Napíšte pokračovanie pre tento odsek - Politika vo východnom Stredomorí v 13. storočí bola zložitá, s mnohými mocnými a zainteresovanými stranami. Francúzov viedol veľmi zbožný francúzsky kráľ Ludvík IX. a jeho ambiciózne expanzijný brat Karol I. z Neapola. Komunikácia s Mongolmi bola obmedzená obrovskými vzdialenosťami. V roku 1249 vyslal Ludvík veľvyslanectvo k Mongolom v Iráne, aby hľadali francúzsko-mongolské spojenectvo. Keď ho odpoveď našla v Palestíne v roku 1251, bola to opäť len požiadavka na poctu. Ludvík zorganizoval novú krížovú výpravu, nazývanú Siedma krížová výprava, aby zaútočil na Egypt, ku ktorej prišiel v roku 1249. Bol porazený pri Mansure a zajatý, keď ustupoval do Damietty. Dohodli sa na ďalšom desaťročnom prímerí. Ludvík a jeho šľachtici boli vykúpení, zatiaľ čo ostatným väzňom bola daná voľba medzi konvertovaním na islam alebo sťatím hlavy. Zostal v Sýrii až do roku 1254, aby upevnil krížové štáty. V Egypte sa rozvinul brutálny boj o moc medzi rôznymi mamlukskými vodcami a zostávajúcimi slabými Ayyubidskými vládcami. Mamlukovia boli otrokmi vojakmi, ktorých používali moslimskí vládcovia po stáročia. Väčšina z nich boli Turci z eurázijských stepov alebo kresťania z Anatólie; ako chlapci boli unesení, konvertovaní na islam a dostali vojenský výcvik. Hrozba invázie Mongolov viedla k tomu, že Qutuz v roku 1259 obsadil sultanát a spojil sa s ďalšou frakciou vedenou Baibarsom, aby porazil Mongolov pri Ain Jalut
- Áno. Mamlúkovia potom rýchlo získali kontrolu nad Damaskom a Aleppom predtým, ako bol Qutuz zavraždený, pravdepodobne Baibersom.