Odporúčam si prečítať si nižšie uvedený úryvok a potom odpovedať na nasledujúcu otázku v tom istom jazyku, v ktorom je uvedený úryvok:  Prechod: Dálnica spájajúca Johor a Singapur bola vyhodená do povetria spojeneckými silami v snahe zastaviť japonskú armádu. Avšak Japoncom sa podarilo prejsť cez Johorský prieliv na nafukovacích člnoch o niekoľko dní neskôr. Počas tohto obdobia sa uskutočnilo niekoľko bojov spojeneckých síl a dobrovoľníkov obyvateľov Singapuru proti postupujúcim Japoncom, ako je bitka pri Pasir Panjang. Avšak s väčšinou obranných síl rozbité a zásoby vyčerpané, generálporučík Arthur Percival kapituloval spojenecké sily v Singapure generál Tomoyuki Yamashita z cisárskej japonskej armády na čínsky Nový rok, 15. februára 1942. Približne 130.000 indických, austrálskych a britských vojakov sa stalo vojnovými zajatcami, z ktorých mnohí boli neskôr prepravení do Barmy, Japonska, Kórey alebo Mandžuska na otrockú prácu prostredníctvom preprav zajatcov známych ako "pekelné lode". Pád Singapuru bol najväčšou kapituláciou britských síl v histórii. Japonské noviny triumfálne vyhlásili víťazstvo za rozhodujúce pre celkovú situáciu vo vojne. Singapur, premenovaný na Syonan-to (昭南島 Shōnan-tō, "Bright Southern Island" v japončine), bol okupovaný Japoncami od roku 1942 do roku 1945. Japonská armáda zaviedla tvrdé opatrenia proti miestnemu obyvateľstvu, pričom vojská, najmä Kempeitai alebo japonská vojenská polícia, boli obzvlášť nemilosrdné pri zaobchádzaní s čínskym obyvateľstvom. Najpozoruhodnejšou krutosťou bol masakr čínskych civilistov v Sook Ching, vykonaný ako odvetná akcia proti podpore vojnového úsilia v Číne. Japonci testovali občanov (vrátane detí), aby zistili, či nie sú "anti-japonskí". Ak je to tak, "viní" občania by boli poslaní kamiónom na popravu. Tieto masové popravy si vyžiadali medzi 25 000 a 50 000 životov v Malajzii a Singapure. Zvyšok obyvateľstva trpel počas troch a pol roka japonskej okupácie ťažkými ťažkosťami. Malajci a Indiáni boli nútení postaviť "Železnicu smrti", železnicu medzi Thajskom a Barmou (Mjanmarsko). Väčšina z nich zomrela pri výstavbe železnice. - Čo?  Otázka: Koľko vojakov sa stalo zajatcami?
130 000