V roku 1809 bolo v Hornom Peru, modernej Bolívii, vytvorené dve junty v reakcii na situáciu v Španielsku; rýchla reakcia námestníkov Limy a Buenos Aires rozdrvila povstanie a Horné Peru sa dostalo pod kontrolu námestníctva Peru, ktoré ho energicky bránilo. Nasledujúci rok vytvorila samotná Buenos Aires junta, ktorá odsunula miestneho námestníka od moci. Junta, ktorej predsedal Cornelio Saavedra, sa rozšírila o zástupcov z iných provincií a stala sa známa ako "Junta Grande" alebo "Veľká junta". Junta Grande nariadila dve kampane, aby získala podporu pre revolučné myšlienky Buenos Aires. Prvým z nich bol pokus dobyť Horné Peru. Počiatočné víťazstvo v bitke pri Suipacha viedlo k zvratom a víťazstvu rojalistov v bitke pri Huaqui. Druhá kampaň sa zamerala na Asunción v susednom Paraguaji. Buenos Aires poslal do Asunciónu 1 100 vojakov pod velením generála Manuela Belgrana, očakávajúc, že ich privítajú ako osloboditeľov; namiesto toho boli porazení pri
Paraguarí a Tacuarí miestnymi paraguajskými silami. Kráľovský guvernér v Asunción sa potom obával lojálnosti svojich mužov a demobilizoval víťazné jednotky. Rozšírila sa nespokojnosť a v máji 1811 povstanie zvrhlo guvernéra a krátko potom bola vyhlásená nezávislosť Paraguaja.