Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Passage: Philips a comercializat inițial CD-i ca un produs de divertisment pentru familie și a evitat să menționeze jocurile video pentru a nu concura cu consolele de jocuri. Primele versiuni de software s-au concentrat în mare măsură pe titluri educaționale, muzicale și de auto-îmbunătățire, cu doar câteva jocuri, multe dintre ele fiind adaptări ale jocurilor de bord, cum ar fi Connect Four. Cu toate acestea, sistemul a fost învins cu ușurință pe piața dispozitivelor multimedia de PC-uri ieftine de ultimă generație, iar jocurile au fost software-ul cel mai bine vândut. Până în 1993, Philips a încurajat dezvoltatorii de MS-DOS și console să creeze jocuri, a introdus un periferic de 250 de dolari cu mai multă memorie și suport pentru video full-motion și a adăugat la noile console un al doilea port de control pentru jocuri multiplayer. Încercările de a dezvolta un punct de sprijin pe piața jocurilor au eșuat, deoarece sistemul a fost proiectat strict ca un player multimedia și, prin urmare, a fost sub-alimentat în comparație cu alte platforme de jocuri de pe piață în cele mai multe privințe. Jocurile CD-i anterioare au inclus înregistrări în francizele populare Nintendo, deși aceste jocuri nu au fost dezvoltate de Nintendo. În mod specific, un joc Mario (intitulat Hotel Mario) și trei jocuri Legend of Zelda au fost lansate: Zelda: The Wand of Gamelon, Link: The Faces of Evil și Zelda's Adventure. Nintendo și Philips au încheiat un acord pentru a dezvolta împreună o îmbunătățire a CD-ROM-ului pentru Super Nintendo Entertainment System din cauza dezacordurilor de licență cu partenerul anterior al Nintendo, Sony (un acord care a produs un prototip de consola numit SNES-CD). În timp ce Philips și Nintendo nu au lansat niciodată un astfel de CD-ROM, Philips a avut în continuare dreptul contractual de a continua să utilizeze personajele Nintendo.  Întrebare: Ce francize au fost incluse jocurile CD-i?
Francize Nintendo