V tomto období začali bulharské sily opäť útočiť na byzantské Grécko. Bazilij to však videl ako príležitosť: rozdrvením bulharských síl mohol legitimizovať svoju vládu doma a zároveň znížiť významný vojenský záznam Fokád, ktoré viedol Bardas Fokas na východe, pretože to bol jeho hlavný katalyzátor podpory, keďže sám bol slabým stratégom. V roku 986 odišiel na západný front a v lete sa dostal do Serdice. Obkľúčoval mesto dvadsať dní, kým sa začal obávať, že Melissenos plánuje prevrat v hlavnom meste. 16. augusta ho však pri Trajanových bránách zasiahli vojska bulharského cara Samuela
- Áno. Jeho vojská boli rozptýlené a Basil bol za porážku zahanbený. Samuil nielenže bol schopný znovu dobyť veľkú časť bývalej bulharskej ríše, ako to bolo pred dobytím Jánom I. Czimiskesom, ale podpora Bazilijovej vlády bola rozdrobená ako v Konštantínopole, tak na východe. Ešte horšie bolo, že správy o katastrofálnej porážke sa dostali až do Bagdadu, kde vládnuca dynastia Bujidov poskytla bývalému povstalcovi Bardasovi Sklerosovi azyl.