Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecere: Diavolii tasmanieni pot prinde prada de mărimea unui mic cangur, dar în practică sunt oportunişti şi mănâncă cadavre mai des decât vânează prada vie. Deși diavolul favorizează wombat-urile din cauza ușurinței prădării și a conținutului ridicat de grăsimi, el va mânca toate mamiferele mici native, cum ar fi bettong și potoroos, mamifere domestice (inclusiv oile), păsări, pești, fructe, substanțe vegetale, insecte, tadpoles, broaște și reptile. Dieta lor este foarte variată şi depinde de hrana disponibilă. Înainte de dispariţia tilasului, diavolul tasman mânca puii de tilas lăsati singuri în vizuini când părinţii lor erau plecaţi. Acest lucru poate fi ajutat la accelerarea dispariției tilacinei, care a mâncat și diavoli. Sunt cunoscute pentru că vânează şobolani de mare şi se hrănesc cu peşti morţi care au fost spălaţi pe ţărm. În apropierea locuinţelor oamenilor, ele pot, de asemenea, să fure pantofi şi să-i mestece, şi să mănânce picioarele oilor, altfel robuste, atunci când acestea au alunecat în hambarele din lemn, lăsându-le picioarele atârnând dedesubt. Alte substanțe neobișnuite observate în excrementele diavolului includ gulere și etichete de animale devorate, spini echidnei intacte, creion, plastic și blugi. Diavolii pot muşca prin capcane metalice şi tind să-şi rezerve fălcile puternice pentru a scăpa din captivitate, mai degrabă decât să pătrundă în depozitele de hrană. Din cauza lipsei lor de viteză, ele nu pot alerga peste un wallaby sau un iepure, dar pot ataca animalele care au devenit lente din cauza bolii. Ei inspectează turmele de oi mirosindu-le de la o distanță de 10-15 m (33-49 ft) și atacă dacă prada este bolnavă. Oile bat cu picioarele pentru a-și arăta puterea. În ciuda faptului că nu au viteză extremă, au existat rapoarte potrivit cărora diavolii pot alerga cu 25 km/h (16 mph) pe o distanță de 1,5 km (0,93 mi), și s-a presupus că, înainte de imigrația europeană și introducerea animalelor de companie, a vehiculelor și a animalelor ucise pe drumuri, ar fi trebuit să vâneze alte animale indigene într-un ritm rezonabil pentru a găsi hrană. Pemberton a raportat că pot să meargă în medie cu 10 km/h (6,2 mph) pentru "perioade prelungite" în mai multe nopți pe săptămână, și că aleargă...  Întrebare: De ce se hrănesc?
alimente disponibile