Ako jedna z najskúsenejších a najlepšie vybavených poľských divízií bojovala v mnohých z najvýznamnejších bitiek poľsko-bolševickej vojny v rokoch 1919 a 1920. Medzi nimi bola operácia oslobodenia Vilna a bitka pri Dyneburgu v Daugavpils, Lotyšsko (ako súčasť tretej armády Rydz-Śmigłyho a pod jeho osobným velením, hoci skutočným veliacim dôstojníkom bol Michał Karaszewicz-Tokarzewski). Počas Kyjevskej ofenzívy na jar roku 1920 tvorila divízia jadro "Operatívnej skupiny" a zúčastnila sa bitky pri Zhytomyrovi (25. apríla) a dobyla samotné mesto Kyjev (7 mája). Po poľskom stiahnutí sa jednotka zúčastnila ťažkých ústupných bitiek a chránila ústup zvyšných poľských síl. Po niekoľkých zrážkach s 1. kavalériovou armádou sa divízia odtrhla a dosiahla oblasť rieky Wieprz, odkiaľ začala protiofenzívu počas bitky o Varšavu (pozri bitky o Dęblin a Mińsk Mazowiecki). V druhý deň poľskej ofenzívy, 16. augusta, sa divízii podarilo obklíčiť bolševickú Mozyrskú skupinu núteným pochodom viac ako 56 kilometrov. Potom bola divízia pod velením Stefana Dąba-Biernackého pripojená k druhej armáde a zúčastnila sa druhej najväčšej bitky vojny,
Bitka pri rieke Niemen. Počas bitky tvorila jednotka jadro "Wilnovskej skupiny" a zúčastnila sa na úspešnom obrannom manévre bolševických síl so zameraním na mesto Grodno.