Doplňte nasledujúcu vetu: Japonský postup v Tichom oceáne bol zastavený začiatkom roku 1943 austrálskymi vojskami na Novej Guinei a americkými vojskami na Guadalcanal, po ktorom spojenci prešli do ofenzívy, postupujúc cez Novu Guineu a Šalamúnove ostrovy smerom na Filipíny. V priebehu roku 1944 začali Spojenci plánovať prevzatie Bornea. Za plánovanie operácie bolo zodpovedné generálne veliteľstvo generála Douglasa MacArthura v oblasti juhozápadného Tichomoria, ale vzhľadom na záväzok amerických síl k opätovnému dobytí Filipín bola úloha znovuobjaviť Borneo primárne pridelená austrálskym pozemným silám. Spojenecké operácie na Borneo pozostávali z vylodenia v Tarakane,
Labuan a Balikpapan. Pôvodne mal MacArthur v úmysle použiť Borneo ako odrazový mostík k opätovnému dobytí Javy, ale táto operácia bola neskôr zrušená a zodpovednosť za Holandskú východnú Indiu bola prenesená na veliteľstvo juhovýchodnej Ázie vedené Britmi. V plánovacej fáze, veliteľ austrálskych vojenských síl, generál Thomas Blamey odporučil vylodenie v Balikpapan, pretože veril, že by to neslúžilo žiadnemu strategickému účelu. Po dlhej úvahe, austrálska vláda súhlasila s poskytnutím síl pre túto operáciu. Spoločný náčelník štábov USA tiež mal obavy o strategickú nevyhnutnosť operácie, ale podľa historika Garth Prattena MacArthur manipuloval s austrálskou vládou a spoločným náčelníkom štábov, aby schválili zaber Balikpapan. Podľa historika Chrisa Coultharda-Clarka bol uvedeným účelom operácie "zabezpečiť prístav a ropné polia v tejto oblasti a vytvoriť základňu, z ktorej by sa mohli začať" budúce operácie. Okrem toho by sa obnovila vládna kontrola nad Holandskou Východnou Indiou.