Completaţi următoarea frază: Toulouse devenea deja un punct de atracţie pentru exilaţii comunişti germani care fugiseră din lagărele din sudul Franţei, sau pur şi simplu se îndreptau spre sud când armata germană a invadat Franţa din nord în mai 1940. S-au stabilit legături cu comuniștii francezi care deveneau un element principal în mișcarea de rezistență împotriva ocupației militare germane din nord și a guvernului marionetă Pétain din sud. Din momentul evadării sale, Beling a făcut parte dintr-o rețea activistă subterană bine susținută. Rolul său în partid în acest moment este descris în mod diferit: conform unei surse, el a fost liderul partidului german pentru regiunea Toulouse, identificat de tovarăși sub pseudonimele de partid "Claude" sau "Clément". În septembrie 1940, Beling a ajuns la un acord cu Maurice Tréand (care a reprezentat Comitetul Central al Rezistenței Franceze în discuțiile lor împreună), ceea ce a dus la înființarea așa-numitei subsecții din cadrul organizației Rezistenței Franceze. Acest lucru a oferit o bază importantă pentru o colaborare mai strânsă între comuniștii germani care operează "subteran" în Franța ocupată și tovarășii din Rezistență, reducând suspiciunea reciprocă care era inerentă situației. Rezistența a fost capabilă să ofere "suport infrastructural" extins, inclusiv furnizarea de documente de identitate contrafăcute, prin care comuniștii germani care au dobândit abilitățile lingvistice necesare s-au putut amesteca în populația franceză din jur. Tovarăşii din Rezistenţă au fost de asemenea adesea capabili să-şi aranjeze ascunzători pe măsură ce ocupaţia germană a devenit mai opresivă şi, mai ales după
1942, personalul serviciului de securitate german a fost frecvent întâlnit pe străzile franceze, chiar și în așa-numita "zonă liberă".