Companiile pentru cucerirea şi convertirea ţărilor de pe coasta de sud şi de est a Mării Baltice de la sfârşitul secolului al XII-lea până la Reforma au devenit cunoscute sub numele de Cruciadele Baltice sau Nordice. Încercările misionarilor scandinavi, germani, polonezi și bohemieni de a converti păgânii la creștinismul latin au eșuat înainte de sfârșitul secolului al XII-lea, când cruciții din Suedia, Gotland și Saxonia au cucerit cea mai mare parte din Letonia și Estonia. Ordinul militar Livonian Brothers of the Sword a oferit o forță permanentă de ocupație în timp ce cruciții au iernat acasă. Înfrângeri la Saule în 1236 și la Lacul Peipus
în 1242 a oprit expansiunea ordinului în Lituania şi Rusia. Din 1237, Papa Grigorie al IX-lea a început să îi absoarbă pe Frații de Sabie în Ordinul Teutonic. Fondat în Palestina ca ordin spital după asediul de la Acre în anii 1190, Cavalerii Teutonici au fost reorganizați ca ordin militar. Istoricul Robert Bartlett defineşte cucerirea şi organizarea puterii în Baltic ca parte a unei mişcări generale pentru "expansiunea creştinătăţii latine". A fost posibilă datorită ideologiei cruciadei care a plasat întreaga mașinărie a Bisericii în spatele tehnologiei militare superioare. Ea a permis recrutarea de trupe prin predicarea ofertei de recompense spirituale pentru combatanți și a mecanismului administrativ pentru a stabili un guvern în teritoriile cucerite.