Napíšte pokračovanie tohto odseku - V rokoch 1920 a 1921 bolo Rusko svedkom niekoľkých roľníckych povstaní proti vláde, vyvolaných miestnym odporom voči rekviziciám, ale boli potlačené. Medzi najvýznamnejšie bolo povstanie Tambov
, ktorý bol položený Červenou armádou. Aby pomohol obetiam hladomoru, Herbert Hoover, prezident Spojených štátov, založil Americkú pomocnú organizáciu, ktorá mala rozdeľovať potraviny. Lenin podozrieval túto pomoc a podrobne ju sledoval. V rámci samotnej komunistickej strany existoval nesúhlas zo strany skupiny demokratického centralizmu a robotníckej opozície, z ktorých obaja kritizovali ruský štát za to, že je príliš centralizovaný a byrokratický. Pracovnícka opozícia, ktorá mala spojenia s oficiálnymi štátnymi odborovými zväzmi, tiež vyjadrila obavy, že vláda stratila dôveru ruskej robotníckej triedy. "Diskusia o odborových zväzoch" sa v tomto období zamerala na veľkú časť záujmov strany; Trockij rozhneval robotnícku opozíciu tým, že navrhol, aby sa odborové zväzy odstránili, pretože ich považovali za zbytočné v "robotníckom štáte", ale Lenin nesúhlasil a veril, že je najlepšie umožniť ich pokračovanie, a väčšina bolševikov nakoniec prijala tento posledný názor. Lenin sa snažil vyriešiť problém týchto nesúhlasných frakcií, a na desiatom zjazde strany vo februári 1921 zaviedol zákaz frakčnej činnosti v rámci strany pod hrozbou vylúčenia.