Napíšte pokračovanie pre tento odsek - 10. mája skončila falošná vojna rozsiahlou nemeckou inváziou do neutrálnych nízkych krajín Belgicka, Holandska a Luxemburska a do Francúzska obchádzajúc francúzske opevnenia Maginotovej línie pozdĺž hranice s Nemeckom. Po tom, ako Nemecko napadlo Holandsko, Belgicko a Luxembursko, sa obrátilo proti Francúzsku a 13. mája vstúpilo do krajiny cez Ardeny. Francúzi opustili túto oblasť menej dobre obranú, pretože sa domnievali, že jej terén je nepriechodný pre tanky a iné vozidlá. Väčšina spojeneckých síl sa nachádzala vo Flandre, očakávajúc opakovanie Schlieffenovho plánu z prvej svetovej vojny, a bola odrezaná od francúzskej pevniny. Výsledkom toho, ako aj vynikajúcej nemeckej komunikácie a taktiky, bola bitka o Francúzsko kratšia, než by sa dalo predstaviť v predvojnovej myšlienke spojencov. Trvalo to len šesť týždňov. Dňa 10. júna Taliansko vyhlásilo vojnu Francúzsku a Spojenému kráľovstvu, ale v tejto kampani nezískalo žiadny významný úspech. Francúzska vláda ušla z Paríža a Francúzsko sa čoskoro vzdalo.
22. júna. Aby ešte viac ponížil francúzsky ľud a samotnú krajinu, Hitler zariadil, aby bol kapitulačný dokument podpísaný v lese Compiègne, v tom istom železničnom vagóne, kde bola podpísaná nemecká kapitulácia v roku 1918. Kapitulácia rozdelila Francúzsko na dve hlavné časti; severnú časť pod nemeckou kontrolou a južnú časť pod francúzskou kontrolou, so sídlom vo Vichy a označovanú ako Vichy Francúzsko, ktorý bol priateľský k Nemecku. Mnoho francúzskych vojakov, ako aj vojakov z iných okupovaných krajín, utieklo do Británie. Generál de Gaulle sa vyhlásil za legitímneho vodcu Slobodného Francúzska a prisľúbil, že bude pokračovať v boji. Po neočakávanom rýchlom víťazstve Hitler povýšil 12 generálov do hodnosti poľného maršála počas ceremoniálu poľného maršála v roku 1940.