V januári 1978 celková sila Národnej gardy dosiahla vrchol asi 25 000 dôstojníkov a vojakov pod priamym osobným velením ich hlavného riaditeľa a prezidenta Nikaraguy generálmajor Anastasio Somoza Debayle (a.k.a. "Tachito"). Často opísané ako niečo bližšie k zboru feudálnych sluhov (alebo okupačnej sily) ako k modernej národnej armáde, bolo GN organizované predovšetkým pre vnútornú bezpečnosť a operácie proti povstalcom (COIN) skôr ako národnú obranu, pričom väčšina peších jednotiek bola pridelená k statickým povinnostiam posádky a následne jej konvenčná vojenská hodnota bola veľmi nízka. Z tohto celkového počtu asi 10 000 - 12 500 slúžilo v pozemných silách (vrátane žien v armáde a PNGN), ale iba asi 7 500 bolo bojových jednotiek, organizovaných do jedného bataliónu prezidentskej gardy, jedného obrneného bataliónu, jedného mechanizovaného pěchotného bataliónu, jednej mechanizovanej spoločnosti, jedného inžinierskeho bataliónu, jedného bataliónu vojenskej polície, jednej poľnej delostreleckej batérie a jednej protilietadlovej batérie, plus šestnástich bezpečnostných spoločností. Všetky vyššie uvedené jednotky boli rozmiestnené v tradičnom španielskom koloniálnom móde v pevnostiach podobných "cuarteles" (Quarters; kasárne-cum-garrisons) v hlavných mestách, vrátane hlavného mesta Managua. Štáb generálneho štábu GN bol umiestnený v srdci vládnej štvrte Tiscapa Hill neďaleko centra mesta Managua, pridelený do podzemného bunkrového komplexu postaveného po zemetrasení v Nikarague v roku 1972.
V susedných budovách štvrti sa tiež nachádzali hlavné kancelárie vlastnej administratívy, signalizácie, inžinierstva, zdravotníctva, logistiky a podporných služieb vojenskej spravodlivosti a hlavných vojenských škôl.