Scrie o continuare pentru acest paragraf - Pe 6 octombrie, primii soldaţi ai armatei au debarcat de pe nava de transport "Sumner". Forța a fost inițial numită Armata Intervenției Cubaneze, dar Taft a redenumit-o pe 15 octombrie Armata Pacificării Cubaneze. Congresul SUA și Roosevelt au autorizat desfășurarea a 18.000 de oameni în Cuba pentru expediție, dar numărul în Cuba nu a depășit niciodată 425 de ofițeri și 6.196 de soldați. Aproximativ jumătate din trupe erau din Regimentul 11 de Cavalerie, sub comanda colonelului Earl Thomas, și jumătate din Regimentul 2, Brigada 1 Expediționară. Potrivit unui istoric, "Armata de Pacificare a Cubanei a servit ca o prezenţă morală puternică pe insulă pentru a încuraja stabilitatea şi ascultarea faţă de guvernul provizoriu". Mulţi dintre ofiţeri erau veterani ai războiului filipinez.
şi a exercitat o disciplină strictă pentru a preveni incidentele grave de comportament greşit. Din moment ce rebelii şi-au depus deja armele, americanii s-au concentrat pe construirea de drumuri şi avanposturi. Un total de 92 de kilometri de drumuri noi au fost construite în timpul ocupației, iar armata a avut aproximativ treizeci de posturi diferite atât în zonele rurale, cât și în cele urbane, inclusiv în Golful Guantanamo. Sediul era la Camp Columbia, la vest de Havana. Administrația militară era îngrijorată că trupele lor ar putea contracta tifos, malarie și gonoree, iar zece la sută dintre soldați au contractat o boală venerică în timpul ocupației.