Napíšte pokračovanie tohto odseku - Počas tohto obdobia rojalistické sily napredovali do Novej Granady, ktorú kontrolovali od roku 1815 do roku 1819, a do Čile, ktorú kontrolovali od roku 1814 do roku 1817. S výnimkou rojalistických oblastí na severovýchode a juhu si provincie Novej Granady udržali nezávislosť od Španielska od roku 1810, na rozdiel od susednej Venezuely, kde si rojalisti a sily podporujúce nezávislosť niekoľkokrát vymenili kontrolu nad regiónom. Aby Španielsko upokojilo Venezuelu a získalo späť Novú Granadu, zorganizovalo v roku 1815 najväčšiu ozbrojenú armádu, akú kedy vyslalo do Nového sveta, pozostávajúcu z 10.500 vojakov a takmer šesťdesiatich lodí. (Pozri španielske znovuzískanie Novej Granady
) Hoci táto sila bola rozhodujúca pri opätovnom prevzatí regiónu, ktorý bol pevne za nezávislosť, ako je Nová Granada, jej vojaci boli nakoniec rozptýlení po celej Venezuele, Novej Granade, Quite a Peru a boli stratení kvôli tropickým chorobám, čo oslabuje ich vplyv na vojnu. Čo je ešte dôležitejšie, väčšina rojalistických síl nebola zložená z vojakov poslaných z polostrova, ale zo španielsko-amerických vojakov.