Napíšte pokračovanie tohto odseku - Príchod perestrojky umožnil Abcházom vyjadriť svoju nespokojnosť so svojím postavením v Gruzínsku. V roku 1988 bol list, podpísaný vedúcimi Abcházmi, postúpený Michailovi Gorbačovovi a sovietskemu vedeniu. V ňom sa uvádzajú sťažnosti Abcházov a tvrdí sa, že napriek ústupkom z roku 1978 bola autonómia v regióne do značnej miery ignorovaná. Na záver žiadal, aby Abcházsko bolo vylúčené z Gruzínskej SSR a aby bolo obnovené ako plnohodnotná sovietska republika, podobná Abcházskej SSR. V marci 1989 nasledovala Deklarácia z Lychného, ktorý bol dokument podpísaný asi 37 000 ľuďmi. To viedlo k protestom v Gruzínsku, ktoré vyvrcholili masívnym veľkým protisovietskym a proruským zhromaždením nezávislosti v Tbilisi 9. apríla 1989, ktoré bolo násilne rozptýlené.
vojská sovietskeho ministerstva vnútra, čo viedlo k smrti dvadsiatich, väčšinou mladých žien, a zraneniu stoviek demonštrantov. Tragédia z 9. apríla odstránila posledné stopy dôveryhodnosti sovietskeho režimu v Gruzínsku a tlačila mnohých Gruzíncov do radikálnej opozície voči Sovietskemu zväzu a zhoršila etnické napätie medzi Gruzíncami a inými skupinami, najmä Abcházmi a Osetmi. Ďalšie nepokoje v Sukhumi, ktoré boli proti založeniu pobočky štátnej univerzity v Tbilisi, zhoršili abcházsky nacionalizmus.