Napíšte pokračovanie pre tento odsek - Hoci Chávez inšpiroval ďalšie hnutia v Latinskej Amerike, aby nasledovali jeho model "chavizmu" v snahe zmeniť Južnú Ameriku, neskôr bol považovaný za nepravidelný a jeho vplyv na medzinárodnej úrovni sa stal preháňaným. V zahraničnej politike Venezuely sa zameral na hospodársku a sociálnu integráciu Latinskej Ameriky prostredníctvom bilaterálnych obchodných a vzájomných dohôd o pomoci, vrátane jeho takzvanej "naftovej diplomacie", vďaka čomu sa Venezuela stala závislejšou od ropy, jej hlavnej komodity, a zvýšila sa jej dlhodobá zraniteľnosť. Chávez sa tiež zjednotil s autoritárskymi národmi a radikálnymi hnutím, ktoré boli považované za anti-západné, pričom vzťahy s Kubou a Iránom sa stali obzvlášť dôležitými. Zvlášť vzťahy medzi Venezuelou a Spojenými štátmi sa výrazne zhoršili, keď sa Chávez stal veľmi kritickým voči zahraničnej politike USA, postavil sa proti invázii do Iraku v roku 2003 pod vedením USA a odsúdil vojenskú intervenciu NATO v Líbyi.
- Áno. Vzťahy sa počas vlády prezidenta Baracka Obamu v júni 2009 trochu roztopili, aby sa krátko potom opäť postupne zhoršili. Chávez sa tiež zameral na rôzne nadnárodné inštitúcie na podporu svojej vízie latinskoamerickej integrácie, vrátane Petrocaribe, Petrosur a TeleSUR. Dvojstranné obchodné vzťahy s inými latinskoamerickými krajinami tiež zohrali významnú úlohu v jeho politike, pričom Chávez zvýšil nákup zbraní z Brazílie, vytvoril obchodné dohody o výmenu ropy za odborné znalosti s Kubou a vytvoril jedinečné barterové dohody, ktoré vymieňajú venezuelskú ropu za mäso a mliečne výrobky Argentíny, ktoré majú nedostatok peňazí. Priateľoval sa aj s parijskými štátmi, ako sú Bielorusko a Irán. Domáce zlé zaobchádzanie s krajinou za Chávezovej vlády bránilo Venezuele v posilnení jej postavenia vo svete.