V júli 1944 bol Suzuki vymenovaný za veliteľa 35. armády IJA. Táto armáda bola vytvorená na Filipínach pod japonskou okupáciou v očakávaní spojeneckých pokusov o inváziu a prevzatie Mindanao a ostrovov Visayan v stredných a južných Filipínach. Bola pod celkovým velením japonskej 14. oblastnej armády so sídlom v Cebu. Pôvodne bol určený ako posádková sila, ktorá by odolala dlhodobej vyčerpávacej vojne. Keďže vojenská situácia na pacifickom fronte bola pre Japonsko čoraz zúfalšia, cisárske generálne veliteľstvo nariadilo väčšinu 35. armády IJA na Leyte ako posilnenie japonských síl v
Bitka pri Leyte. V čase amerického pristátia na ostrove Leyte 20. októbra 1944 mal Suzuki 45 000 vojakov; Spojenci však japonské sily do konca decembra zničili. Keďže bitka bola prehrala, zostávajúcim jednotkám bola udelená nezávislá veliteľská autorita a bolo im nariadené ísť na zem a viesť partizánsku kampaň na svojich príslušných ostrovoch tak dlho, ako je to možné. Dňa 24. marca 1945 Suzuki utiekol do mesta Cebu a keď americké sily pristáli na Cebu 26. marca 1945, stiahol sa do kopcov a odtiaľ sa pokúsil stiahnuť do Mindanao. Dňa 8. apríla dostal telegram, že jeho asistent, major Rijome Kawahara, bol zabitý a že mesto Cebu padlo. Napriek tomu pokračoval vo svojej ceste na útek, ale keď sa o to pokúsil, jeho lode napadli lietadlá a Suzuki bol zabitý v akcii 19. apríla 1945. Po smrti bol povýšený na plného generála.