Dokonči nasledujúcu vetu: Jacques vstúpil do Komunistickej strany Veľkej Británie vo veku osemnástich rokov a na univerzitách v Manchestri aj v Cambridge bol veľmi aktívny v študentskej politike. V roku 1966 bol jedným z hlavných hybných síl za Radical Student Alliance, ľavicovou cezstrannou organizáciou okolo 400 študentov zo 108 univerzít a vysokých škôl, ktorá sa snažila vybudovať študentské hnutie "schopné podniknúť kolektívne kroky v otázkach všeobecného sociálneho záujmu". V Cambridge zohral dôležitú úlohu pri formovaní Cambridge University Students Union. V roku 1967 bol členom Výkonného výboru Komunistickej strany, "pravdepodobne najmladším členom, aký kedy bol, a to okolo dvadsiatich dvoch rokov", a zostal členom až do roku 1991. Hlboko ovplyvnený
Po sovietskej invázii do Československa a májových udalostiach v Paríži v roku 1968, ktoré opísal ako svoje "politické narodenie", bol jedným z prvých vodcov eurokomunistického alebo reformistického krídla strany, najmä ovplyvneného prácou Antonia Gramsciho. V roku 1976 v správe Výkonnému výboru Komunistickej strany tvrdil, že "triedny boj sa neobmedzuje na hospodársky boj... ale je tiež ideologický a kultúrny". Neskôr v tom istom roku bol vybraný, spolu s tradicionalistom Georgeom Matthewsom, aby dokončili aktualizovanú verziu "Britská cesta k socializmu" (program Komunistickej strany), ktorá mala byť predložená 35. národnému kongresu strany v roku 1977. Neskôr opísal tento proces ako "mexický stav bez riešenia", ale vplyv Gramsciánskych myšlienok bol zrejmý v konečnom návrhu, ktorý vyzýval na "široké demokratické spojenectvo" a tvrdil, že pokrokové hnutie musí byť "nielen... združením triednych síl... ale aj iných dôležitých síl v spoločnosti, ktoré vznikajú z oblastí útlaku, ktoré nie sú vždy priamo spojené s výrobnými vzťahmi".