Po zavraždení Júlia Caesara v roku 44 pred n. l. sa Quintus Labienus, rímsky republikánsky generál a veľvyslanec u Parťanov, postavil na stranu Brutusa a Cassiusa v občianskej vojne osloboditeľov
Po ich porážke sa Labienus pridal k Parťanom a pomohol im v roku 40 pred n. l. napadnúť rímske územia. Partská armáda prekročila Eufrat a Labienus dokázal vylákať rímske posádky Marka Antonia okolo Sýrie, aby sa spojili s jeho zámerom. Parťania rozdelili svoju armádu a pod Pacorom dobyli Levant od feničského pobrežia cez Izraelskú zem: "Antigonus... podnietil Parťanov k invázii do Sýrie a Palestíny, [a] Židia horlivo povstali na podporu potomka makábskeho domu a vyhnali nenávidených Idumejcov s ich bábkovým židovským kráľom. Boj medzi ľudom a Rimanmi začal vážne a hoci Antigonus, keď ho na trón uvalili Parťania, začal židov ničiť a trápiť, radoval sa z obnovenia hasmonéjskej línie, ale myslel si, že nastala nová éra nezávislosti. Keď sa Fazael a Hyrkan II. vydali na veľvyslanectvo k Parťanom, Parťania ich namiesto toho zajali. Antigonus, ktorý bol prítomný, odrezal Hyrkanovi uši, aby sa stal nevhodným na veľkňazstvo, zatiaľ čo Fazael bol usmrtený.