Zatiaľ čo protiruské miestne povstanie na Severnom Kaukaze začalo ešte pred formálnym vytvorením Kaukazského frontu, dva mesiace po smrti Aslana Maschadova nový čečenský separatistický vodca Abdul-Halim Sadulajev oficiálne oznámil, že vytvorili Kaukazský front v rámci "reformy systému vojensko-politickej moci". Spolu s existujúcimi čečenskými, dagestanskými a ingušskými "sektormi" boli do nej zahrnuté Stavropolské, Kabardínsko-balkarské, Krasnodarské, Karachajsko-cirkezské, Osetske a Adyghské džamaaty, čo znamená, že teoreticky by sa do nepriateľských akcií zaplietla väčšina regiónov juhozápadného Ruska. V októbri 2006 Dokku Umarov založil dve nové fronty za regiónom Severného Kaukazu - frontu na Volge a Urale. Čečenské separatistické hnutie prevzalo novú úlohu ako oficiálne ideologické, logistické a pravdepodobne finančné centrum nového povstania na Severnom Kaukaze. Stále častšie súboje medzi federálnymi silami a miestnymi povstalcami pokračujú v Dagestane a Ingušsku, zatiaľ čo sporadické boje vypukli v iných južných regiónoch Ruska. Pred vyhlásením Kavkazského emirátu, hnutie uskutočnilo dva útoky veľkého rozsahu, útok Nazran v roku 2004
v Ingušsku (pred oficiálnym vyhlásením) a Nalčikov útok v roku 2005 v Kabardino-Balkárii. Hnutie tiež spustilo mnoho menších útokov, ako je napríklad pasca Avtury v roku 2006 a pasca Zhani-Vedeno v roku 2007.