Napíšte pokračovanie tohto odseku - Americká revolúcia rozdelila lojalitu v komunite, s niekoľkými rodinami podporujúcimi konzervatívcov, zatiaľ čo iní podporovali nezávislosť. Mnohí muži bojovali v bitkách v iných častiach štátu, hoci v Beauforte a jeho okolí sa vedlo len málo vojen. Po dobytí neďalekej Savannah v Gruzínsku v roku 1778 sa britské sily presunuli na ostrov Port Royal koncom januára 1779, ale boli odrazené milíciou pod velením Williama Moultrieho v bitke pri Beauforte. Oblasť bola úspešne obsadená Britmi neskôr v roku 1779, ale stiahli sa, keď Savannah bola obkľúčená
- Áno. Väčšina pobrežnej Južnej Karolíny bola po obliehaní Charlestonu v roku 1780 ovládaná britskými silami. Po americkom víťazstve v roku 1781 v obliehaní Yorktownu sa britská armáda začala v lete roku 1782 presúvať z Lowcountry. Na rozdiel od iných regiónov, ako napríklad Massachusetts a St. Augustine na Floride, sa prakticky všetci lojalisti v Beauforte rozhodli zostať. Hlavní patrioti Južnej Karolíny, vrátane Francis Marion a Thomas Sumter, boli kľúčovými hráčmi v presvedčení lojalistickej komunity Južnej Karolíny, aby neodchádzali a zabezpečili, že ich majetok a oni sami budú rešpektovaní v novej krajine. Toto úsilie bolo úspešné a v Beauforte prakticky žiadni lojalisti po vojne neopustili. Zmluva z Beaufortu, ktorá stanovila hranicu medzi Južnou Karolínou a Gruzínskom, bola podpísaná v meste v roku 1787.