Napíšte pokračovanie tohto odseku - Kongres sa rozpustil v treťom decembrovom týždni a ďalším krokom by bol kongres v Laibachu
diskutovať o zásahu s Ferdinandom. Metternich bol schopný ovládať Laibach viac ako akýkoľvek iný kongres, dohliadal na Ferdinandovo odmietnutie liberálnej ústavy, s ktorou súhlasil len pred niekoľkými mesiacmi. Rakúske armády odišli do Neapola vo februári a vošli do mesta v marci. Kongres bol prerušený, ale Metternich, buď vopred varovaný, alebo našťastie, udržal zástupcov mocností v blízkosti, až kým revoltu nezasiahli. Výsledkom bolo, že keď uprostred marca vypukli podobné povstania v Piemonte, Metternich mal na dosah Cára, ktorý súhlasil, že pošle na hranicu 90.000 mužov na prejav solidarity. Vo Viedni narástli obavy, že Metternichova politika je príliš drahá. Odpovedal, že Neapol a Piemont budú platiť za stabilitu; napriek tomu sa aj on jasne obával budúcnosti Talianska. Bol oslobodený, keď bol schopný vytvoriť dvorného kancelára a štátneho kancelára 25. mája, miesto, ktoré bolo voľné od smrti Kaunitza v roku 1794. Bol tiež spokojný s obnovenou (aj keď krehkou) blízkosťou medzi Rakúskom, Pruskom a Ruskom, ktorá však prišla na úkor anglo-rakúskej dohody.