Vojenská situácia v Španielskej republike sa za vlády Negrina neustále zhoršovala, najmä kvôli vynikajúcej kvalite opozičných generálov a dôstojníkov, z ktorých mnohí boli veteráni vojny v Rife, a do roku 1938 ohromnej výhody povstalcov z hľadiska mužov (20%), lietadiel a delostrelectva poskytnutých Nemeckom a Talianskom. Počas celého roku 1938 sa neúnavná postupnosť vážnych vojenských porážok a zlyhanie všetkých ustanovení francúzsko-britskej pomoci odrážalo v zhoršení materiálnych životných podmienok v zadnej časti (najmä z hľadiska potravín), ktoré hlboko zasiahli politickú morálku ľudového a vojenského odporu republikánskej strany. Koncom roku 1938 zamrznuté a napoly vyhladované civilné obyvateľstvo v
Obleženie Madridu trpelo vážnou podvýživou kvôli obmedzenému dennému prídelu 100 gramov chleba a šošovice (pomenované "pilulky doktora Negrina"). V Madride, ktorý bol znechutený piatou kolunou, prevládla vojenská únava a rozšíril sa defetizmus.