Napíšte pokračovanie pre tento odsek - Ako sa intenzita poľsko-sovietskej vojny zvyšovala, koncom apríla 1920 Červená armáda nového sovietskeho režimu Ruska odsunula poľské sily a napadla Poľsko. Následne Sikorski úspešne bránil Mozyr a Kalenkowicze do 29. júna, ale neskôr sa mu nepodarilo udržať Brestskú pevnosť, hoci ju bránil dostatočne dlho, aby umožnil poľským silám v regióne ustúpiť usporiadaným spôsobom. 6. augusta bol menovaný veliteľom novovytvorenej 5. poľskej armády, ktorej bolo zadané udržať frontu na sever od Modlinu, medzi riekami Narew a Wkra. Vyrástol ako veliteľ 5. armády na dolnom Vístle počas Varšavskej bitky. V tom čase boli sovietske sily, ktoré očakávali ľahké konečné víťazstvo, prekvapené a ochromené poľským protiútokom. Počas tejto bitky (niekedy označovanej ako "zázrak pri Vístle") Sikorski zastavil bolševický postup severne od Varšavy a dal Piłsudskému, poľskému vrchnému veliteľovi, čas, ktorý potreboval na svoju protiofenzívu; od 15. augusta jeho sily úspešne zaútočili na sovietsku 5. a 15. armádu. Po bitke o Varšavu, 30. augusta, Sikorski velel 3. armáde. Jeho sily obsadili Pińsk a bojovali počas posledných fáz bitky pri Lvove a bitke pri Zamości, a potom po bitke pri Niemeňach.
Svojimi silami postupoval smerom k Lotyšsku a hlboko do Bieloruska. Poliaci porazili Sovietov a Rižská zmluva (mars 1921) poskytla Poľsku značné oblasti Bieloruska a Ukrajiny (Kresy). Sikorskiho sláva sa zvýšila, keď sa stal známym poľskej verejnosti ako jeden z hrdinov poľsko-sovietskej vojny. Tiež pokračoval v publikovaní vojenských vedeckých článkov počas vojny. Za svoje statočné úspechy bol Sikorski povýšený do divízneho generála 28. februára 1921 a 15. marca toho istého roku mu bolo udelené najvyššie poľské vojenské vyznamenanie, орден Virtuti Militari.