Napíšte pokračovanie pre tento odsek - Vzhľadom na trvalé štrajky v Taliansku si Ferrari mohlo dovoliť prihlásiť iba dva autá (Ferrari P3) na 24 hodín Le Mans v roku 1966
namiesto svojho obvyklého vstupu troch prototypov. Neistota a zmätok obklopujú následné udalosti a ich dôsledky a v nasledujúcich desaťročiach sa ponúklo množstvo rôznych vysvetlení. Ferrari v tom čase vysvetlil, že podľa pravidiel Le Mans v roku 1966 bolo v každom aute povolené iba dvaja vodiči. Surtees bol vynechaný z radu vodičov s jedným Ferrari, ktorý budú jazdiť Mike Parkes a Ludovico Scarfiotti, a druhý Jean Guichet a Lorenzo Bandini. Keď sa Surtees spýtal manažéra tímu Ferrari Eugenia Dragoniho, prečo by mu ako vodcovi tímu Ferrari nebolo dovolené súťažiť, Dragoni povedal, že sa necíti byť plne schopný jazdiť v 24-hodinovom vytrvalostnom preteku kvôli zraneniam, ktoré utrpel koncom roku 1965. Avšak sám Surtees to opísal trochu inak. Ako si pamätá, keď sa oznamovali páry, mal jazdiť vedľa Scarfiottiho. Surtees tvrdil, že ako najrýchlejší vodič by mal vziať prvý stint a "pokúsiť sa prelomiť" opozíciu Fordu tým, že bude jazdiť "plno od začiatku". Dragoni odmietol Surteesovu žiadosť a trval na tom, aby Scarfiotti začal, údajne aby potešil predsedu Fiatu Gianniho Agnelliho, Scarfiottiho strýka, ktorý sa zúčastnil ako divák. V každom prípade, rozhodnutie a následný nedostatok podpory zo strany samotného Enza Ferrariho boli pre Surteesho hlboko znepokojujúce a okamžite opustil tím. Toto rozhodnutie pravdepodobne stálo Ferrariho aj Surteesovho šampionátu Formule 1 v roku 1966. Ferrari skončilo druhé za Brabhamom-Repcom v šampionáte konštruktérov a Surtees skončil druhý za Jackom Brabhamom v šampionáte vodičov. Surtees skončil sezónu jazdením za tím Cooper-Maserati, vyhral posledný závod sezóny.