Napíšte pokračovanie tohto odseku - 18. novembra 1944 sa 11. vzdušná divízia pripojila k bitke pri Leyte
pristáť bez odporu na pláži Bito, pri jazere Bito, Leyte. Predvoj z veliteľstva divízie priletel z Novej Guiney, aby si vybral miesto pre tábor divízie. Keďže už boli obsadené najžiadanejšie oblasti pozdĺž východného pobrežia, pláž Bito sa stala oblasťou bivakov pre divíziu. 187. GIR založil svoj prvý bivak v blízkosti filipínskej dediny Abuyog. Počas prvých niekoľkých dní na Leyte, pluk vyčistil a strážil pláž tým, že premiestnil vyložené zásoby na zadné skládky, vybudoval základňový tábor a pripravil sa na svoju prvú chuť boja. Nemalo to trvať dlho. Dňa 22. novembra generálporučík Walter Krueger, veliaci generál šiestej americkej armády, formálne pridal 11. vzdušnú divíziu k XXIV sboru major-generála Johna R. Hodgea, ktorý pozostával z 96. a 7. divízie. Generál Hodge nariadil generálovi Swingovi, aby uvoľnil 7. pešiarsku divíziu pozdĺž línie Burauen-La Paz-Bugho a zničil všetky japonské sily v tejto oblasti, chránil a zabezpečil všetky inštalácie vojenských a leteckých zborov v oblasti operácií (AO), chránil zásobovacie základne a lodnú dopravu v zálive Leyte a koordinoval operácie s 96. pešiarskou divíziou na svojom severnom boku, bežiac vo všeobecnosti na východno-západnej línii cez Dagami. Swing vedel, že bojová sila jeho divízie pozostávala zo siedmich malých pádových bataliónov podporovaných tromi poľnými delostreleckými bataliónmi s dvadsiatimi štyrmi 75 mm balenými haubicami a dvanástimi odrezávanými 105 mm haubicami. Ale jeho divízia sa hýbala po častiach, ako to vyžadovala situácia. Divízia sa cez noc zmenila z divadelnej rezervnej úlohy na priamy boj.