Napíšte pokračovanie tohto odseku - 16. decembra 1971 získal Bangladéš nezávislosť od Pakistanu prostredníctvom oslobodzovacej vojny v Bangladéši
- Áno. Počas oslobodzovacej vojny v Bangladéši došlo k masovému znásilneniu, pričom podľa odhadov bolo 200 000 až 400 000 žien znásilnených pakistanskou armádou a ich spolupracovníkmi. Dňa 22. decembra 1971 vláda Bangladéša vyhlásila ženy, ktoré boli znásilnené, za birangany alebo vojnové hrdinky. Prezident Sheikh Mujibur Rahman požiadal Bangladéš, aby "dal náležitú česť a dôstojnosť ženám utláčaným pakistanskou armádou" a nazval ich svojimi dcérami. Napriek tomu mnohí z nich spáchali samovraždu, časť z nich opustila krajinu, aby pracovala ako služobníčky v zahraničí, a mnoho ďalších bolo zabitých rukami nekvalifikovaných pôrodných asistentek počas potratov. To viedlo vládu k vytvoreniu "seba sadans", ktoré im poskytovali klinickú podporu. Kendrio Mohila Punorbashon Songstha bola založená v januári 1972 na rehabilitáciu týchto znásilnených žien s technickou a humanitárnou podporou od International Planned Parenthood, International Abortion Research and Training Centre a Katolíckej cirkvi. Neskôr im vláda poskytla odbornú prípravu a začala kampaň, aby sa oženili. Čo viedlo k obvineniam, že Bangladéš sa snažil ukryť Biranganas. Biranganovci boli často vylúčení spoločnosťou a ich rodinnými príslušníkmi.