Dokončite nasledujúcu vetu: Keď sa na talianskej pôde skončila éra Condottierov, vojenskí velitelia ako Ottavio Piccolomini a Raimondo Montecuccoli položili svojich vojakov k dispozícii rakúskemu cisárovi, v náboženskej vojne, ktorá zničila Nemecko a spôsobila stratu 30% jeho ľudí, možno najväčšiu tragédiu, akú kedy Nemecko pretrpelo. Talianske sily bojovali statočne (aj keď na strane porazených) v bitke pri Lutzenu a pomohli vyhrať veľké víťazstvo v
Bitka pri Nordlingene v roku 1634 proti Švédom. Ambrogio Spinola a jeho muži medzitým pomohli Španielsku dobývať Holandsko v bitkách, ako je napríklad obliehanie Bredy. Táto vojna bola možno posledná, v ktorej meče, dýky a kopy hrali dôležitú úlohu v bitke, pretože technológia strelných zbraní sa stala spoľahlivejšou. Talianski mečári, vyzbrojení krátkymi mečmi a dýkami, boli mimoriadne efektívni v infiltrácii do štvorcov svojich protivníkov a pri dobývaní bezbranných bojovníkov vyzbrojených dlhými dýkami počas brutálneho "tlačenia dýkami". Na bojisku sa takzvaný "Spada da Lato" alebo bočný meč stal dominantným typom meča. Zároveň sa v talianskych mestách rozvinul do nového typu meča, ktorý sa používal v civilnom prostredí na súboj. Tento civilný meč je známy ako "La Striscia" alebo Rapier v angličtine. Francúzi si osvojili taliansky duelovací meč a zvládli ho, a verí sa, že medzi rokmi 1600 a 1700 zomrelo v súbojoch viac ako 70 000 Francúzov, z ktorých mnohí boli smrteľne zranení Rapierom. Od konca 16. storočia získalo talianske šermiarstvo značnú popularitu v celej Európe, najmä s traktátom Salvatora Fabrisa, ktorého "De lo schermo overo scienza d<unk>arme" z roku 1606 mal veľký vplyv nielen v Taliansku, ale aj v Nemecku. Po Fabrisovi nasledovali talianski majstri ako Nicoletto Giganti (1606), Ridolfo Capo Ferro (1610), Francesco Alfieri (1640), Francesco Antonio Marcelli (1686) a Bondi' di Mazo (1696).