Ukonči nasledujúcu vetu: Umayyadská autorita sa takmer zrútila v ich sýrskej pevnosti po smrti Mu'awiya II. Al-Dahhak v Damasku, kmeň Qays v Qinnasrine (severná Sýria) a Jazira, Judham v Palestíne a Ansar a južní Arabi z Homsu sa rozhodli uznať Ibn al-Zubayr. Marwan ibn al-Hakam, vodca Omejjádov vyhnaných do Sýrie z Medíny, bol pripravený podriadiť sa aj Ibn al-Zubayrovi, ale Ibn Ziyad ho presvedčil, aby predložil svoju kandidatúru na kalifát. Títo boli vyhnaní z Iraku a usilovali sa zachovať vládu Umayádov. Počas summitu pro-Omejjádskych sýrskych kmeňov, konkrétne Quda'a a ich Kinditských spojencov, organizovaného Ibn Bahdalom v starom Ghassanidskom hlavnom meste Jabiya, bol Marwan zvolený za kalifa výmenou za ekonomické privilégiá pre lojálne kmeny. V nasledujúcom
Bitka pri Marj Rahit v auguste 684, Marwan viedol svojich kmeňových spojencov k rozhodujúcemu víťazstvu proti oveľa väčšej Qaysite armáde vedenej al-Dahhakom, ktorý bol zabitý. Krátko nato sa juhoarabskí obyvatelia Homsu a Judamu pripojili k Quda'a a vytvorili kmeňovú konfederáciu Yaman. Marj Rahit viedol k dlhotrvajúcemu konfliktu medzi koalíciami Qays a Yaman. Qays sa preskupili v pevnosti Circesium na rieke Eufrat pod vedením Zufara ibn al-Haritha al-Kilabiho a presunuli sa pomstiť svoje straty. Hoci Marwan získal úplnú kontrolu nad Sýriou v mesiacoch po bitke, medziplemenný spor podkopal základ moci Umayádov: sýrsku armádu.