Napíšte pokračovanie tohto odseku - Prišiel na Západný front s významnou hodnosťou kapitána, viedol "najbrilantnejší" útok na nemecké zákopy blízko Fleurbaix, a hoci bol vážne zranený v hlave, držal sa svojho velenia, až kým operácia nebola úspešne dokončená. Za svoje činy bol vymenovaný za spoločníka Distinguished Service Order (DSO), čo je druhé najvyššie ocenenie pre dôstojníkov. Keď sa vrátil z nemocnice, bol povýšený na majora a bol dočasne velenie jeho praporu počas druhej bitky pri Bullecourt v máji 1917. V júli bol povýšený na podplukovníka a vymenovaný za veliteľa 10. praporu. Vedel tú jednotku počas bitky pri Menin Road Ridge.
V septembri bol vymenovaný za spoločníka rádu sv. Michaela a sv. Juraja v júni 1918. Snáď jeho najväčším úspechom bolo zachytenie Merrisa v júli, za čo mu bol udelený bar na jeho DSO, opäť za galantnosť. Pokračoval v šikovnom vedení svojho praporu počas sto dní ofenzívy a až do prímeria z 11. novembra. Počas vojny bol okrem už spomenutých vyznamenaní ocenený francúzskym vojnovým krížom a päťkrát bol spomenutý v správach.