Napíšte pokračovanie pre tento odsek - Pri vypuknutí Francúzskej revolúcie boli švajčiarske jednotky, aspoň ako nominálni cudzinci, stále považované za spoľahlivejšie ako ich francúzske náprotivky v čase občianskych nepokojov. Švajčiarske pluky teda tvorili významnú časť kráľovských vojakov, ktorých Ludvík XVI. na začiatku júla 1789 povolal do Paríža. Oddiel švajčiarskych granátnikov z pluku Salis-Samade bol poslaný posilniť posádku väzenia Bastille krátko pred jeho obkľúčením davom.
- Áno. Švajčiari a ďalšie kráľovské jednotky boli následne stiahnuté do svojich hraničných posádok. V nasledujúcich rokoch sa Ernestov regiment stretol so sériou zrážok s miestnymi obyvateľmi, ktoré vyvrcholili v dvojdňovej bitke s marselskou milíciou v roku 1791. Tento náznak rastúcej verejnej nenávisti voči Švajčiarom spôsobil, že kantón Bern odvolal odzbrojený pluk. Ďalší švajčiarsky pluk, Chateauvieux, zohral hlavnú úlohu v afére Nancy (vzpoura) v roku 1790 a 23 jeho vojakov bolo popravených po súde ich vlastnými švajčiarskymi dôstojníkami. Švajčiarska garda však zostala lojálna a 10. augusta 1792 bola zmasakrovaná, keď dav zaútočil na Tuileries Palace, hoci Ludvík XVI. už opustil budovu. Jedenásť švajčiarskych plukov čelnej pechoty bolo rozpustených podľa dekrétu prijatého francúzskym zhromaždením 20. augusta 1792. Viac ako tri tisíce švajčiarskych vojakov bolo individuálne prenesených do francúzskych jednotiek a pokračovali v službe. Mnohí z nich sa však vrátili do Švajčiarska, kde sa museli prijať opatrenia na ich úľavu a opätovné začlenenie do vidieckej spoločnosti, z ktorej väčšina pochádza.