Zhrnúť článok:  Teraz je všeobecne akceptované, že prvý dôstojník Germanwings Andreas Lubitz skutočne zamkol svojho kapitána mimo kokpitu, dal ich lietadlo do strmého zostupu, a potom si sadol a pokojne čakal na koniec. Urobil to zámerne, pretože sa zbavil lekárskeho listu, ktorý by ho ten deň oslobodil od práce. Pridáva sa k krátkemu a neslávne známemu zoznamu pilotov, niekoľko za posledné dve desaťročia, ktorí použili svoje lietadlá na kombináciu samovraždy s masovou vraždou. Prečo je táto myšlienka súčasne tak fascinujúca a tak desivá? Je to kvôli nezlučiteľnosti medzi tým, čomu chceme veriť o lietaní, a tým, čo teraz vidíme. Letecká doprava sa predstavuje ako vysoko kontrolovaná, prísne profesionálna činnosť, zbavená každého nepredvídateľného prvku. Letové posádky nosia vojenské uniformy nie preto, že by nemohli lietať rovnako dobre v pouličnom oblečení, ale preto, že uniformy cestujúcim prenášajú podvedomý náznak, že sú iného druhu, tak ďaleko od bežného ľudu, ako je svetový športovec od hlupáka. Piloti sú nielen múdrejší a lepšie vyškolení ako obyčajní ľudia, ako hovoria tie pruhy a čiapky, ale musia byť aj menej zabudliví ako my, menej rozptyľovaní, lepšie oddychovaní, nie náchylní k podráždenosti, smútku alebo horúcim hnevom. Rovnako ako vojaci, musia byť trochu robotickí, efektívni, odvážni a očistení od odpadu, ktorý napadne duše bežných ľudí. Pretože si zaslúžili svoje pruhy, cítime sa bezpečne -- aj keď sa zdá byť pre nás nemožné pochopiť, alebo zrejme pre niekoho vysvetliť, čo drží tieto obrovské kovové prístroje vo vzduchu. Pravdou je, ako ukazuje rozsiahla história leteckých nehôd, že piloti sa nijako nelišia od ostatných ľudí. Môžu byť nedbalí, leniví, nepozorní a bezohľadní. Môžu piť priveľa. Keď sa piloti medzi sebou rozprávajú, najobľúbenejšie témy sú chyby, nebezpečenstvá, katastrofy, ktorým sa zabránilo iba vďaka číremu šťastiu. Ale ak piloti občas zlyhajú, tá dráma...
Odborníci sa domnievajú, že prvý dôstojník Andreas Lubitz zamkol pilota z kokpitu lietadla. Piloti neexistujú na inej morálnej úrovni ako my ostatní a ľudská myseľ je najčiernejšia krabica.