Vyplňte nasledujúcu vetu:
Po prímerí v júni 1940 sa francúzsky protektorát Tunisko stal súčasťou Vichyho Francúzska, nového francúzskeho štátu, ktorý vládol kolaborantský maršál Philippe Pétain počas okupácie Francúzska nacistickým Nemeckom v druhej svetovej vojne. Pod vládou Pétainovho kolaborantského režimu boli Židia vo Vichy Francúzsku a Vichy Tunisku podrobení dvom antisemitským "Statutom Židov" (židovské štatúty z 3. októbra 1940 a 2. júna 1941), rovnako ako Židia v kontinentálnom Francúzsku. Tak diskriminatívne právne predpisy definovali Židov, obmedzili ich vo verejnej službe, v vzdelávacích inštitúciách a novinárstve a v slobodných profesiách (numerus clausus), spočítali ich (židovský sčítanie obyvateľstva) a nútili ich zaregistrovať svoj majetok, aby bol následne arianizovaný. V dôsledku toho sa Židia ocitli v nižšom postavení "rodín" a boli chudobní. V auguste 1941 prišiel Xavier Vallat, vedúci Úradu pre židovské záležitosti ("Commissariat Général aux Questions Juives"), z metropolitnej Francúzska, aby skontroloval záležitosť židovskej otázky. Podľa článku na webovej stránke United States Holocaust Memorial Museum (USHMM) "História holokaustu na troch územiach Francúzska v severnej Afrike (tri departementy, 91, 92 a 93, vo francúzskom Alžírsku, dva francúzske protektoráty Maroko a Tunisko) je vnútorne spojená s osudom Francúzska v tomto období". Martin Gilbert, odborník na holokaust, uviedol, že prenasledovanie Židov vo francúzskej Severnej Afrike bolo neoddeliteľnou súčasťou holokaustu vo Francúzsku. Francúzske Maroko, Alžírsko a Tunisko na európskych územiach v severnej Afrike boli považované za súčasť Európy, podľa francúzskeho a nemeckého dokumentu týkajúceho sa konečného riešenia židovskej otázky.