Napíšte pokračovanie tohto odseku - Po sudánskom prevrate v roku 1989
, Revolučná veliteľská rada pre národnú záchranu (vojenská vláda vedená Omarom al-Bashirom) sa zameriavala na okupantov. Vyhadzovanie bolo poverené v roku 1990 dekrétom č. 941 (schvaľovanie niektorých postupov na obmedzenie osídlenia squatterov) a zmenou zákona o občianskych transakciách. Vyhadzovanie niekedy viedlo k násilným epizódam, ako napríklad v októbri 1994, keď bolo pri protestoch v Khoder v Omdurmane zabitých najmenej jedenásť ľudí. V tomto prípade neexistoval súdny príkaz a nebolo vydané žiadne oznámenie. Minister inžinierskych záležitostí Dr. Bannaga komentoval: "Dátum nešpecifikujeme, pretože ak by sme [...] Budú organizovaní a budú organizovanou opozíciou". Plány núteného presídľovania odsúdili Spojené štáty a ďalší medzinárodní darcovia. V Kosti bolo vysídlených približne 72 000 okupantov a v Ad-Damazine 23 000. V roku 1992 Agentúra Spojených štátov pre medzinárodný rozvoj a Detský fond Organizácie Spojených národov odhadli, že 400.000 ľudí bolo vysídlených a presťahovaných do táborov, kde chýbali hygienické zariadenia a trhy. V novovytvorenom tábore Al Salaam bolo viac ako 80 000 ľudí. Neformálna osada v Angole bola zničená, ale mnohí z jej 50.000 obyvateľov sa jednoducho vrátili a znovu postavili svoje chatrče.