V roku 1648 bol Ján Kazimierz zvolený poľským parlamentom, aby nasledoval svojho nevlastného brata na poľskom tróne. Vládnuciu posledného z Vasovcov v Poľsko-Litovskom spolkovom kráľovstve dominovala Rusko-poľská vojna (1654-67), po ktorej nasledovala vojna so Švédskom ("Potopa
"), ktorej scénu nastavili dvaja predchádzajúci králi Vasa. Väčšina Poľska bola napadnutá švédskou armádou počas potopy bez veľkého boja, kvôli sprisahania poľských a litovských guvernérov a šľachty. V priebehu niekoľkých rokov sa Spoločenstvo narodilo, aby vytlačilo Švédov z Poľska, čím sa ukončili krátkodobé vniknutia a kampane, avšak za vysokú cenu. Väčšina miest a obcí v Spoločenstve bolo vyplienených, drancovaných a niektoré boli spálené, väčšinou odstupujúcimi nepriateľskými jednotkami. Hoci vláda Jána Kazimiera je zapamätaná ako jedna z najkatastrofálnejších a možno aj neúspešnejších v histórii Poľska a Poľsko-Litovského zväzu, často sa o ňom hovorí ako o "kráľovi bojovníkovi", ktorý statočne bojoval za záchranu svojho národa a svojho ľudu.