Vláda Vichy, ktorú viedli maršál Philippe Pétain a Pierre Laval, sa aktívne podieľala na vyhladzovaní európskych Židov. Zúčastnila sa tiež Porajmosu, vyhladzovania Rómov a vyhladzovania iných "nežiaducich". Vichy otvorilo vo Francúzsku sériu koncentračných táborov, v ktorých internovalo Židov, Cikánov, homosexuálov, politických oponentov atď. Pod vedením Reného Bousqueta francúzska polícia pomohla pri deportácii 76.000 Židov do vyhladzovacích táborov. V roku 1995 prezident Jacques Chirac oficiálne uznal zodpovednosť francúzskeho štátu za deportáciu Židov počas vojny, najmä viac ako 13 000 obetí Vel' d'Hiv Roundup
v júli 1942, počas ktorého sa Laval rozhodol z vlastnej vôle (a bez toho, aby ho o to požiadali okupačné nemecké úrady) deportovať deti spolu s ich rodičmi. Z deportovaných Židov prežilo vojnu len 2500 ľudí. Bitka o Marseille v roku 1944 bola ďalšou udalosťou, počas ktorej francúzska polícia pomáhala gestapu pri masívnom nálete, ktorý zahŕňal plán na zmenu urbanistického tvaru zahŕňajúci zničenie celej štvrte v obľúbenom Starom prístave. Niekoľko spolupracovníkov bolo v 80. rokoch odsúdených za zločiny proti ľudskosti (Paul Touvier atď.), zatiaľ čo Maurice Papon, ktorý sa po vojne stal prefektom polície Paríža (funkcia, v ktorej sa ilustroval počas masakru v Paríži v roku 1961), bol v roku 1998 odsúdený za zločiny proti ľudskosti. Bol ministrom rozpočtu za prezidenta Valéryho Giscarda d'Estainga. Iní spolupracovníci, ako napríklad Emile Dewoitine, sa po vojne podarilo získať dôležité funkcie (Dewoitine bol nakoniec menovaný šéfom Aérospatiale, firmy, ktorá vytvorila lietadlo Concorde). V roku 2008 sú vo Francúzsku stále veľmi intenzívne diskusie o štátnej spolupráci.