Dokončite nasledujúcu vetu: Provincie Novej Granady si od roku 1810 zachovali nezávislosť od Španielska, na rozdiel od susednej Venezuely, kde si monarchisti a sily za nezávislosť niekoľkokrát vymenili kontrolu nad regiónom. Aby Španielsko upokojilo Venezuelu a získalo späť Novú Granadu, zorganizovalo v roku 1815 najväčšiu ozbrojenú armádu, akú kedy vyslalo do Nového sveta, pozostávajúcu z 10.500 vojakov a takmer šesťdesiatich lodí. (pozri
Španielska rekonštrukcia Novej Granady). Hoci táto sila bola rozhodujúca pri opätovnom prevzatí regiónu, ktorý bol pevne za nezávislosť, ako je Nová Granada, jej vojaci boli nakoniec roztrúsení po celej Venezuele, Novej Granade, Quite a Peru a boli stratení kvôli tropickým chorobám, čo oslabuje ich vplyv na vojnu. Čo je ešte dôležitejšie, väčšina rojalistických síl nebola zložená z vojakov poslaných z polostrova, ale zo španielsko-amerických vojakov. Iní španielski Američania boli umiernení ľudia, ktorí sa rozhodli počkať a vidieť, čo sa stane po obnovení normálneho života. V skutočnosti v oblastiach Nového Španielska, Strednej Ameriky a Quita považovali guvernéri za vhodné ponechať zvolené ústavné "ayuntamientos" na niekoľko rokov, aby sa zabránilo konfliktu s miestnou spoločnosťou. Liberáli na oboch stranách Atlantiku však pokračovali v sprisahaní s cieľom obnoviť ústavnú monarchiu a nakoniec sa im to podarilo v roku 1820. Najvýraznejším príkladom transatlantickej spolupráce je možno výprava Franciska Javiera Miny do Texasu a severného Mexika v rokoch 1816 a 1817.