Po invázii v roku 1940 boli Isolani a jej dcéra, rovnako ako niekoľko tisíc ďalších utečencov z Hitlerovho Nemecka, nariadené, aby sa hlásili na miestnych úradoch. Ženy, ktoré boli identifikované ako nepriateľské cudzinky, boli zhromaždené a zadržiavané na Vélodrome d'Hiver (športovom štadióne) v centre Paríža. (Muži boli odvezení oddelene na štadión Buffalo.) Boli držaní asi dva týždne na velodrome, v čoraz nehygienickejších podmienkach, a potom boli prepravení do južnej polovice Francúzska, ktorá v nasledujúcich niekoľkých rokoch vládla pod marionetovou vládou z Vichy, ktorá mala väčšiu (aj keď postupne sa zmenšujúcu) úroveň autonómie ako severná polovica Francúzska, ktorá bola umiestnená pod priamou nemeckou vojenskou správou od júna 1940.
- Áno. Takmer všetci utečenci, ktorí boli internovaní, boli Židia alebo komunisti (alebo oboje). Začiatkom júna 1940 boli vlakom prepravené do rôznych internačných táborov vo Vichy vo Francúzsku, ďaleko na juh. Isolani a jej dcéra boli odvezené do tábora v Gurs, ktorý bol v zhone založený o niekoľko rokov skôr, aby sa nachádzal porazený anti-Franco "brigád" vracajúci sa na sever po španielskej občianskej vojne. Teraz to bolo prerozdelené ako internačný tábor pre nemecké ženy, utečenky od Hitlera. V roku 1940 tam ešte nebola zabezpečená úroveň bezpečnosti, ktorá sa bežne spája s vojnovými internovacími tábormi, ale jeho extrémne odľahlá poloha obklopená vysokými horami stále spôsobila, že útek za veľmi malú dedinu Gurs bol výzvou. Napriek tomu boli podmienky v tábore hrozné, pokiaľ ide o hygienu a ubytovanie. Počas tohto prvého leta veľa žien internovaných v tábore uniklo jednoducho tým, že vyšli z tábora a pokračovali dolu po horách za dedinou.