Napíšte pokračovanie tohto odseku - Karol XII. zo Švédska, po porážke v roku 1709 v bitke pri Lesnej
, hľadal útočisko v Tighine, hraničnej pevnosti tureckého vazalského štátu Moldavska, stráženého osmanskými vojskami. V reakcii na to prišiel v roku 1710 do Iaşí. Tam znovu podpísal rusko-moldavskú zmluvu o spojenectve (predtým podpísanú v Lutsku 24. apríla 1711), ktorá stanovovala dedičné vedenie jeho blízkeho priateľa Dimitrieho Cantemira (syna Konstantina Cantemira a brata Antioh Konstantina), ktorý mal niesť titul Pokojného pána krajiny Moldavska, panovníka a priateľa (volegátora) krajiny Ruska, ale nie ako poddaného vazala, ako pod Osmanskými. Hoci v tom čase bola západnou hranicou Ruska rieka Južný Bug, zmluva stanovovala, že Dniester má byť hranicou medzi Moldavskom a Ruským impériom a že Budjak bude patriť Moldavsku. Krajina nemala platiť ani cent daní. Car sa zaviazal, že nebude porušovať práva moldavského panovníka, alebo kohokoľvek, kto by ho mohol nasledovať. Bojarovia ho považovali za záchrancu Moldavska a na jeho počesť a na oslavu zmluvy usporiadali hostinu.