Napíšte pokračovanie pre tento odsek - Hoci Nový rok 1956 znamenal nezávislosť Sudánu, Briti skutočne prevzali moc v roku 1954. Sudán takmer okamžite začal rozširovať svoje vzťahy s arabskými a africkými štátmi a potom so Sovietskym zväzom, Čínou, východnou Európou a Juhosláviou. Británia naďalej poskytovala značnú pomoc, vrátane vojenskej pomoci. Ako občianska vojna na juhu rástla v intenzite, Sudán bežne obviňoval "zlú koloniálnu politiku" ako jednu z príčin. Vzťahy s Britániou sa zmenšili, keďže vzťahy so Stredným východom a Afrikou sa zvýšili. Sudán prerušil vzťahy s Britániou v roku 1965 v súvislosti s jednostranným vyhlásením nezávislosti Južnej Rhodézie (teraz Zimbabwe). Chartúm obnovil vzťahy o rok neskôr, ale potom ich opäť prerušil v roku 1967 kvôli Šesťdňovej vojne medzi Izraelom a susednými štátmi. O rok neskôr sa vzťah obnovil. Sudán tvrdil, že Británia bola spojená s neúspešným pokusom o prevrat v roku 1976. Koncom sedemdesiatych rokov minulého storočia Spojené štáty nahradili Britániu ako prevládajúci západný vplyv v Chartúme, situácia, ktorá pokračovala až do zvrhnutia vlády Sadiq al-Mahdi
v roku 1989. Británia bola dôležitá z historických dôvodov a zachovala si silné obchodné väzby. Spojené kráľovstvo spolu so Spojenými štátmi a Nórskom silne podporilo mierový proces IGAD, ktorý viedol k ukončeniu konfliktu medzi Chartúmom a SPLM/A. Britský premiér Tony Blair navštívil Chartúm v októbri 2004, ale pri pokračovaní krízy zaujal kritickejšie stanovisko k sudánskej politike v Dárfúre. Zo všetkých členov EÚ bol postoj Británie k Dárfúru najbližší stanovisku Spojených štátov.