Zhrnúť článok:  (CNN) Teror, ktorý prišiel do Tuniska v stredu - najvražednejší útok na turistov v arabskom svete od masakru v Luxore v Egypte v roku 1997 - sa očakával už dlho. Tunisko je všeobecne považované za jediný úspešný príbeh arabskej jari s novou progresívnou ústavou, voľne zvoleným sekulárnym prezidentom a premiérom a umiernenou islamistickou opozíciou, ktorá sa doteraz zaviazala k demokratickým zásadám. Ale hospodársky pokrok zaostáva. Vysoká nezamestnanosť spôsobila frustráciu medzi mladými a značný počet z nich hľadá odpovede v radikálnom islame. Politické otvorenie v Tunisku dalo radikálom viac priestoru na dýchanie, ich počet sa zvýšil po prepustení tvrdých islamistických militantov počas tuniského revolúcie v roku 2011, ktorá odstránila desaťročia autokratickej vlády. Jedným z tých, ktorí boli prepustení z väzenia bol Seifallah ben Hassine, tiež známy ako Abu Iyyad, veterán tuniského džihádu, ktorý pracoval s Usámom bin Ládinom v Afganistane v deväťdesiatych rokoch a založil skupinu Tunisian Combatant. Čoskoro po prepustení založil v Tunisku hnutie Ansar al Šaría, pro-džihádistické hnutie, ktoré má až 40 000 nasledovníkov. Skupina má podobné vyhliadky ako jej menovitec v Líbyi, o ktorom Spojené štáty tvrdia, že spáchal útok na americký konzulát v Benghází 11. septembra 2012, a podľa Geoffa Portera, experta na terorizmus v North Africa Risk Consulting, existujú skutočné a premenlivé väzby medzi týmito dvoma skupinami. Tri dni po útoku v Begazi Ansar al Šaría v Tunisku zorganizoval útok pred americkým veľvyslanectvom v Tunisku, ktorý ohrozil životy Američanov. Podľa americkej vlády je skupina zodpovedná aj za niekoľko ďalších útokov, vrátane pokusov o samovražedné bombové útoky v tuniských turistických destináciách. V októbri 2013 sa tuniský samovražedný atentátnik vyhodil do vzduchu pred hotelom na pláži v Sousse a zabil len seba. Ďalší bol zatknutý v Monastiri skôr, ako mohol odpáliť svoje zariadenie. Obaja sa údajne pokúsili cestovať do Sýrie, ale na ceste ich presvedčil...
Tunisko bolo všeobecne považované za jediný úspešný príbeh Arabskej jari. Ekonomický pokrok zaostal za demokratickými princípmi. V regióne sa už nejaký čas šíri teror, podnecovaný regionálnymi nepokojmi.