Vyplňte nasledujúcu vetu: V roku 1991 bol Erekat zástupcom šéfa palestínskej delegácie pri
Konferencia v Madride a následné následné rokovania vo Washingtone D.C. v rokoch 1992 a 1993. V roku 1994 bol vymenovaný za ministra miestnej samosprávy Palestínskej národnej samosprávy a tiež za predsedu palestínskej vyjednávacej delegácie. V roku 1995 slúžil Erekat ako hlavný vyjednávač pre Palestínčanov počas obdobia v Osle. V roku 1996 bol zvolený do palestínskej legislatívnej rady, kde zastupoval mesto Jericho. Ako politik bol Erekat považovaný za lojálneho Yasser Arafat, vrátane stretnutí v Camp David v roku 2000 a rokovaní v Taba v roku 2001. Erekat bol tiež spolu s Arafatom a Faisalom Husseinim jedným z troch vysokých palestínskych predstaviteľov, ktorí v septembri 2000 požiadali Ariela Šarona, aby nenavštívil mešitu Al-Aksa, udalosť, po ktorej nasledovala druhá intifáda. Tiež pôsobil ako Arafatov prekladateľ do angličtiny. Keď bol Mahmúd Abbás nominovaný na premiéra Palestínskej legislatívnej rady začiatkom roku 2003, Erekat mal byť ministrom rokovaní v novej vláde, ale čoskoro odstúpil po tom, ako bol vylúčený z delegácie, ktorá sa mala stretnúť s izraelským premiérom Arielom Šaronom. Toto bolo interpretované ako súčasť vnútorného palestínskeho boja o moc medzi Abbásom a Arafatom. Erekat bol neskôr opätovne vymenovaný na svoj post a zúčastnil sa na konferencii v Annapolise v roku 2007, kde v čase slepého bodu prevzal miesto Ahmeda Qureiho a pomohol vypracovať spoločné vyhlásenie.