Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecere: Densitatea medie a lui Callisto, de 1,83 g/cm3, sugerează o compoziție de aproximativ părți egale de material stâncos și gheață de apă, cu unele ghețe volatile suplimentare, cum ar fi amoniacul. Fracțiunea de masă a ghețurilor este de 4955%. Compoziția exactă a componentei de rocă a lui Callisto nu este cunoscută, dar este probabil apropiată de compoziția condritelor obișnuite de tip L / LL, care se caracterizează prin mai puțin fier total, mai puțin fier metalic și mai mult oxid de fier decât condritele H. Raportul greutății fierului față de siliciu este de 0,9<unk>1,3 în Callisto, în timp ce raportul solar este de aproximativ 1:8. Suprafața lui Callisto are un albedo de aproximativ 20%. Se crede că compoziția suprafeței sale este similară în general cu compoziția sa în ansamblu. Spectroscopia în infraroșu apropiat a dezvăluit prezența benzilor de absorbție a gheții de apă la lungimi de undă de 1,04, 1,25, 1,5, 2,0 și 3,0 micrometri. Gheața de apă pare să fie omniprezentă pe suprafața lui Callisto, cu o fracțiune de masă de 25<unk>50%. Analiza spectrelor de înaltă rezoluție, infraroșu apropiat și UV obținute de sonda Galileo și de la sol a dezvăluit diferite materiale care nu sunt gheață: silicati hidratați care conțin magneziu și fier, dioxid de carbon, dioxid de sulf și, eventual, amoniac și diferite compuși organici. Datele spectrale indică faptul că suprafața lui Callisto este extrem de eterogenă la scară mică. Plecurile mici și luminoase de gheață de apă pură sunt amestecate cu pete de amestec de rocă și gheață și zone întunecate extinse realizate dintr-un material care nu este gheață. Suprafața Callistoan este asimetrică: emisfera din față este mai întunecată decât cea din spate. Acest lucru este diferit de alți sateliți galileieni, unde inversul este adevărat. Emisfera din spate a lui Callisto pare a fi îmbogăţită cu dioxid de carbon, în timp ce emisfera din faţă are mai mult dioxid de sulf. Multe cratere de impact proaspete, cum ar fi Lofn, prezintă, de asemenea, îmbogăţire în dioxid de carbon. În general, compoziția chimică a suprafeței, în special în zonele întunecate, poate fi apropiată de cea observată pe asteroizii de tip D, ale căror suprafețe sunt făcute din material carbonat.  Întrebare: Care este cea mai lungă lungime de undă a benzii de absorbție a gheții de apă?
3,0 micrometri