V Londýne v júni 1866 si epidémia v East Endu vyžiadala 5.596 životov, práve keď mesto dokončovalo výstavbu svojich hlavných kanalizačných a čistiarenských systémov (pozri londýnsky kanalizačný systém); časť East Endu nebola úplne dokončená. Epidemiológ William Farr identifikoval ako zdroj kontaminácie Východnú londýnsku vodárenskú spoločnosť. Farr využil predchádzajúcu prácu Johna Snowa a ďalších, ktorí poukazovali na kontaminovanú pitnú vodu ako na pravdepodobnú príčinu cholery v epidémii z roku 1854
- Áno. Rýchle opatrenia zabránili ďalším úmrtiam. V tom istom roku spôsobilo používanie kontaminovanej kanálovej vody v miestnych vodárenských zariadeniach menšiu epidémiu v Ystalyfere v Južnom Walese. Najviac boli postihnutí zamestnanci spoločnosti a ich rodiny a 119 z nich zomrelo.