Po oslobodení gréckej pevniny (október 1944) sa posvätná kapela vrátila do Grécka, kde sa začali prejavovať napätia vo vzťahoch medzi britskou vládou národnej jednoty Georga Papandreua a ľavicovým Národným oslobodzovacím frontom (EAM), ktorý kontroloval väčšinu gréckeho vidieka. Rozhodujúcou otázkou bolo odzbrojenie partizánskych síl a vytvorenie novej národnej armády z členov exilových ozbrojených síl a partizánov ELAS a EDES. Avšak vláda Papandreou si želala zachovať posvätnú kapelu a 3. gréckú horskú brigádu "Rimini" nedotknutú: tvárou v tvár oveľa väčšej partizánskej armáde s neistým politickým zámerom, Papandreou a Briti si želali ponechať tieto jednotky a urobiť z nich jadro novej armády. Rozpustenie týchto organizácií by znamenalo, že ich členovia by sa stali individuálnymi rekrutmi v ľudovej armáde, ktorá by mohla byť ovládaná EAM. Toto napätie sa nakoniec prelievalo do "Dekemvriana
" udalosti v Aténach, kde Svätá Kapela bojovala proti silám ELAS.