Scrieți o continuare pentru acest paragraf - Conform "De Administrando Imperio" (DAI), sârbii s-au stabilit în Balcani sub protecția împăratului bizantin Heraclius (r. 610<unk>41), și au fost conduse de o dinastie cunoscută în istorie ca dinastia Vlastimirović. Slavii au început să se stabilească în regiune la începutul secolului al VI-lea, după ce au atacat adânc Imperiul. Ei s-au stabilit în "Serbia botezată" (în interiorul Serbiei, cunoscută ca "Raška"), care a inclus Bosnia, și ținuturile maritime ("Pomorje") din Travunija, Zahumlje și Paganija, în timp ce Duklja maritimă a fost deținută de bizantini, a fost, probabil, stabilită și cu sârbi. Toate ţările maritime se învecinează cu "Serbia botezată" la nord. La mijlocul secolului al IX-lea, vecinul până atunci pașnic al Bulgariei a invadat, dar a fost învins în război. Serbia a fost creștină în cca. 870, deși misiunile au fost făcute în timpul domniei lui Heraclius. În deceniile următoare, membrii dinastiei au purtat războaie de succesiune, iar Serbia a devenit o chestiune de rivalitate bizantino-bulgară. Informațiile scrise cu privire la dinastie se încheie cu moartea lui DAI și Prințul Časlav (ca. 950), după care regatul s-a destrămat în bucăți. Bizantinii au înființat un catepanat de scurtă durată la Ras, cu guvernarea militară care s-a încheiat la scurt timp după cucerirea bizantină a Bulgariei
, și a fost restabilită doar ca. 1018 cu scurta temă Sirmium, care totuși nu s-a extins prea mult în Raška.