Zhrnúť článok:  Arsenal, pre zmenu, vystupoval so stopami disciplíny. Hrali s vyrovnanosťou. Tentoraz sa Arsene Wengerov tím odmietol nechať vtiahnuť do rýchlej honby za slávou. Robili to všetko rozumným spôsobom. Nie vždy to tak bolo. Možno sa poučili z útoku ľahkej brigády tri týždne predtým. Pätnásť po sebe idúcich rokov zápasov v Lige majstrov a stále sa učím dôležité lekcie. Hovoríme o pomalých prijímaní. Takéto vlastnosti by mali byť zakorenené v štruktúre klubu v tomto bode. Arsene Wenger sa teší na víťazstvo v Monaku, ale to nestačilo na to, aby sa dostal do ôsmej ligy. Olivier Giroud dal Gunnersovi nádej, skončil s odvahou, aby zvýšil nervy domácich hráčov. Aaron Ramsey vystúpil z lavičky, aby sa chytil voľnej lopty v boxe, aby vyrovnal rovnováhu v agregáte. Po debakle na Emirates Stadium v prvej etape sa naučili neopakovať svoje chyby, ale nič im to neprinieslo. Wengerov tím udržal čistú bilanciu a strelil dva góly proti obrane, ktorá v predchádzajúcich 12 domácich zápasoch stratila iba jeden gól, ale to bolo bezvýznamné. Namiesto toho, tu je ďalšia veľkolepá takmer nehoda, ktorú môžeme uložiť do kolekcie. Bola tam červená karta Robina van Persieho a neskorá šanca Nicklasa Bendtnera v Barcelone a víťazstvo 2:0 v Mníchove proti Bayernu, kopie tejto remízy, pred dvoma rokmi. Boli to štyri góly Lionela Messiho v roku 2010, keď Barca Pep Guardiola bola na vrchole, penále, ktoré priznal Kolo Toure v Liverpoole a takmer chybný gól proti AC Milánu, keď Wenger zúril na rozhodcu, keď prehral o štyri v San Siro. Opäť, boli tam "čo keby". Čo ak by Alexis Sanchez dostala pokutu namiesto toho, aby bola zatknutá za potápanie? Čo ak výstrel Dannyho Welbecka nezasiahol Aymena Abdennoura a odklonil sa pred polčasom? Čo ak Danijel Subasic nevytrhol tú jednu z horného rohu v posledných minútach? Čo keby sa Arsenal naučil, ako sa vyrovnať s dvojnásobným knockoutom proti kvalitnému súperovi?...
Pre zmenu, Arsenal vystupoval so stopami disciplíny. Hrali s vyrovnanosťou. Tentoraz sa Arsene Wengerov tím odmietol nechať vtiahnuť do rýchlej honby za slávou. Wengerovi hráči dokázali, že majú väčšiu zrelosť, než je najavo počas patetického prvého zápasu. Olivier Giroud tiež dokázal, že noc zmeškaných príležitostí bola niečo ako odchýlka uprostred horúcej formy.