Dokonči nasledujúcu vetu: V polnoci 14. júla 1918 získala divízia trvalé uznanie. Zapojený do
Aisne-Marne Offensive ako člen amerických expedičných síl (AEF) do Európy, divízia chránila francúzske hlavné mesto Paríž s pozíciou na brehoch rieky Marne. Siedmy karabinový batalión 3. divízie sa ponáhľal do Château-Thierry uprostred ústupu francúzskych vojakov a zadržiaval Nemcov pri rieke Marne. Zatiaľ čo okolité jednotky ustúpili, 3. divízia, vrátane 4., 30. a 38. pádového pluku, zostala neochvejná počas druhej bitky pri Marne a tvrdohlavá obrana plukovníka Ulysseho G. McAlexandra získala 3. divízii prezývku ako "Skala Marny". Počas masívneho útoku, veliaci dôstojník 3. pešej divízie, major generál Joseph T. Dickman, slávne vykríkol "Nous Resterons La" (Zostaneme tu). Ich modro-biely odznak im tiež priniesol prezývku "Modro-biely diabol". Zvyšok divízie bol absorbovaný pod francúzskym velením, kým sa nezhromaždili pod velením generála majora Josepha T. Dickmana a do 15. júla 1918 prevzali hlavnú úlohu v tom, čo malo byť poslednou nemeckou ofenzívou vojny. Generál John Joseph "Black Jack" Pershing, vrchný veliteľ AEF na západnom fronte, nazval tento postoj "jednou z najbrilantnejších stránok v análoch vojenskej histórie". Počas vojny dvaja členovia divízie boli ocenení Medalou cti.