Scrie o continuare pentru acest paragraf - bombardiere de scufundare. Bombardierul de scufundare Curtiss SB2C Helldiver introdus în 1942 a fost mai rapid decât Dauntless, dar a fost considerat dificil de manevrat. Îmbunătățirile necesare au întârziat prima utilizare în luptă până la sfârșitul anului 1943. În acest timp, Aliații se îndepărtau de un tip de aeronavă dedicat bombardamentelor de scufundare. Au fost introduse rachete aer-pământ care oferea precizie, care anterior a fost principalul avantaj al bombardierelor de scufundare față de bombardierele de nivel. Astfel de rachete puteau fi lansate de pe alte tipuri de avioane portavioane și au fost în cele din urmă transportate de avioane de vânătoare Hellcat, de avioane de vânătoare-bombardiere Corsair și de bombardiere torpilare Avenger și Swordfish, precum și de bombardiere cu scufundare Helldiver. Cu toate acestea, Helldiver a devenit utilizat pe scară largă și a participat la bătăliile din Mariana, Filipine
, Formosa, Iwo Jima, şi Okinawa şi a scufundat mai multe tone de nave japoneze decât orice alt avion în timpul războiului. A împărţit creditul cu Răzbunătorii pentru scufundarea IJN "Yamato".