Napíšte pokračovanie tohto odseku - Mannerheim si urobil kariéru v cisárskej ruskej armáde, v roku 1917 sa dostal do hodnosti generálporučíka. Mal významné miesto pri slávnostných ceremoniáloch korunovácie cara Mikuláša II. v roku 1896 a neskôr mal niekoľko súkromných stretnutí s carom. Po bolševickej revolúcii v Rusku v novembri 1917 vyhlásilo Fínsko nezávislosť, ale čoskoro sa zaplietlo do občianskej vojny
medzi pro-bolševickými "červenými" a "bielymi", ktorí boli vojakmi Senátu Fínska, podporovanými vojakmi Nemeckého impéria. Mannerheim bol vymenovaný za vojenského veliteľa Bielych, fínskou delegáciou. Mannerheim bol vymenovaný za vrchného veliteľa ozbrojených síl krajiny v roku 1939 po neúspešnej sovietskej invázii do Fínska. Osobne sa tiež podieľal na plánovaní operácie Barbarossa a viedol fínske obranné sily v invázii do ZSSR po boku nacistického Nemecka, známa ako pokračujúca vojna. V roku 1944, keď sa vyhliadka porážky Nemecka v druhej svetovej vojne stala jasnou, fínsky parlament menoval Mannerheima za prezidenta Fínska a dohliadal na mierové rokovania so Sovietskym zväzom a Spojeným kráľovstvom. V roku 1946 odstúpil z funkcie prezidenta a zomrel v roku 1951.