Vyplňte nasledujúcu vetu: P25 sa začal pretekať v nešampionátových pretekoch v septembri 1955. Výkon auta sa ukázal ako jeho silná stránka, ale jeho problémy s ovládaním a spoľahlivosťou sa rýchlo odhalili. Tri Type 25 boli zaregistrované pre Tonyho Brooksa, Mikea Hawthorna a Rona Flockharta v debutovom majstrovstve sveta modelu, Veľkej ceny Británie v roku 1956. Ale ani jeden nie je hotový. Problémy s spoľahlivosťou trápili tím počas raného vývoja P25. Veľké ventily boli náchylné k tomu, aby do motora vstúpili nečistoty, a jediný zadný disk často zlyhal. P25 by nedokončil Grand Prix, kým by Harry Schell nedosiahol piate miesto v
Veľká cena Monaka v roku 1958. Schell a Jean Behra skončili druhý a tretí v Holandskej Grand Prix v tom roku. Boli to prvé pódiá pre BRM. Ďalšie štyri body od Behry, Schella a nováčika Joakima Bonniera umiestnili BRM na 4. miesto v inauguračnom šampionáte konštruktérov. Bonnier získal svoje prvé víťazstvo spolu s BRM na Holandskej Grand Prix v roku 1959. Vďaka spoľahlivému fungovaniu P25 sa BRM podarilo získať tretie miesto v šampionáte konštruktérov. Akonáhle sa P25 stal spoľahlivým, Cooper začal revolúciu zadného motora a rýchlo urobil predné autá, ako je P25, zastaranými. BRM začal pracovať na modeli s zadným motorom, P48 krátko po víťazstve Bonnierho. P48 nahradil P25 v polovici sezóny 1960.