Po operácii Barbarossa začali nemeckí vojaci a Orpo s pomocou ukrajinských pomocných policajných bataliónov hromadné deportácie poľských obyvateľov Zamojszczyzny južne od Chełmu v rámci prípravy na presídľovanie "Generalplan Ost" nariadené "Reichsführer-SS" Heinrichom Himmlerom. Niektoré poľské dediny boli jednoducho zničené a ich obyvatelia zmasakrovaní. Počas "Heim ins Reich Ukraineraktion" sa tam presídľovali pro-nacistickí Ukrajinci a nemecko-ukrajinské "Volksdeutsche" spolu s etnickými Nemcami z východu. Dali im nové latifundia postavené židovskými väzňami z Lublinskej rezervácie, ktorí boli neskôr poslaní do neďalekého vyhladzovacieho tábora Sobibór. Poľské podzemie sa odvetilo spustením povstania v Zamošti.
, považovaná za jednu z najväčších akcií poľského odporu počas druhej svetovej vojny. Niektoré ukrajinské zdroje sa odvolávajú na túto operáciu ako na masakr ukrajinských dedinčanov v blízkosti Chelmu a v oblasti Podlasie a pripisujú tisíce zabitých poľskému podzemí. Inštitút národnej pamäte takéto tvrdenia zamieta a ukrajinskí autori "Historického slovníka Ukrajiny" ich odmietajú, pričom poukazujú na to, že nedávne štúdie potvrdzujú oveľa nižšie číslo. Podľa židovských zdrojov židovskí partyzáni sami popravili ukrajinských dedinčanov, "ktorí išli do lesa, aby zhromaždili Židov, ktorí utiekli" z ghett. Zabíjanie v dedinách neďaleko Parczewského lesa bolo motivované pomstou za "antižidovské aktivity" ukrajinských roľníkov.