Prvá chemická látka na hypertenziu, thiocyanát sodný, bola použitá v roku 1900, ale mala mnoho vedľajších účinkov a bola nepopulárna. Po druhej svetovej vojne bolo vyvinutých niekoľko ďalších liekov, z ktorých najpopulárnejšími a primerane účinnými boli tetramethylammonixamid, chlór hexametón, hydralazín a renotyl sulfát (odvodený z rastliny serpinia).
rezervácia