Intervencia v Latinskej Amerike bola menšou otázkou kampane; Harding hovoril proti rozhodnutiu Wilsona poslať americké jednotky do Dominikánskej republiky a napadol demokratického kandidáta na viceprezidenta Franklina D. Roosevelta za jeho úlohu v haitianskej intervencii
- Áno. Minister zahraničných vecí Hughes pracoval na zlepšení vzťahov s latinskoamerickými krajinami, ktoré sa obávali amerického použitia Monroeovej doktríny na ospravedlnenie intervencie; v čase Hardingovej inaugurácie mali USA tiež vojakov na Kube a v Nikarague. Vojaci umiestnení na Kube na ochranu amerických záujmov boli stiahnutí v roku 1921, ale americké sily zostali v ostatných troch národoch počas Hardingovho prezidentstva. V apríli 1921 získal Harding ratifikáciu zmluvy Thomson-Urrutia s Kolumbiou, ktorá poskytla tomuto národu 25 miliónov dolárov ako vyrovnanie za americkou vyvolanú panamskú revolúciu z roku 1903. Latinskoamerické národy neboli úplne spokojné, pretože USA sa odmietli vzdať intervencionizmu, hoci Hughes sa zaviazal, že ho obmedzí na národy v blízkosti Panamského prieplavu a objasní, aké sú ciele USA.