Rozdeľovanie Indie formálne nadobudlo účinnosť 14. augusta 1947, rozdelením provincií Bengálska (s Východným Pakistanom, teraz Bangladéš) a Pandžáb (s Západným Pakistanom, teraz samotným Pakistanom) na vytvorenie samostatného národa (z Indie), ako to načrtlo Pakistanské hnutie, ktoré obhajovalo "teóriu dvoch národov" <unk>, že moslimovia a hinduisti nemôžu spolu udržiavať národ kvôli náboženským rozdielom, ktoré by sa ukázali ako príliš ťažké na kompromis alebo v niektorých prípadoch jednoducho nemožné dosiahnuť vzájomný konsenzus. Rozdeľovanie vyvolalo veľké komunálne konflikty a krátko po ňom významný spor o územie Kašmíru (bývalý kniežatský štát pod britskou ríšou, ktorý bol suverénne vyhlásený v plnej miere tak Dominionom Indie, ako aj Dominionom Pakistanu) vyvolal rozsiahlu vojnu medzi dvomi susednými krajinami. India a Pakistan sa od svojej nezávislosti zapájali do štyroch ozbrojených konfliktov (1947, 1965, 1971, 1999), všetky z nich vyplývajú z ich sporov v Kašmíre s výnimkou vojny v roku 1971.
- Áno. Niektoré diplomatické snahy sa však podarilo podporiť dvojstranný obchod a športové podujatia medzi oboma národmi, ako aj umožniť Indiánom a Pakistancom pokojne prekročiť hranicu a navštíviť služby poskytované Samjhauta Expressom a binárodnou autobusovou trasou Dillí-Lahore. Dohoda zo Šimly z roku 1972 a následné dvojstranné dohody zaviazali oba národy, aby hľadali mierové riešenie konfliktu v Kašmíre a zároveň podporovali obchodnú a hospodársku spoluprácu.