Scrie o continuare pentru acest paragraf - În operațiuni mai mari, cum ar fi Jubilee, Torch
, Husky și Overlord, LCA-urile au fost transportate în zonele de invazie de către infanteria navelor de debarcare (LSI). Locația aleasă pentru LSI pentru a opri și a coborî LCA a fost un punct desemnat în "zona de transport" atunci când LSI opera cu o forță de intervenție a Marinei SUA sau "poziția de coborâre" atunci când opera cu o forță de intervenție a Marinei Regale. Zona de transport sau poziția de coborâre era la aproximativ 6<unk>11 mile de țărm (11 mile era doctrina amfibiă pentru USN la mijlocul războiului, în timp ce RN tindea să accepte riscurile asociate cu apropierea de țărm). În mod normal, navele de debarcare erau echipate cu davite puternice. Navele de debarcare timpurii au fost echipate cu davite Welin-McLachlin, acestea fiind în general utilizate în Marina Comercială pentru bărcile de salvare standard cu 99 de oameni. Pe măsură ce greutatea LCA-urilor a crescut în timpul războiului (în cele din urmă se apropia de 14 tone), au fost necesare davite mai grele. Ulterior, LSI-urile și cele care au fost reajustate au fost dotate cu daviți de suspensie de tip crossbeam. Davitele însele au furnizat o demarcație între responsabilitățile echipajului LSI (fie al Marinei Regale, fie al Marinei Comerciale) și membrii Flotei LCA.