Napíšte pokračovanie pre tento odsek - Po smrti Jazída a jeho najstaršieho syna a nástupcu, Mu'awiyu II., v rokoch 683 a 684, sa Umayyadská vláda zrútila v celom kalifáte. Väčšina provincií a vojenských oblastí Sýrie, metropolitnej provincie Umayádov, uznala anti-Umayádskeho Abd Allah ibn al-Zubayr z Mekky za kalifa. Banu Kalb, starí kmeňoví spojenci súfiánov (lína Umajjádov pochádza z Jazídovho otca, zakladateľa Umajjádskeho kalifátu Mu'awiyu I.), pod ktorým zastávali privilegované pozície na kalifášskom dvore, zhromaždili lojálne kmeňové kmeňy Umajjádov v Sýrii, aby vymenovali náhradníka Mu'awiyu II. V vzájomných obvineniach v Damasku medzi podporovateľmi a protivníkmi Umayyads, guvernér Dahhak ibn Qays al-Fihri, ktorý podporoval Ibn al-Zubayr, zatkol Yazidovho bratranca Walida ibn Utba ibn Abi Sufyana, ale bol oslobodený Abd Allahom, jeho bratom Khalidom a ich kalbitskými podporovateľmi. Vedúci Kalb, Ibn Bahdal, bol príbuzný Jazída a nominoval Chálida a Abd Alláha ako svojich kandidátov na kalifský úrad. Bol proti ostatným lojálnym kmeňom kvôli mladému veku Khalid a Abd Allah. Namiesto toho bol vymenovaný vzdialený príbuzný Umayyadov, Marwan ibn al-Hakam, ktorý viedol bojové úsilie Umayyadov proti pro-Zubayridským kmeňom v Sýrii a porazil ich vodcu Dahhaka v bitke pri Marj Rahit.
V roku 684.