Napíšte pokračovanie tohto odseku - Kolonizácia Ulsteru bola navrhnutá od konca Deväťročnej vojny. Pôvodné návrhy boli menšie, zahŕňali výsadbu osadníkov okolo kľúčových vojenských staníc a na cirkevných pozemkoch a zahŕňali by veľké pozemkové granty domorodým írskym pánom, ktorí sa počas vojny postavili na stranu Angličanov, ako napríklad Niall Garve O'Donnell. V roku 1608 však sir Cahir O'Doherty z Inishowen spustil povstanie, zajal a spálil mesto Derry
- Áno. Krátke povstanie ukončil Sir Richard Wingfield v bitke pri Kilmacrennane. Povstanie podnietilo Arthura Chichestera, lordského zástupcu v Írsku, aby naplánoval oveľa väčšiu plantáž a vyvlastnil právne tituly všetkých domorodých vlastníkov pôdy v provincii. John Davies, generálny prokurátor Írska, použil zákon ako nástroj dobývania a kolonizácie. Pred útekom grófov sa anglická administratíva snažila minimalizovať osobný majetok náčelníkov, ale teraz s náčelníkmi zaobchádzali ako s jedinými majiteľmi ich celých území, takže všetka pôda mohla byť skonfiškovaná. Väčšina tejto pôdy bola považovaná za prepadnutú (alebo odňatú) korune, pretože náčelníci boli vyhlásení za zabitých. Anglickí sudcovia tiež vyhlásili, že tituly na pôdu držané podľa gavelkind, pôvodného írskeho zvyku dedičstva pôdy, nemali podľa anglického práva žiadnu platnosť. Davies to použil ako prostriedok na konfiškáciu pôdy, keď iné prostriedky zlyhali.