2. prapor pod velením podplukovníka Donalda Butterwortha bol vyslaný do Francúzska krátko po vypuknutí vojny v septembri 1939 ako súčasť 2. pechotnej brigády (spolu s 1. lojálnym plukom a 1. Gordon Highlanders), 1. pechotná divízia a bol súčasťou britských expedičných síl (BEF) a bol zapojený do bitiek vo Francúzsku a Belgicku predtým, ako bol nakoniec evakuovaný z Dunkirk 1. júna 1940. Následne 2. prapor strávil roky na domácej obrane v Spojenom kráľovstve, pripravujúc sa na možnú nemeckú inváziu do Anglicka, ktorá nikdy neprišla. Batalón zostal v Spojenom kráľovstve až do roku 1943, kedy sa ešte ako súčasť 1. pešej divízie plavil do severnej Afriky a zúčastnil sa na kampani v Tunisku, britská prvá armáda. Batalón sa nezúčastnil na invázii na Sicíliu ani na počiatočnej invázii do Talianska, ale bol jednou z vedúcich jednotiek v pristátiach v Anziu v januári 1944, pod velením piatej armády USA, kde utrpeli extrémne ťažké straty. Dňa 7. februára utrpel prapor 323 obetí pri pokuse o dobytí hrebene Buonriposo, ktorý zajali, ale boli nútení vzdať sa po vyčerpaní munície. Do mája, po operácii Diadem
, batalón absorboval osem náhradníkov. Teraz bojoval ako súčasť britskej ôsmej armády, 2. prapor pokračoval v službe v Taliansku, bojoval okolo Gothic Line, až do januára 1945, kedy bol prapor a zvyšok 1. pešej divízie presunutý do Palestíny.