Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Conceptul de memorie virtuală a fost dezvoltat pentru prima dată de fizicianul german Fritz-Rudolf Güntsch la Universitatea Tehnică din Berlin în 1956 în teza sa de doctorat, Design logic al unui computer digital cu multiple tobe rotative asynchrone și operație automată de memorie de mare viteză; a descris o mașină cu 6 blocuri de 100 de cuvinte de memorie de bază primară și un spațiu de adrese de 1.000 de blocuri de 100 de cuvinte, cu hardware care mută automat blocuri între memoria primară și memoria secundară de tambur. Paginarea a fost implementată pentru prima dată la Universitatea din Manchester ca o modalitate de a extinde memoria de lucru a calculatorului Atlas prin combinarea celor 16.384 de cuvinte din memoria de bază primară cu un număr suplimentar de 98.304 de cuvinte din memoria secundară a tamburului. Primul Atlas a fost comandat în 1962, dar prototipurile funcționale de paging au fost dezvoltate până în 1959. În 1961, Burroughs Corporation a lansat în mod independent primul computer comercial cu memorie virtuală, B5000, cu segmentare mai degrabă decât paging. Înainte ca memoria virtuală să poată fi implementată în sistemele de operare tradiționale, multe probleme trebuiau rezolvate. Traducerea dinamică a adreselor a necesitat un hardware specializat, costisitor și dificil de construit; implementările inițiale au încetinit ușor accesul la memorie. Au existat îngrijorări că noile algoritmi la nivel de sistem care utilizează stocarea secundară ar fi mai puțin eficiente decât algoritmii specifici aplicațiilor utilizate anterior. Până în 1969, dezbaterea asupra memoriei virtuale pentru computerele comerciale s-a încheiat; o echipă de cercetare IBM condusă de David Sayre a arătat că sistemul lor de suprapunere a memoriei virtuale a funcționat în mod consecvent mai bine decât cele mai bune sisteme controlate manual. De-a lungul anilor 1970, seria IBM 370 care rulează sistemele de operare bazate pe stocare virtuală a oferit utilizatorilor de afaceri un mijloc de a migra mai multe sisteme mai vechi în mai puține, mai puternice, mainframe-uri care au îmbunătățit raportul preț/performanță. Primul minicomputer care a introdus memorie virtuală a fost norvegianul NORD-1; în anii 1970, alți minicomputere au implementat memorie virtuală, în special modelele VAX care rulează VMS.  Întrebare: Ce tip de memorie a fost folosită în minicomputere?
memorie virtuală