Drevný východný pravoslávny kostol, zasvätený sv. Eliášovi, bol postavený okolo roku 1720 na mieste ďalej do lesa, len aby bol presunutý na jeho súčasné miesto v roku 1740. Veľká rekonštrukcia kostola sa uskutočnila v roku 1849, v roku, keď bola vyrezávaná pod kužeľovitou strechou šindlí na zvonici. Ikonostáz, ktorý existoval v kostole sv. Eliáša až do roku 1995, bol v 19. storočí prenesený z kostola v Hajtici. Kostol bol poškodený počas druhej svetovej vojny. Jej povojnová rekonštrukcia, ktorú dohliadal Konzervačný inštitút v Záhrebe, zahŕňala obnovu základov kostola. Medzi ikony v kostole patrila ikona svätého Dimitria z roku 1810 a ikony svätého Juraja a svätého Eliáša. Kostol sv. Eliáša, ktorý je v mnohých ohľadoch najcennejším dreveným východným pravoslávnym kostolom v regióne Banija, bol podpaľovaný počas chorvátskej vojenskej operácie Búrka
začiatkom augusta 1995. Podľa svedeckých výpovedí kostol spálili členovia armády Bosny a Hercegoviny.