V roku 1990, po volebnej porážke vlády Chorvátskej socialistickej republiky, sa etnické napätie zhoršilo. Juhoslovanská ľudová armáda (JNA) potom skonfiškovala zbrane Chorvátskej územnej obrany (Teritorijalna obrana), aby sa minimalizoval odpor. Dňa 17. augusta napätie eskalovalo do otvorenej revolty chorvátskych Srbov, zameraných na prevažne srbsky obývané oblasti dalmatínskeho vnútrozemia okolo Knína, častí Liky, Kordunu, Banoviny a východného Chorvátska. Po dvoch neúspešných pokusoch Srbska, podporovaných Čiernou Horou a srbskými provinciami Vojvodina a Kosovo, získať súhlas juhoslovanského predsedníctva na nasadenie JNA na odzbrojenie chorvátskych bezpečnostných síl v januári 1991 a bezkrvavé potýčky medzi srbskými povstalcami a chorvátskou špeciálnou políciou v marci, samotná JNA, podporovaná Srbskom a jej spojencami, požiadala federálne predsedníctvo o udelenie vojnových právomocí a vyhlásenie výnimočného stavu. Žiadosť bola 15. marca zamietnutá a JNA sa dostala pod kontrolu srbského prezidenta Slobodana Miloševiča. Milošević, ktorý uprednostňoval kampaň na rozšírenie Srbska pred zachovaním Juhoslávie, verejne pohrozil nahradením JNA srbskou armádou a vyhlásil, že už neuznáva autoritu federálneho predsedníctva. Hrozba spôsobila, že JNA postupne opustila plány na zachovanie Juhoslávie v prospech rozširovania Srbska. Koncom mesiaca sa konflikt zväčšil na prvé úmrtia.
- Áno. JNA zasiahla na strane povstalcov a zabránila chorvátskej polícii konať. Začiatkom apríla lídri srbského povstania v Chorvátsku vyhlásili svoj zámer integrovať oblasť pod ich kontrolou, ktorú chorvátska vláda považuje za odtrhnutú oblasť, do Srbska.