Dokončite nasledujúcu vetu: Národný postoj sa stal základom všetkých Hoxhových politík, pretože vojna vytvorila "štát obléhnutého nacionalizmu" preniknutý mýtom, že albánska vojenská zdatnosť porazila sily Osy, ktoré sa stali stredobodom režimu v kontexte vzdelávania a kultúry. Ďalšie témy Hoxhovho nacionalizmu zahŕňali uctievanie Skanderbeg, stretnutie Ligy Prizren (1878), Kongres abecedy (1908), albánsku nezávislosť (1912) a zakladajúceho otca Ismaila Qemaliho, taliansku porážku počas vojny.
Vlora War (1920) a Hoxha ako tvorca nového Albánska. Počas komunizmu početní historici z Albánska s nacionalistickými perspektívami (Ramadan Marmallaku, Kristo Frasheri, Skender Anamali, Stefanaq Pollo, Skender Rizaj a Arben Puto) zámerne zdôraznili "tureckú divočinu" a "hrdinský kresťanský odpor proti" osmanskému štátu v Albánsku. Niektorí učenci, ktorí sa bránili týmto protiislamským a protitureckým propagandistickým tendenciám, boli prenasledovaní, zatiaľ čo komunistický režim zdôraznil mýty súvisiace so stredovekými Albáncami tým, že ich interpretoval ako "hrdinský ilirsky proletariát". V tejto súvislosti Hoxha zachoval národné pamiatky v mestských oblastiach s tým, že niektoré osady boli označené za "múzeové mestá", a tiež zdôraznil potrebu zachovať kultúrne dedičstvo, ľudové piesne, tance a kostýmy. Hoxha vytvoril a vytvoril kultúrne prostredie, ktoré bolo ovládané doktrinálnou propagandou zdôrazňujúcou nacionalizmus v oblasti literatúry, geografie, histórie, lingvistiky, etnológie a folklóru, aby ľudia v Albánsku mali zmysel pre svoju minulosť. Účinky medzi ľuďmi boli, že vštepovali izolácie, xenofóbiu, slavófóbiu, jazykovú jednotnosť a etnickú kompaktnosť.