliť štátnosť. Počas všeobecných volieb v Barme v roku 1951 bolo do barmského parlamentu zvolených päť Rohingov, vrátane jednej z prvých dvoch žien v parlamente, Zury Begum. Šesť poslancov bolo zvolených počas všeobecných volieb v Barme v roku 1956 a následných doplnkových volieb. Sultán Mahmud, bývalý politik v britskej Indii, sa stal ministrom zdravotníctva v kabinete premiéra Barmy U Nu. V roku 1960 Mahmud navrhol, aby buď severný Arakan s väčšinou Rohingov zostal pod centrálnou vládou, alebo sa stal samostatnou provinciou. Počas všeobecných volieb v Barme v roku 1960 sa premiér U Nu zaviazal, že celý Arakan sa stane jednou provinciou. Burmský štátny prevrat v roku 1962
ukončil politický systém v štýle Westminsteru. Zákon o občianstve z roku 1982 zbavil väčšinu Rohingov občianstva.