Napíšte pokračovanie tohto odseku - Imperialismus, kolonializmus a iredentizmus zohrali dôležitú úlohu vo zahraničnej politike fašistického Talianska. Medzi cieľmi režimu bolo získanie územia považovaného za historicky talianske vo Francúzsku (napr. Nice) a v Juhoslávii (napr. Dalmácie), rozšírenie sféry vplyvu Talianska na Balkán (napr. Grécko) a získanie ďalších kolónií v Afrike. Pacifikácia Líbye (1923-1932), invázia do Etiópie (1935-1936), invázia do Albánska (1939), invázia do Francúzska (1940), invázia do Grécka
(1940-41) a invázia do Juhoslávie (1941) boli všetky uskutočnené čiastočne s cieľom rozšíriť taliansky národný priestor. Podľa historika Patricka Bernharda slúžil fašistický taliansky imperializmus pod vedením Benita Mussoliniho, najmä v Afrike, ako model oveľa slávnejšieho expanzionismu nacistického Nemecka vo východnej Európe.