Vyplňte nasledujúcu vetu: Inauri pokračoval v službe ako veliteľ kavalérie až do roku 1946. V roku 1948 absolvoval Voroshilovskú akadémiu generálneho štábu a v rámci sovietskych okupačných síl v Nemecku sa ujal velenia nad 18. mechanizovanou divíziou. V roku 1951 velil 9. strelcovskú divíziu a vo februári 1953 prevzal velenie nad 3. horským strelcovským zborom Karpatského vojenského okresu. V roku 1954 sa stal šéfom gruzínskej KGB, čo bol jeho post až do roku 1986. Neskôr v roku 1957 bol povýšený na generálporučíka. Jeho funkčné obdobie sa zhodovalo so sériou nepokojov, vrátane
1956 povstanie a vzostup protisovietskych disidentských skupín v Gruzínsku, na ktoré Inauri bol schopný energicky reagovať, najmä vďaka prísnej disciplíne, ktorú uložil v KGB a veľkej špionážnej sieti, prostredníctvom ktorej Inauriho agenti infiltrovali disidentské skupiny a dokonca gruzínsku pravoslávnu cirkev. V októbri 1964 zohral kľúčovú úlohu v palácovom prevrate proti Nikite Chruščovovi, keď sprevádzal sovietskeho vodcu z jeho dačy v Pitsunde na mimoriadne zasadnutie predsedníctva Ústredného výboru v Moskve, kde mal byť Chruščov zosadený. Inauri bol povýšený do hodnosti plukovníka generála v roku 1967 a v roku 1985 mu bol udelený titul Hrdina Sovietskeho zväzu, krátko pred jeho odchodom do dôchodku neskôr v roku 1986. Od roku 1984 do roku 1989 bol Inauri členom Najvyššieho sovietu Sovietskeho zväzu.