Napíšte pokračovanie pre tento odsek - Ako Arménci, Asýrčania a iní osmanské poddaní
, Gréci z Trabzondu a krátkodobá ruská kaukasská provincia Kars (ktorá v roku 1918 spadla späť pod osmanskú kontrolu) utrpeli rozsiahle masakre a to, čo sa dnes zvyčajne nazýva etnickou čistkou na začiatku 20. storočia, najprv mladými Turkami a neskôr kemalistickými silami. V oboch prípadoch bola zámienkou opätovná spolupráca pontských Grékov a Arménov s silami ich ruských spoluveriacich a "ochrancov" pred ukončením nepriateľských akcií medzi oboma ríšami, ktoré nasledovali po októbrovej revolúcii. Smrteľné pochody cez turecký hornatý terén, nútená práca v neslávne známom "Amele Taburu" v Anatólii a zabíjanie neregulárnymi bandami Topal Osmana viedlo k tomu, že v období od roku 1915 do roku 1922 zahynuli desiatky tisíc pontických Grékov. V roku 1923, po stovkách rokov, boli tí, ktorí zostali, vyhnaní z Turecka do Grécka ako súčasť výmeny obyvateľstva medzi Gréckom a Tureckom definovanej Lozanskou zmluvou. Autor Neal Ascherson vo svojej knihe "Čierne more" píše: