Napíšte pokračovanie tohto odseku - Prvé obdobie stagflacie začalo v sedemdesiatych rokoch po katastrofálnej nástupnictve
Východného Pakistanu, po ktorom nasledovalo priznanie porážky v rukách hlavného súpera Indie v decembri 1971. Hoci sa vláda Zulfikara Aliho Bhutto pokúsila ukončiť toto obdobie, vojenská vláda Zia-ul-Haq ho v 80. rokoch ukončila. Koniec sovietskeho angažovania v Afganistane a ukončenie pomoci USA obnovilo druhé obdobie stagflácie v 90. rokoch. Počas tejto doby sa Benazir Bhutto aj Nawaz Sharif pokúsili vyriešiť stagflaciu, pričom Nawaz Sharif prvýkrát zaviedol hospodársku liberalizáciu a privatizáciu naraz v 90. rokoch. Druhé obdobie následne ukončil Shaukat Aziz, ktorý v 21. storočí zaviedol oveľa prísnejšiu daňovú, menovú a finančnú politiku rozvoja. Široké ocenenie Azizových reforiem, tretie obdobie sa opäť vrátilo po voľbách v roku 2008 a rozsiahlej militantnosti v západnom Pakistane, ktorá neskôr nasledovala po globálnej finančnej kríze. Najvýznamnejší pakistanskí ekonómovia, špecialisti, technici a finanční učenci si nie sú istí, čo spôsobuje stagflaciu v krajine na prvom mieste, a mnohí pripisujú toto obdobie niekoľkým faktorom, ktoré mohli spôsobiť stagflaciu vrátane úlohy štátu vo vojne proti terorizmu, korupcii, prísnej menovej politike a niekoľkých ďalších faktorov.