Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecerea: În 1802, britanicii au început Marea Cercetare Trigonometrică a Indiei pentru a stabili locaţiile, înălţimile şi numele celor mai înalte munţi din lume. Începând din sudul Indiei, echipele de cercetători s-au îndreptat spre nord, folosind teodolite gigantice, fiecare cântărind 500 de kilograme (1.100 de lire sterline) şi necesitând 12 oameni pentru a le transporta, pentru a măsura înălţimile cât mai exact posibil. Ei au ajuns la poalele munților Himalaya până în anii 1830, dar Nepalul nu a fost dispus să permită britanicilor să intre în țară din cauza suspiciunilor de agresiune politică și posibila anexare. Mai multe cereri ale inspectorilor de a intra în Nepal au fost respinse. Britanicii au fost obligați să-și continue observațiile din Terai, o regiune din sudul Nepalului, paralelă cu munții Himalaya. Condiţiile din Terai erau dificile din cauza ploilor torenţiale şi a malariei. Trei ofițeri de topografie au murit de malarie, în timp ce alți doi au trebuit să se pensioneze din cauza stării de sănătate precară. Cu toate acestea, în 1847, britanicii au continuat sondajul și au început observații detaliate ale vârfurilor Himalaya de la stații de observație la o distanță de până la 240 km. Vremea restricţiona munca la ultimele trei luni ale anului. În noiembrie 1847, Andrew Waugh, britanicul inspector general al Indiei, a făcut mai multe observații de la stația Sawajpore de la capătul estic al munților Himalaya. Kangchenjunga era atunci considerat cel mai înalt vârf din lume, și cu interes, a observat un vârf dincolo de el, la aproximativ 230 km (140 de mile). John Armstrong, unul dintre subordonaţii lui Waugh, a văzut şi el vârful dintr-un loc mai la vest şi l-a numit vârful "b". Waugh va scrie mai târziu că observațiile au indicat că vârful "b" era mai înalt decât Kangchenjunga, dar având în vedere marea distanță a observațiilor, au fost necesare observații mai apropiate pentru verificare. În anul următor, Waugh a trimis un oficial de cercetare înapoi în Terai pentru a face observații mai apropiate ale vârfului "b", dar norii i-au zădărnicit încercările. În 1849, Waugh l-a trimis pe James Nicolson în zonă, care a făcut două observații de la Jirol, la 190 km (120 mi) distanță. Nicolson a luat apoi cel mai mare teodolit şi s-a îndreptat spre est...  Întrebare: Cât a durat restricţia meteo?
trei luni