Keď v roku 1939 vypukla vojna, Kaser bol napriek tomu, že bol ešte pomerne mladý, oslobodený od vojenskej služby z dôvodu vážnej srdcovej chyby. Ale ako sa vojnové zabíjanie zintenzívňovalo, tieto záležitosti sa začali brať menej do úvahy a v novembri 1943 bol povolaný do armády. Spočiatku bol zapojený do protilietadlových operácií, ale čoskoro bol poslaný späť do Münsteru, kde pracoval ako úradník pre administratívu pluku ("Regimentsstab"). Armáda mu stále dovolila prednášať na univerzite dva dni týždenne. V apríli 1945 prišli Američania. Vojna skončila.
O mesiac neskôr sa Max Kaser stal vojnovým zajatcom. Bol držaný v rôznych amerických a francúzskych táboroch až do svojho prepustenia, ktoré nasledovalo v roku 1946. Vrátil sa na univerzitu a pokračoval v vyučovaní. Národní socialisti mali svoje vlastné názory na rímske právo. Považovali ho za "materialistický" a nezlučiteľný s ich rasistickými ideálmi, takže plánovali nahradiť nemecký právny kódex vlastným ľudovým právnym kódexom, ktorý by (okrem iného) odstránil vplyv rímskeho práva na nemecký systém. Ale teraz boli preč. Kaser mohol byť teraz menej obmedzovaný vo svojich prednáškach, písaní a vo svojich sieťach. Jeho povesť rástla. Ponuky na profesorstvo prišli z Marburgu (opäť) a Heidelbergu (opäť). Ponuky boli aj z Grazu (1951), Göttingenu (1952) a Viedne (1959). Až do roku 1959 odmietol všetky takéto ponuky.