Vyplňte nasledujúcu vetu: Po smrti Jazída uprostred občianskej vojny Zufar podporil snahu Abd Allah ibn al-Zubayr vytrhnúť kalifát z rukou Umayyadov, vyhostia umayyadského guvernéra Jund Qinnasrina a vysiela Qaysi vojská na podporu pro-Zubayridského guvernéra Damasku al-Dahhaka ibn Qays al-Fihriho. Ten bol zabitý a Qays rozdrvený Umayyads a ich kmeňových spojencov z Banu Kalb, súperov Qays, na
Bitka pri Marj Rahit v roku 684. Potom Zufar založil veliteľstvo v jazíranskom meste Qarqisiya (Circesium) a viedol kmeň Qays proti Kalbovi, pričom začal niekoľko nájazdov proti poslednému v sýrskej púšti. V roku 688-689 sa zaplietol do konfliktu s kmeňom Taghlib na podporu svojho spojenca Qaysi Umayr ibn al-Hubab z Banu Sulaym, napriek predchádzajúcim snahám o nápravu ich sporu. Po tom, ako Zufar odolal trom obležaniam od roku 685 do roku 691, vyjednával mier s Umayyadským kalifom Abd al-Malikom (r. 691), pričom opustil zámer Ibn al-Zubayr výmenou za privilégiá na Umayyadskom dvore a vojsku, ako aj odpustenie a peniaze pre jeho Qaysiho prívržencov, ktorí boli integrovaní do armády. Mier bol zapečatený manželstvom Zufarovej dcéry al-Rabab s kalifovým synom Maslamom. Za Abd al-Malikových nástupcov zdedila Zufarova rodina jeho vysoké postavenie a prestíž v vláde Umayádov a jeho prednosť medzi Qays. V roku 750 viedol jeho vnuk Abu al-Ward neúspešnú revoltu Qaysi proti nástupcom Umayyadov, Abásidom, v ktorej bol zabitý spolu s niekoľkými členmi rodiny.