Napíšte pokračovanie pre tento odsek - Podnecujúc vojnu falošnou diplomatickou urážkou, Sulejman Veľký (1520<unk>1566) zaútočil na Maďarské kráľovstvo a v roku 1521 dobyl Belehrad. Neváhal zaútočiť na oslabené kráľovstvo, ktorého menšia, zle vedená armáda (približne 26 000 maďarských vojakov v porovnaní s 45 000 osmanskými vojakmi) bola porazená 29. augusta 1526 v bitke pri Moháči. Tak sa stal vplyvným v Maďarskom kráľovstve, zatiaľ čo jeho polovásal Ján Zápolya a jeho nepriateľ Ferdinánd I. si obidvaja nárokovali trón kráľovstva. Suleiman išiel ďalej a snažil sa rozdrviť rakúske sily, ale jeho obliehanie Viedne
V roku 1529 zlyhal po tom, ako ho začiatok zimy prinútil k ústupu. O titul maďarského kráľa sa sporovali Zápolya a Ferdinand až do roku 1540. Po dobytí Budy Otomanmi v roku 1541 západ a sever uznali Habsburgovca za kráľa ("Kráľovské Maďarsko"), zatiaľ čo centrálne a južné grófstvá boli pripojené osmanským sultánom a na východe vládol syn Zápolya pod názvom Východné maďarské kráľovstvo, ktoré sa po roku 1570 stalo kniežatstvom Transylvánie. Zatiaľ čo veľká časť z 17 000 a 19 000 osmanských vojakov slúžiacich v osmanských pevnostiach na území dnešného Maďarska boli ortodoxní a moslimskí balkánski Slovania, južní Slovania tiež slúžili ako akıncıs a iné ľahké jednotky určené na rabovanie na území dnešného Maďarska.