Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecerea: Atât imunitatea înnăscută, cât și cea adaptativă depind de capacitatea sistemului imunitar de a distinge între moleculele proprii și cele neproprii. În imunologie, moleculele proprii sunt acele componente ale corpului unui organism care pot fi distinse de substanțele străine de sistemul imunitar. Pe de altă parte, moleculele non-self sunt cele recunoscute ca molecule străine. O clasă de molecule non-auto sunt numite antigene (abreviere pentru generatoare de anticorpi) și sunt definite ca substanțe care se leagă de receptori imuni specifici și provoacă un răspuns imunitar. Nou-născuții nu au fost expuși anterior la microbi și sunt deosebit de vulnerabili la infecții. Mai multe straturi de protecţie pasivă sunt furnizate de către mamă. În timpul sarcinii, un anumit tip de anticorp, numit IgG, este transportat de la mamă la copil direct prin placentă, astfel încât bebelușii umani au niveluri ridicate de anticorpi chiar și la naștere, cu aceeași gamă de specificități antigenice ca și mama lor. Laptele matern sau colostrul conţine, de asemenea, anticorpi care sunt transferaţi în intestinul copilului şi îl protejează împotriva infecţiilor bacteriene până când nou- născutul îşi poate sintetiza propriile anticorpi. Aceasta este imunitate pasivă, deoarece fătul nu produce de fapt celule de memorie sau anticorpi, ci doar îi împrumută. Această imunitate pasivă este de obicei de scurtă durată, de la câteva zile până la câteva luni. În medicină, imunitatea pasivă protectoare poate fi, de asemenea, transferată artificial de la un individ la altul prin ser bogat în anticorpi.  Întrebare: Cum dobândeşte un făt celulele memoriei?
Le împrumută.