Napíšte pokračovanie pre tento odsek - V roku 1802 opäť vzrástlo napätie medzi Britániou a Francúzskom, pričom táto krajina bola teraz pod vládou prvého konzula Napoleona Bonaparteho. Napoleon si bol vedomý, že návrat k vojne je takmer nevyhnutný, a tak nariadil francúzskemu námorníctvu, aby pripravilo sily na predĺženú službu v Indickom oceáne, sily, ktoré by boli schopné spôsobiť značné straty britskému obchodu z tohto regiónu. Vlajkovou loďou flotily mala byť rýchla loď línie "Marengo", 74-paľbová loď pod velením kontradmirála Charlesa-Alexandra Léona Duranda Linois. Linois bol veľmi skúsený dôstojník, ktorý sa počas francúzskych revolučných vojen niekoľkokrát stretol s Britmi: v máji 1794 bol zajatý, keď jeho fregata "Atalante" bola v strede Atlantiku zostrelená. Rýchlo vymenený, jeho ďalšia loď "Formidable" bola zajatá po zúrivej obrane v bitke pri Groix, a nasledujúci rok bol znovu zajatý vo svojej novej fregate "Unité" a následne sa zúčastnil katastrofálnej "Expedition d'Irlande" na lodi línie "Nestor" po tretej výmene väzňov. Jeho najdôležitejšia bitka sa odohrala v júli 1801, keď velel francúzskej eskadre počas ich víťazstva v prvej bitke pri Algeciras.
, kde bol zajatý. Bol tiež čiastočne velený pri porážke v druhej bitke pri Algeciras o štyri dni neskôr, ale táto akcia posilnila jeho reputáciu vo francúzskom námorníctve ako úspešného veliteľa. Marengo sprevádzali fregaty Atalante, Sémillante a transporty Côte d'Or a Marie Françoise. Táto eskadra bola údajne vyslaná do Indického oceánu, aby obsadila Pondicherry a ustanovila nového guvernéra vo francúzskych kolóniách v Indickom oceáne, generála Charlesa Decaena. Konvoj niesol 1350 vojakov a značné množstvo zásob pre štvormesačnú cestu do Indie a očakávané predĺžené operácie, ktoré mali nasledovať.