Prakticky každá islamská mocnosť následne nasledovala prax Ghaznavidov, ktorí používali perzskú ako dvorný jazyk. Dillí sa stalo hlavným centrom perzskej literárnej kultúry v Hindustane od 13. storočia, s založením Dillího sultanátu po Ghuridských mamlukov. Nasledujúce khilji a tughlukovia sponzorovali mnoho literárnych dielov v jazyku; slávny básnik Amir Khusrow produkoval veľa svojich perzských diel pod ich patronátom. Medzi 13. a 15. storočím tureckí vládcovia delhského sultánstva podporovali prúdenie významných osobností hovoriacich perzsky (ako básnikov, pisárov a svätých ľudí) na subkontinent, pričom im udelili pôdu na usadenie sa v vidieckych oblastiach. Tento tok sa zvýšil mongolskými dobytkami perzoislamského sveta.
, ako mnoho perzskej elity hľadajú útočisko v severnej Indii. Preto sa perzský jazyk usadil na dvore a v literatúre, ale aj prostredníctvom značnej populácie, ktorá bola často spájaná s islamskou šľachtou. Sultánstvo Dillí bolo do značnej miery hybnou silou pre šírenie perzštiny, pretože jeho hranice siahali hlboko do subkontinentu. V dôsledku jej postupného rozpadu, rôzne výhonky ríše v regiónoch až po Deccan a Bengálsko následne prijali perzskú.