Cea mai fină turcoază atinge o duritate maximă Mohs de puțin sub 6, sau puțin mai mult decât sticla de fereastră. Caracteristică unui mineral criptocristalin, turcoazul aproape niciodată nu formează cristale unice, iar toate proprietățile sale sunt foarte variabile. Testele de difracție cu raze X arată că sistemul său cristalin este triclinic. Cu duritatea mai mică vine o greutate specifică mai mică (2.60<unk>2.90) și o mai mare porositate; aceste proprietăți depind de dimensiunea granulelor. Lustrul turcoazului este de obicei ceros până la subvitru, iar transparența sa este de obicei opacă, dar poate fi semitranslucentă în secțiuni subțire. Culoarea este la fel de variabilă ca și alte proprietăți ale mineralului, de la o pulbere albă la un albastru la un albastru și de la un cer-verde la un galben galben.
Culoare