Napíšte pokračovanie tohto odseku - Tento druh obkľúčenia, ktorý Gréci nazývali ἀποτειχισμός a περιτειχισμός, používali Peloponézčania pri obliehaní Plataea (Thucyd. ii.78, iii.20-23). Ich línie pozostávali z dvoch múrov (zrejme z trávnika) vo vzdialenosti 16 stôp, ktoré obklopovali mesto vo forme kruhu. Medzi múrmi boli chaty obliehateľov. Steny mali obrady (ἐπάλξεις), a na každých desiatich obradoch bola veža, ktorá svojou hĺbkou zaplnila celý priestor medzi stenami. Stredom každej veže bol priechod pre obliehateľov. Na vonkajšej strane každej steny bol priekop (τάφρος). Tento opis by takmer presne zodpovedal rímskemu spôsobu obkľúčenia, z ktorého niektoré z najlepších príkladov sú Kartágo v dnešnom Tunisku od Scipiona (Appian, Punic. 119, & c.), že Numantia v dnešnom Španielsku Scipio (Appian, Hispan. 90), ako aj Alesia
v dnešnom Francúzsku Cezarom (Bell. Gall. vii.72, 73). Veže v takýchto líniách boli podobné tým, ktoré sa používali pri útokoch na opevnené miesta, ale nie tak vysoké a samozrejme nie pohyblivé. (Lipsius, de Milit. Rom. v.5, v Oper. iii. s. 156, 157; Poliorc. ii.1, v Oper. iii.283).