Napíšte pokračovanie tohto odseku - Po mongolskej invázii do Kyjevskej Rusi
dejiny ruského a ukrajinského ľudu sa začali rozchádzať. Prvý, ktorý úspešne zjednotil všetky zvyšky severných provincií Rus, sa rozrástol na mocný ruský štát. Posledné sa dostalo pod nadvládu Veľkého kniežatstva Litvy, po ktorom nasledovalo Poľsko-Litovské spoločenstvo. V rámci Spoločenstva bojovní zaporožskí kozáci odmietli polonizáciu a často sa stretli s vládou Spoločenstva, ktorú kontrolovala poľská šľachta. Nepokoje medzi kozákmi ich prinútili vzbúriť sa proti Spoločenstvu a hľadať spojenie s Ruskom, s ktorým zdieľali väčšinu kultúry, jazyka a náboženstva, čo bolo nakoniec formalizované Perejaslavskou zmluvou v roku 1654. Od polovice 17. storočia bola Ukrajina postupne absorbovaná do Ruského impéria, ktoré sa dokončilo koncom 18. storočia rozdelením Poľska. Krátko potom, koncom 18. storočia, bol kozacký vojvodca násilne rozpustený cisárstvom, pričom väčšina obyvateľstva sa presťahovala do Kubanského regiónu na južnom okraji Ruského impéria, kde by kozaci zohrali cennú úlohu pre ríšu pri podmanení divokých kaukasských kmeňov.