Napíšte pokračovanie tohto odseku - 12. februára 1912, po niekoľkých kolách rokovaní, Longyu vydal cisársky edikt, ktorý priniesol abdikáciu dieťaťa cisára Puyi. To znamenalo koniec viac ako 2000 rokov cisárskej Číny a začalo sa dlhé obdobie nestability ovládané vojenskými vládcami. Neorganizovaný politický a ekonomický systém v kombinácii s rozšírenou kritikou čínskej kultúry viedli k spochybňovaniu a pochybnostiam o budúcnosti. Niektorí lojálni Čchingovci sa zorganizovali ako "kráľovská strana" a pokúsili sa použiť militantný aktivizmus a otvorené povstania na obnovenie monarchie, ale bez úspechu. V júli 1917 došlo k neúspešnému pokusu o obnovenie dynastie Čching vedenej Čchang Šunom, ktorý bol rýchlo zvrhnutý republikánskymi vojskami. Puyiovi bolo dovolené žiť v Zakázanom meste po jeho abdikácii až do Pekingského prevratu v roku 1924, kedy generál Feng Yuxiang prinútil Puyiho odísť z Zakázaného mesta. Potom sa Puyi presťahoval do japonskej koncesie v Tianjine. V tridsiatych rokoch minulého storočia Japonské impérium napadlo severovýchodnú Čínu a založilo v roku 1932 Manchukuo s Puyi ako jeho cisárom. Po invázii
Manchukuo padlo v roku 1945.