Muzaka boli albánska šľachtická rodina, ktorá vládla v regióne Myzeqe (južné Albánsko) v neskorom stredoveku. Muzaka sú tiež označovaní niektorými autormi ako kmeň alebo klan. Najstarší historický dokument, v ktorom sa spomína rodina Muzaka, napísala v roku 1090 byzantská historikka Anna Komnene. Koncom 13. a začiatkom 14. storočia členovia rodiny Muzaka ovládali oblasť medzi riekami Devoll a Vjosë. Niektorí z nich boli verní byzantskej ríši, zatiaľ čo niektorí z nich sa spojili s Karlom z Anjou, ktorý im (a niektorým iným členom albánskej šľachty) dal pôsobivé byzantské tituly (ako Sebastokrator), aby ich ľahšie podrobili. Počas krátkeho obdobia sa srbský cisár Stefan Dušan (r. 1331-1355) obsadili Albánsko vrátane domén rodiny Muzaka, ale po Dušanovej smrti získali späť svoje bývalé vlastníctvo. Po bitke pri Savre
V roku 1385 sa územie Albánska dostalo pod Osmanskú ríšu; slúžili Osmanom až do roku 1444, kedy sa Theodor Corona Musachi pridal k Skanderbegovej povstaní. Keď v 15. storočí Osmani potlačili povstanie Skanderbega a dobyli územie benátskeho Albánska, mnohí členovia rodiny Muzaka sa stiahli do Talianska. Tí, ktorí zostali v osmanskej Albánsku, stratili svoje feudálne práva, niektorí konvertovali na islam a dosiahli vysoké hodnosti v osmanskej vojenskej a administratívnej hierarchii.