Napíšte pokračovanie tohto odseku - IMRO bol "štát v štáte" v regióne v dvadsiatych rokoch 20. storočia, ktorý ho používal na spustenie útokov v srbskej a gréckej časti Macedónska. V tom čase sa IMRO stala pravicovou bulharskou ultranacionalistickou organizáciou. Podľa štatistík IMRO počas dvadsiatych rokov 20. storočia v regióne juhoslovanskej (Vardar) Macedónie fungovalo 53 chét (ozbrojených skupín), z ktorých 36 preniklo z Bulharska, 12 bolo miestnych a 5 vstúpilo z Albánska. V regióne Gréckej (Egejskej) Macedónie bolo aktívnych 24 chét a 10 miestnych prieskumných oddelení. Tisíce miestnych slovansky hovoriacich Macedóncov boli represívne stíhané jugoslávskymi a gréckymi orgánmi, pretože boli podozriví z kontaktov s revolučným hnutím. Obyvateľstvo v Pirin Macedónsko bolo zorganizované v masovej ľudovej domácej stráži. Táto milícia bola jedinou silou, ktorá odolala gréckej armáde, keď generál Pangalos spustil vojenskú kampaň proti Petrich District v roku 1925, špekulatívne nazývanú Vojna túlavého psa. Neustále vraždy a vraždy IMRO v zahraničí vyprovokovali niektorých členov bulharskej armády po prevrate z 19. mája 1934
prevziať kontrolu a zlomiť moc organizácie. Medzitým ľavičiari neskôr vytvorili novú organizáciu založenú na princípoch nezávislosti a zjednotenia rozdeleného Macedónska. Nová organizácia, ktorá bola oponentom IMRO Ivana Michajlova, sa nazývala IMRO (Spojené). Bola založená v roku 1925 vo Viedni. Nemala však skutočnú podporu ľudu a zostala aktívna až do roku 1936 a bola financovaná a úzko spojená s Kominternou a Balkánskou komunistickou federáciou. V roku 1934 Kominterna prijala rezolúciu o uznaní makedónskeho národa a potvrdila projekt Balkánskej komunistickej federácie o vytvorení Balkánskej federatívnej republiky vrátane Macedónska.