Vyplňte nasledujúcu vetu: V roku 1913 bolo Rumunsko štvrtým najväčším vývozcom pšenice na svete, ale problém nerovnomerného rozdelenia pôdy sa stal pretrvávajúcim problémom (a v skutočnosti sa v tom roku zhoršil, keď rumunskí roľníci bojovali v druhej balkánskej vojne a boli svedkami oveľa spravodlivejšieho systému rozdelenia pôdy v Bulharsku). Na konci 19. storočia kontrolovalo asi 2000 vlastníkov pôdy viac ako polovicu pôdy, zatiaľ čo roľníci (s malým zastúpením vo vláde, ako aj obmedzeným prístupom k pôde a vlastníctvu) mali iba tretinu. V roku 1888 nespokojnosť roľníkov s nerovnomerným rozdelením pôdy viedla k krvavým konfrontáciám, ktoré viedli k čiastočným a neúčinným agrárnym reformám. Systém nerovnosti naďalej viedol roľníkov k bankrotu a zdalo sa, že vedie čoraz viac k systému neprítomného vlastníctva. Takmer o dve desaťročia neskôr sa odohrala druhá, násilnejšia epizóda:
Rumunská roľnícka revolúcia v roku 1907, ktorá takmer spôsobila úplnú revolúciu a viedla k smrti niekoľkých tisícov roľníkov po tom, čo zasahovala armáda. V dôsledku toho vláda zaviedla v rokoch 1907-1908 nové právne predpisy v prospech roľníkov, vrátane nového zákona o poľnohospodárskych zmluvách a zákona o zriadení vidieckej úverovej banky (Casa Rurală), ktorá mala uľahčiť nákupy a prenájmy, prenášajúc majetok od veľkých vlastníkov pôdy na roľníkov. Avšak tieto zákony (ovplyvnené "poporánskym" smerom Konstantina Stereho) boli slabo presadzované, úplne nedostatočné množstvo pôdy bolo sprístupnené na nákup a drvivá väčšina roľníkov sa ani nezúčastnila väčšiny dostupnej pomoci.