Napíšte pokračovanie pre tento odsek - V priebehu svojej histórie sa zloženie "tercia" a bojové formácie a taktika vyvíjali, aby čelili novým výzvam. "Tercio" formácie s dobre vyškolenými vojakmi a dobrou podporou jazdectva pokračovali v víťazstvách v hlavných bitkách v 17. storočí, ako napríklad Wimpfen (1622), Fleurus (1622), Breda (1624), Nördlingen
(1634), Thionville (1639), Honnecourt (1641) a Valenciennes (1656). Až po Rocroi (1643) bola reputácia španielskeho "tercia" takmer neporaziteľná v otvorenej bitke zničená. Napriek tomu porážku Rocroi urýchlil kolaps podpornej kavalérie, a nie zlyhanie "tercioovej" pešice. "Tercios" pokračovali v víťazstvách v bitkách po Rocroi, ako napríklad Tuttlingen v tom istom roku alebo Valenciennes (1656), ale ich štýl na bojisku sa naďalej vyvíjal. V tomto období sa neustále zlepšovali strelné zbrane a poľné delostrelectvo, čo dalo plytkejšiemu lineárnemu štýlu čoraz väčšiu výhodu. Koncom 17. storočia "tercios" prijali tak veľa lineárneho štýlu, že ich bojové formácie a taktiky často mali len malú podobnosť s klasickými "tercio" formáciami a taktikami predchádzajúceho storočia. V roku 1704 boli pravidelné španielske "tercios" premenené na pluky a pikeman ako typ pechoty bol odstránený. Organizácie rezerv a milície sa neskôr zmenili na podobné organizácie.