Napíšte pokračovanie pre tento odsek - Po dosiahnutí svojich pôvodných cieľov sa lídri UMNO rozhodli zapojiť sa viac do politického procesu a založiť svoju organizáciu ako politickú stranu, ktorá bude bojovať za nezávislosť. Zároveň Malajská komunistická strana (MCP) sa rozhodla zaviesť ozbrojené povstanie proti tomu, čo považovali za bábkový štát Britov, čo vyvrcholilo Malajskou núdzovou situáciou
ktorá by trvala až po nezávislosti. Povstanie bolo charakterizované jasnou rasovou deľbou; opozícia proti povstaní bola takmer výlučne malajská, zatiaľ čo tí, ktorí bojovali v komunistických radoch, boli takmer vždy Číňania. To zhoršilo rasové napätie, čo viedlo Britov k tomu, aby Onn Ja'afarovi poradili, aby spolupracoval s ostatnými vodcami malajskej komunity v prospech malajskej politiky. Nakoniec, po niekoľkých neformálnych stretnutiach medzi Onnom, Tan Cheng Lockom a E.E.C. Thuraisinghamom, bol zriadený Výbor pre styk s komunitami (Communities Liaison Committee - CLC). CLC sa v nasledujúcich niekoľkých rokoch stalo ústredným bodom pre vrchol malajských politikov, ktorí vypracovali návrhy a kompromisy v mnohých otázkach vrátane občianstva, vzdelávania, demokracie a riešenia slepého bodu v "ketuanan Melayu". Nakoniec sa rozhodlo, že medzi Malajcami a nemalajcami bude vytvorená "dohoda"; výmenou za vzdanie sa "ketuanan Melayu" (nazývaného špeciálnym postavením Malajcov) Malajci dostanú pomoc od nemalajcov pri preklenutí hospodárskej priepasti medzi chudobnými a prevažne vidieckymi Malajcami a podstatne lepšie postavenými a mestskými nemalajcami. Thuraisingham neskôr povedal: "Je to pravda. Ja a iní sme verili, že zaostalým Malajčanom by sa malo dať lepšie zaobchádzanie. Malajcom by sa mala pomôcť dosiahnuť rovnosť s nemalajcami, aby vytvorili zjednotený malajský národ rovných".