V roku 1814 bola založená tajná organizácia Filiki Eteria s cieľom oslobodiť Grécko. Filiki Eteria plánovala spustiť povstanie na Peloponéze, v dunajských kniežatstvách a v hlavnom meste s okolitými oblasťami. Prvé z týchto povstaní sa začalo 6. marca 1821 v dunajských kniežatstvách, ktoré potlačili Osmani. 17. marca 1821 Manioti vyhlásili vojnu, čo bolo začiatkom revolučných akcií z iných kontrolovaných štátov. V októbri 1821 Theodoros Kolokotronis zajal Tripolicu, po ktorej nasledovali ďalšie povstania na Kréte, v Macedónsku a v strednom Grécku. Čoskoro sa medzi rôznymi gréckymi frakciami rozrástli napätie, ktoré viedlo k dvom po sebe idúcim občianskym vojnám. Egyptský Mehmet Ali súhlasil s tým, že pošle svojho syna Ibrahima Pashu do Grécka s armádou, aby potlačil povstanie výmenou za územný zisk. Koncom roku 1825 bola väčšina Peloponézu pod egyptskou kontrolou a mesto Missolonghi bolo obkľúčené a v apríli 1826 padlo. Ibrahimovi sa podarilo potlačiť väčšinu povstania na Peloponéze a Atény boli znovu dobyté. Rusko, Británia a Francúzsko sa rozhodli zasiahnuť do konfliktu a každý národ poslal námorníctvo do Grécka. Po tom, ako sa oznámila správa, že kombinovaná osmansko-egyptská flotila sa chystá zaútočiť na grécky ostrov Hydra, spojenecká flotila zachytila osmansko-egyptskú flotilu v bitke pri Navarine. Po týždňovej situácii, bitka
Začalo sa to, čo vyústilo do zničenia osmanskej-egyptskej flotily. S pomocou francúzskych výpravných síl pokračoval do dobytej časti stredného Grécka do roku 1828.