Vyplňte nasledujúcu vetu: Článok Andreja P. Tsygankova o redakčných článkoch v "The New York Times", "The Washington Post" a "The Wall Street Journal" týkajúcich sa ruskej domácej politiky od roku 2008 do roku 2014 zistil, že redakčné články mali prevažne negatívny pohľad na ruskú vládu, založený na takých otázkach, ako sú "voľby, opozičné a menšinové práva, súdny systém, ochrana vlastníctva, sloboda médií, rozvoj mimovládnych organizácií a občianskej spoločnosti, ochrana občanov pred zločinom a terorizmom, mechanizmy prevodov moci, postoje Putina a Medvedeva a vzťahy so západnými krajinami". Tsygankov tvrdil, že redakčné články nedokázali primerane odrážať "neutrálne a pozitívne rámce a také, ktoré zdôrazňujú relatívny pokrok krajiny alebo objektívne ťažkosti, ktorým čelí pri jej rozvoji". Naopak, James Nixey z programu Rusko a Eurázia v Chatham House tvrdil, že spravodlivé spravodajstvo nevyžaduje falošnú rovnocennosť medzi ruskými a západnými činnosťami a že negatívne pokrytie Ruska bolo pochopiteľné vzhľadom na jeho správanie na Kryme,
Gruzínsko a Sýria a ich zlý záznam v oblasti ľudských práv. Piers Robinson tvrdí, že ruské médiá aj západné médiá sú zaujaté, píšuc, že "hlavné médiá, nech sú kdekoľvek založené, sú všeobecne uznávané ako príliš úctivé voči politickej a ekonomickej moci a to znamená ako spotrebitelia správ".