Khalil Tahmasebi (14. februára 1924 - 1955) bol tesár a člen iránskej fundamentalistickej skupiny Fadayan-e Islam ("Osobitné obete islamu"), ktorá bola opísaná ako "prvá šiitská islamistická organizácia, ktorá využívala terorizmus ako primárnu metódu politického aktivizmu". V mene tejto skupiny zavraždil Tahmasebi 7. marca 1951 iránskeho premiéra Aliho Razmaru. The New York Times ho označil za "náboženského fanatika". V roku 1952 bol oslobodený iránskym parlamentom počas premiérstva Mosaddéga, jeho čakajúci rozsudok smrti bol zrušený a bol vyhlásený za "vojaka islamu". Podľa "Time" Tahmasebi "rýchlo ponáhľal do svätyne Hazrat Abdolazim, radostne plakal a povedal: 'Keď som zabil Razmaru, bol som si istý, že jeho ľudia ma zabijú.'" Po iránskom prevrate v roku 1953
Tahmasebi bol znova zatknutý a súdený za vraždu Razmary; bol popravený v roku 1955.