Pred druhou svetovou vojnou mal Estónsko, Lotyšsko a Litva autoritatívne hlavy štátov, ktoré sa dostali k moci po bezkrvavom prevratnom prevrate: Antanas Smetona v Litve (december 1926), Konstantin Päts v Estónsku (marc 1934) a Kārlis Ulmanis v Lotyšsku (máj 1934). Niektorí poznamenávajú, že udalosti v Litve sa líšili od dvoch jej severnejších susedov, pričom Smetona mala odlišné motivácie, ako aj získala moc 8 rokov predtým, ako sa uskutočnili podobné udalosti v Lotyšsku alebo Estónsku. Napriek značným politickým nepokojom vo Fínsku sa takéto udalosti neuskutočnili. Fínsko sa však zaplietlo do krvavej občianskej vojny.
, niečo, čo sa nestalo v pobaltských krajinách. Niektoré kontroverzie obklopujú baltské autoritatívne režimy <unk> vzhľadom na všeobecnú stabilitu a rýchly hospodársky rast obdobia (aj keď krátky), niektorí komentátori sa vyhýbajú označeniu "autoritatívny"; iní však odsúdia takýto "apologetický" postoj, napríklad v neskorších hodnoteniach Kārlis Ulmanis.