Napíšte pokračovanie tohto odseku - V júli bol Seryugin vymenovaný za veliteľa 160. strelnej divízie, ktorá sa ako súčasť 6. armády Voronežského frontu vyznačila v bitke pri Voroneži. Následne bojoval ako súčasť Voronežskej a od decembra juhozápadnej fronty s aktívnou úlohou v operácii Malý Saturn. Bol zranený 18. februára 1943, keď odchádzal na prieskum v oblasti výšky 179,6 a bol evakuovaný do nemocnice na ošetrenie, kde ho nahradil zástupca veliteľa divízie plukovník Aleksei Baksov. 9. apríla Seryugin znovu prevzal velenie nad divíziou a 16. divízia bola 19. apríla premenovaná na 89. strieľackú divíziu. Vedel ju v strategickej ofenzíve na Donbase, bitke pri Dnepre, ofenzíve Nikopol<unk>Krivoi Rog, ofenzíve Bereznegovatoye<unk>Snigirevka a ofenzíve v Odese. Seryugin bol povýšený na generálmajora 1. septembra 1943. Medzi 2. júnom a 5. júlom 1944 dočasne velil 49. strelný zbor v druhom eskalóne 53. armády 2. ukrajinského frontu počas hospitalizácie veliteľa zboru generálmajor Gury Terentjev. Po jeho návrate sa Seryugin vrátil do velenia 89. gardy, ktorá bojovala v druhej Jassy<unk>Kishinevskej ofenzíve.
ako súčasť 5. Šokovej armády. Bol hodnotený ako "schopne vedený divízijných jednotiek" pri prelome obrany Osy v sektore Kishinev a odrážanie protiútokov tankov. Seryugin bol opísaný ako "energický a kompetentný" napriek prítomnosti tankov Osi v zadnej časti divízie.