Napíšte pokračovanie tohto odseku - Počas štrajku na pobreží západného pobrežia v roku 1934
, Bridges bol lídrom Medzinárodnej asociácie prístavníkov (ILA). V roku 1937 sa stal prezidentom odtrhnutého, CIO-pridruženého Medzinárodného Longshore a skladového zväzu (ILWU). Samotný proces Bridgesovho priblíženia sa k CIO a vytvorenia ILWU bol dostatočný na to, aby sa Bridges dostal na obálku časopisu "TIME" z 19. júla 1937. Časopis TIME vo svojom titulnom článku "CIO to Sea" poznamenal, že po neúspechu malého štrajku ocele sa John L. Lewis, vedúci združenia United Mine Workers a Kongresu priemyselných organizácií, obrátil na námorné odbory, aby pomohli vybudovať stále nového CIO. Počiatočné vedenie CIO zahŕňalo: Philipa Murrayho z organizačného výboru oceliarskych pracovníkov (SWOC); Sidneyho Hillmana z Amalgamated Clothing Workers; Harveyho Fremminga z ropných polí, plynových studní a rafinérií; a Charlesa P. Howarda z typografickej únie. Lewis už zhromaždil niekoľko vodcov námorných odborov: Josepha Currana z povstaleckých námorníkov východného pobrežia (National Maritime Union; kapitána E. T. Pinchina z Masters, Mates &amp; Pilots of America; Vincenta Maloneho z Marine Firemen, Oilers, Watertenders &amp; Wipers Association; a prezidenta Mervyn Rathborneho z American Radio Telegraphists. Podľa "TIME", Lewish chcel Bridges, potom ešte prezident Pacific Coast District ILA, aby viedol námornú ruku CIO. "TIME" označil Bridgesa za "pacifického strašáka". Avšak "TIME" tiež poznamenal: "To je skutočnosť, že hoci Harry Bridges nie je revolucionár, milióny ľudí si myslia, že je" a citoval túto skutočnosť ako potenciálny problém pre Lewisa a jeho sklony priťahovať komunistické odborové zväzy. Medzi Bridgesovými nepriateľmi (a tým aj Lewisovými problémami) "TIME" označil za hlavného vydavateľa Williama Randolpha Hearsta. V júli 1939 slúžil Bridges ako "riaditeľ pre západné pobrežie" CIO.