Krátko pod vládou rodu Jagiellonovcov v osobnej únii s Maďarským kráľovstvom až do bitky pri Mohacs, boli České krajiny neskôr riadené v osobnej únii s Maďarským kráľovstvom a Rakúskym arcivojvodstvom Habsburskými svätými rímskymi cisármi, nakoniec prestali "de facto" (ale nie "de jure") existovať ako samostatná ríša a stali sa súčasťou Habsburskej monarchie, po potlačení českej revolty v bitke o Biele hory
- Áno. Po ďalšom storočí bola veľká časť regiónu oddelená od zvyšku krajín českej koruny, keď habsburska monarchia prehrala Slezské vojny proti Pruskému kráľovstvu pod vládou Fridricha Veľkého, a tak bola nútená vzdať sa väčšiny z nej (s výnimkou rakúskeho Slezska) v zmluvách z Breslaua a Berlína, ako aj strategicky dôležitú krajinu Kłodzko, časť základného územia Českého kráľovstva. Táto oblasť však bola súčasťou rímskokatolíckej pražskej arcidiecézy až do roku 1972.