Krátko po intervencii vyzval pakistanský vojenský vládca generál Muhammad Zia-ul-Haq na stretnutie vyšších vojenských členov a technokratov svojej vojenskej vlády. Na tomto stretnutí generál Zia-ul-Haq požiadal náčelníka štábu armády generála Chálida Mahmuda Arif a predsedu Spoločného štábu admirála Muhammada Šarifa, aby viedli špecializovaný civilno-vojenský tím na formulovanie geostratégie na boj proti sovietskej agresii. Na tomto stretnutí, generálny riaditeľ ISI v tom čase, generálny poručík Akhtar Abdur Rahman obhajoval myšlienku tajných operácií v Afganistane vyzbrojením islamských extrémistov. Čo sa týka Pakistanu, sovietska vojna s islamistickými mudžahedínmi bola vnímaná ako odvetná akcia za dlhú bezpodmienečnú podporu Sovietskeho zväzu jeho regionálnemu súperovi, Indii, najmä počas vojen v roku 1965 a 1971, ktoré viedli k strate
z pakistanského územia do nového štátu Bangladéš.