V časti I "Isaacova búrka", v kapitole "Galveston: absurdná ilúzia", Erik Larson opisuje dve búrky, ktoré zničili Indianola a význam týchto búrok pre Galveston, vedúci k
Galvestonská búrka z roku 1900. Vraví: "Zdá sa, že najprv vedúci predstavitelia Galvestonu pochopili význam búrok v Indianola. Každý, kto sa pozrel na mapu, mohol vidieť, že Galveston bol ešte zraniteľnejší pred zničením ako Indianola. Nemala žiadne bariérové ostrovy, ktoré by jej poskytli útočisko, ani nárazníkovú prairiu na pevnine. Mesto čelilo zálive". Ďalej poznamenáva: "Šesť týždňov po druhej búrke v Indianole sa stretla skupina tridsiatich prominentných obyvateľov Galvestonu, ktorí sa nazývali Progresívna asociácia, a rozhodli sa postaviť morskú stenu", a "Mestský "Evening Tribune" schválil tento plán". No aj keď "štát nakoniec schválil dlhopis na zaplatenie tejto práce", poznamenal mestský inžinier E. M. Hartwick, "to bolo niekoľko mesiacov po povodí a v tom čase ľudia mali taký postoj, že už nikdy nedostaneme ďalšiu - a oni ju nevytvorili".