Napíšte pokračovanie pre tento odsek - Stres z pretekov po celý rok a na niekoľkých kontinentoch nakoniec spôsobil zdravotné problémy pre Stewarta. Vyhral majstrovstvá sveta v roku 1971 napriek tomu, že trpel mononukleózou a kvôli mediálnym záväzkom v Spojených štátoch prekročil Atlantický oceán 186-krát. Počas sezóny Veľkej ceny v roku 1972 zmeškal Veľkú cenu Belgicka.
Na závode v Nivelles kvôli gastritíde musel zrušiť plány na jazdu s McLarenom Can-Am, ale vyhral argentínsku, francúzsku, americkú a kanadskú veľkú cenu, aby sa dostal na druhé miesto za Emersonom Fittipaldiom v rebríčku jazdcov. Stewart tiež súťažil vo vozidle Ford Capri RS2600 v európskom šampionáte cestovných áut, spolu s tímovým kolegom François Cevertom a ďalšími pilótmi F1, v čase, keď bola súťaž medzi Fordom a BMW na vrchole. Ich najlepší výsledok bol na 6 hodinách Paul Ricard, keď skončili na druhom mieste. V roku 1972 Stewart tiež získal OBE.