Napíšte pokračovanie tohto odseku - Po návrate do Berlína bol plný sebadôvery a odhodlaný dosiahnuť úspech ako sochař na voľnej nohe, ktorý sa zúčastnil niekoľkých súťaží o návrhy pamiatok a fontán. Do roku 1898 získal tri veľké zákazky. V roku 1899 sa prostredníctvom svojho priateľa Konstantina Starcka stretol s vojvodom Janom Albertom z Mecklenburgu, ktorému sa páčila jeho práca a dal niekoľko objednávok. Jeho kariéra skutočne vzlietla po tomto bode a roky 1897 až 1916 sa ukázali ako jeho najúspešnejšie. Podporovaný pozitívnym prijatím, ktoré dostal na Svetovom veľtrhu v St.
V roku 1904 sa zúčastnil súťaží o stavbu pamiatok v rôznych miestach ako Manila, Kapské Mesto a Quito, ale bez úspechu. Nakoniec dostal objednávku na pamiatku Michaela Andreasa Barclaya de Tollyho v Rige a dostal pozvanie súťažiť o pamiatku v St. Louis, ktorý by bol venovaný nemecko-americkým novinárom Carlom Schurzom, Emilovi Preetoriusovi a Carlom Daenzerovi.