V roku 1423 mu cisár Zygmunt IV. prisľúbil bez dedičov vojvodstvo Sasko-Wittenberg, ktoré predtým vlastnil dom Ascanovcov, za jeho podporu proti
Husíti. Wettinovci tak vstúpili do saského voličstva, do ktorého nakoniec zlúčili svoje markgrafské územia a opustili Meissen ako nezávislé kniežatstvo, hoci si ponechali markgrafský titul. Koncom 15. storočia mala dynastia veľké susedné územie medzi riekami Werra a Oder. V roku 1485 sa však podľa Lipskej zmluvy zemí Horného Saska opäť rozdelili medzi Frederikových vnukov Ernesta, ktorý vládol vo Wittenbergu, a Alberta, ktorý získal bývalé územie Meissenu. Zmluva znamenala začiatok trvalého oddelenia dvoch štátov Sasko a Ernestínska Turíngia.