După război, au găsit un sediu nou la Abingdon Road, Kensington și au proiectat o mașină nouă. Bamford a plecat în 1920 și Bamford & Martin a fost revitalizat cu finanțare din partea contelui Louis Zborowski. În 1922, Bamford & Martin a produs mașini pentru a concura în Marele Premiu al Franței, care a stabilit recorduri mondiale de viteză și rezistență la Brooklands. Trei mașini de echipă cu motoare cu două camere cu 16 valve au fost construite pentru curse și recorduri: șasiu numărul 1914, dezvoltat ulterior ca Green Pea; șasiu numărul 1915, mașina de record Razor Blade; și șasiu numărul 1916, dezvoltat ulterior ca Halford Special. Aproximativ 55 de mașini au fost construite pentru vânzare în două configurații; șasiu lung și șasiu scurt. Bamford & Martin a intrat în faliment în 1924 și a fost cumpărată de Dorothea Charnwood, care și-a pus fiul pe John Renford Benson.
Șasiul Enfield Allday