Napíšte pokračovanie pre tento odsek - V počiatočných dňoch Major League Baseball (MLB), nahradenie hráča nebolo povolené okrem choroby alebo zranenia. Neúčinný nadhazovač by si vymenil pozíciu s iným hráčom na ihrisku. Prvé vystúpenie v hlavnej lige bolo v roku 1876 s hráčom Boston Red Caps Jackom Manningom, ktorý si vymenil pozície s nadávateľom Joe Bordenom. V tomto ranom období sa pomocní hrnčiari meniaci sa z pozíčnej úlohy do hrnčiarskej krabice týmto spôsobom často nazývali "zmenou" hrnčiarov. Táto stratégia prepínania hráčov medzi kopcom a vonkajším poľom sa stále občas používa v modernom baseballe, niekedy v dlhých zápasoch s dodatočnými inningmi, keď tímu dochádzajú hráči. V roku 1889 sa prvýkrát objavili v bullpene po zmene pravidiel, ktoré umožňovali nahradenie hráča kedykoľvek. Prvými pomocnými nadhazovačmi boli normálne nadhazovači, ktorí začali jeden alebo dva inningy medzi začiatkami. V roku 1903, počas druhého zápasu prvej svetovej série
Bucky Veil z Pittsburghu sa stal prvým pomocným nadhazovačom v histórii World Series.