Napíšte pokračovanie tohto odseku - Lewald sa narodil v roku 1860; jeho teta bola židovská spisovateľka Fanny Lewaldová. Lewald sa stal štátnym úradníkom v Prusku v roku 1885 a v roku 1903 sa stal výkonným ríšskym komisárom. V tejto úlohe sa Lewald zúčastnil Svetovej výstavy v roku 1904
(ktoré sa konali spolu s olympijskými hrami), kde sa nezhodol s cisárom Vilémom II. o tom, či by Deutscher Olympischer Sportbund, ktorého bol prezidentom, mal byť politicky nezávislý. Po tom, ako Berlín získal právo usporiadať Letné olympijské hry v roku 1916 (ktoré boli neskôr zrušené kvôli vypuknutiu prvej svetovej vojny), Lewald povzbudil nemeckú ríšu, aby investovala do hier, tvrdiac, že je to porovnateľné so svetovou obchodnou výstavou. Do konca prvej svetovej vojny bol Lewald tak dobre prepojený ako najvyšší štátny úradník cisárskeho Nemecka, že osobne napísal reč o abdikácii poslednej cisárskej vlády. V čase Kappovho puču bol Lewald dočasným šéfom vlády, pretože všetci ministri opustili Berlín. Odmietol byť nútený pod paľbou, aby poskytol vládne finančné prostriedky pre vzbúrenú armádu. Lewald, konzervatívca, sa dostal do stále väčších ťažkostí so sociálnodemokratickými vládami a nakoniec odišiel do dôchodku z verejnej služby v roku 1923, ale zostal na viac ako desiatich čestných pozíciách, napr. zodpovedný za nemeckú medzinárodnú výmenu študentov, predstavenstvo niekoľkých významných múzeí a Národného olympijského výboru; bol zástupcom štátneho tajomníka. V roku 1935 Lewald odporučil, aby Pierre de Coubertin získal Nobelovu cenu.