Napíšte pokračovanie tohto odseku - Robertsova koncepcia lineárnej taktiky mala skorého kritika v mladšom historikovi Geoffrey Parker, ktorý sa pýtal, prečo údajne zastaralé španielske tercios porazili švédske lineárne formácie v bitke pri Nördlingene
V roku 1634. Parker namiesto toho navrhol, že kľúčovým vývojom bol výskyt talianskych opevnení v ranom novovekom Európe. Podľa tohto názoru ťažkosti pri dobývaní takýchto opevnení viedli k hlbokej zmene vojenskej stratégie. "Vojny sa stali sériou dlhotrvajúcich obliehaní", hovorí Parkerová, a bitky na otvorenom ihrisku sa stali "nezáležité" v regiónoch, kde existovala trace italienne. Nakoniec Parker tvrdí, že "vojenská zemepisná poloha", inými slovami existencia alebo absencia talianskej stopy v danej oblasti, formovala vojenskú stratégiu v ranom novoveku a viedla k vytvoreniu väčších armád potrebných na obliehanie nových pevností a ich posádky. Týmto spôsobom Parker umiestnil zrod vojenskej revolúcie na začiatku 16. storočia. Taktiež mu dáva nový význam, nielenže bol faktorom rastu štátu, ale bol aj hlavným faktorom, spolu s "Navalnou revolúciou" k vzostupu Západu nad inými civilizáciami.