Napíšte pokračovanie tohto odseku - Úrady boli očividne spokojné, že Crügerovo učenie po povstaní v roku 1953
Mal zostať "pod radarom", ale jeho odpoveď na veľmi dlhú "tajnú reč" prvého tajomníka Chruščova, ktorá bola prednesená na 20. kongrese Komunistickej strany Sovietskeho zväzu počas posledného týždňa februára 1956, ktorá poskytla podrobnosti o "Stainových zločinoch" a bola neformálne rozširovaná po východnom Nemecku počas rokov 1956 a 1957, nakoniec vyvolala politickú neméziu. Zatiaľ čo Východná nemecká vláda sa spočiatku snažila zľahčiť celú záležitosť, Crüger bol jedným z tých, ktorí sa snažili zapájať sa do niekedy horúcich diskusií o otázkach, ktoré sa vyskytli na politických stretnutiach organizovaných stranou a v jej mene na univerzite a v kultúrnych inštitúciách, s ktorými bol zapojený. Naliehavo vyzval, aby sa politické diskusie na univerzite nemali potláčať, s osobitným zameraním na Heinricha Saara, novo vymenovaného riaditeľa univerzitného inštitútu, v ktorom pracoval, ktorý bol známy ako protinacistický aktivista a obeť politického prenasledovania počas Hitlerových rokov. Vyzval na prekonanie dogmatického odporu strany proti pokusom rozšíriť demokratické praktiky v nej. Diskusia sa nikdy nedostala do fázy konkrétnych neodvolateľných návrhov, ale bol tiež otvorený v kritike opätovného zatknutia svojho akademického kolegu Bernharda Steinbergera v novembri 1956 a oficiálnej stratégie divočiny ohovárania tlače, ktorej bol Steinberger potom vystavený vládou. 5. decembra 1956 Crüger dokonca adresoval list Ústrednému výboru strany, v ktorom argumentoval Steinbergerov prípad a trval na jeho nevine. Táto posledná bola určená pre osobnú pozornosť národného vodcu (a prvého tajomníka strany) Waltera Ulbrichta.