Napíšte pokračovanie pre tento odsek - Dostal Fleet Air Wing Atlantic Chief of Naval Operations Safety Award za rok 1972. V dôsledku taktických úsilia letky v rokoch 1973 a 1974 získala VP-26 trofej kapitána Arnolda Jaya Isbella za vynikajúce výsledky v protiponorkovej vojne. V roku 1975 sa letka zúčastnila osláv dvojstoročia Spojených štátov. Okrem 13 hviezdičkových čiapok na ich lietadlách sa viac ako 100 mužov a žien z VP-26 podieľalo na renovácii exteriéru múzea Pejepscot v Brunswicku v štáte Maine, čím získali poverenie Navy Bicentennial Command. Ako jediná flotila bicentenárnej eskadry v aktívnej službe, rozmiestnenie v roku 1976 na NS Rota a Lajes Field dalo VP-26 príležitosť ukázať svoje bicentenárne farby po celom Stredozemí, Európe a severnom Atlantiku. Družica získala ocenenie Zlatý kľúč za vynikajúce úspechy v údržbe a pripravenosti lietadiel a trofej kapitána Arnolda Jay Isbella za rok 1976. V septembri 1977 bol VP-26 nasadený na niekoľkých miestach v severnom Atlantiku. Hlavne so základňou na NAS Bermuda a Lajes Field, eskádra mala oddelenia v zóne Panamského kanálu
, RAF Ascension Island, NAS Guantanamo Bay, NAS Keflavik a NS San Juan. Koordinované operácie zdôraznili toto nasadenie, pretože posádky lietadiel sa zúčastnili na viacerých cvičeniach ASW s NATO a spojeneckými námornými silami. Po návrate na NAS Brunswick začiatkom roku 1978 získal VP-26 odmenu Meritorious Unit Commendation, ocenenie Silver a Golden Anchor za vynikajúce udržanie a ocenenie CNO Aviation Safety Award za operácie v rokoch 1976 a 1977. V marci 1979 sa VP-26 začal prechádzať z P-3B na P-3C Update II, ktorý zahŕňal najnovšie technológie v oblasti avioniky a zbraňových systémov (vrátane infračerveného detekčného zariadenia namontovaného na veži, ktoré sa spustilo z nosa na identifikáciu cieľov vo dne alebo v noci, a schopnosti rakiet AGM-84A Harpoon).