Ako dôstojník (rotmistrz) bojoval v poľsko-ruskej vojne v roku 1792
a neskôr, ako plukovník, v povstaní Kościuszko. Tadeusz Kościuszko ho poslal do revolučného Francúzska s cieľom získať pomoc od Výboru verejnej bezpečnosti, jeho žiadosti o francúzsky expedičný zbor boli však zbytočné. Za Napoleona sa stal (v roku 1797) generálom poľských legií, kde bol zajatý pri obliehaní Mantuy (1799). Ako protest proti francúzsko-rakouskému mieru sa vrátil do rozdeleného Poľska, ale v roku 1809, keď bolo Francúzsko opäť vo vojne s Rakúskom, sa pridal k pro-francúzskym poľským silám a stal sa generálom vo Varšavskom vojvodstve, kde sa tiež stal zástupcom ministra vojny. Zostal v vojvodstve počas napoleonskej invázie do Ruska; v jej následkoch bol v Kongresovom Poľsku ministrom vojny a členom senátu.