Dokonči nasledujúcu vetu: Britské víťazstvá nad Barmou v roku 1826 položili základy pre storočie, v ktorom vojenskú históriu Thajska mala ovládať hrozba európskeho kolonialismu. Spočiatku sa však siamský záujem zameral na svojich tradičných súperov z Barmy a Vietnamu. Siam zasiahol na podporu Británie proti Barme v roku 1826, ale jej slabý výkon inšpiroval prekvapivý útok Chao Anouvonga na Korat. Odpor lady Mo ju ustanovil ako kultúrnu hrdinku a víťazstvo generála Bodindechaho o dva roky neskôr ho ustanovilo ako hlavnú postavu v thajskej vojenskej histórii. Jeho úspešná kampaň v
Siamská-vietnamská vojna (1841-1845) potvrdila silu Siamu nad Kambodžou. V roku 1849 oslabenie moci Barmy viedlo k povstaní medzi barmskými Shanskými štátmi Kengtung a Chiang Hung. Chiang Hung opakovane hľadal siamskú podporu a nakoniec Siam odpovedal prvým vyslaním síl v roku 1852. Obe armády mali ťažkosti s bojom v severných hornatých vysočinách a trvalo až do roku 1855, kým Siamčania konečne dosiahli Kengtung, hoci s veľkými ťažkosťami a vyčerpaním siamských zdrojov nakoniec vyústili do ich ústupu. Tieto vojny sa aj naďalej viedli v tradičnom režime, pričom počas obdobia boli na poli rozmiestnené vojnové slony, ktoré niesli ľahké delostrelectvo a často boli rozhodujúcim faktorom v bitke. Medzitým viditeľná vojenská slabosť Číny v prvej a druhej ópiovej vojne s Britániou a neskôr Francúzskom medzi rokmi 1830 a 1860 povzbudila Siam, aby odmietol čínsku nadvládu v roku 1850. Siam však sám bol pod vojenským a obchodným tlakom európskych mocností a ako údajne povedal kráľ Rama III. na smrteľnej posteli v roku 1851: "Už nebudeme mať žiadne vojny s Barmou a Vietnamom. Budeme ich mať len so Západom".