V septembri 1944 sovietske jednotky vtrhli do Juhoslávie a prinútili rýchle stiahnutie nemeckých armádnych skupín E a F v Grécku, Albánsku a Juhoslávii, aby ich zachránili pred odrezaním. V tomto okamihu, komunisticky vedení partyzáni pod vedením maršála Josip Broz Tita, ktorý viedol stále úspešnejšiu partizánsku kampaň proti okupácii od roku 1941, kontrolovali veľkú časť územia Juhoslávie a zapojili sa do odkladania úsilia proti nemeckým silám ďalej na juh. V severnom Srbsku sovietska Červená armáda s obmedzenou podporou bulharských síl pomohla partizánom v spoločnom oslobodení hlavného mesta Belehradu 20. októbra. O niekoľko dní neskôr začali Sovieti masívny útok proti Nemeckom okupovanému Maďarsku, ktorý trval až do pádu Budapešti vo februári 1945. Na rozdiel od pôsobivých sovietskych víťazstiev na Balkáne,
Finský odpor voči sovietskej ofenzíve v Karelskom istme znemožnil sovietskej okupácii Fínska a viedol k sovietsko-fínskemu prímerí za relatívne miernych podmienok, hoci Fínsko bolo nútené bojovať proti svojmu bývalému spojencovi Nemecku.