Cu trecerea Actului britanic pentru America de Nord din 1867 de către Parlamentul britanic, Canada Superioară și Inferioară, New Brunswick și Nova Scotia au fost formate în Canada, o confederație care se bucura de o autoguvernare deplină cu excepția relațiilor internaționale. În 1800, Australia și Noua Zeelandă au atins niveluri de autoguvernare după 1900, cu coloniile australiene în Paștele de Paște, ca o soluție la tulburările politice care au izbucnit în rebeliuni armate în 1837. Acest lucru a început cu trecerea Actului de Uniune în 1840, care a creat Provincia Canada. Guvernul responsabil a fost acordat pentru prima dată în Nova Scotia în 1848, și a fost extins în curând la celelalte colonii britanice din America de Nord.
ar fi acordat Irlandei mai puțină autonomie în cadrul Regatului Unit decât provințele canadiene au avut în cadrul propriei federații