Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecerea: înmormântările japoneze sunt foarte ritualizate, care sunt, în general, dar nu întotdeauna, conduse în conformitate cu ritualurile budiste. În pregătirea pentru înmormântare, corpul este spălat şi orificiile sunt blocate cu bumbac sau tifon. Ritualul de incarcerare (numit nōkan), așa cum este descris în "Departuri", este rar efectuat, și chiar și atunci numai în zonele rurale. Această ceremonie nu este standardizată, dar, în general, implică morțiștii profesioniști (納棺師, nōkanshi) care pregătesc în mod ritual corpul, îmbrăcând morții în alb și uneori aplicând machiaj. Trupul este apoi pus pe gheață uscată într-un sicriu, împreună cu bunurile personale și obiectele necesare pentru călătoria în viața de apoi. În ciuda importanței ritualurilor morții, în cultura tradițională japoneză, subiectul este considerat necurat, deoarece tot ceea ce are legătură cu moartea este considerat o sursă de kegare (poluare). După ce au intrat în contact cu morţii, oamenii trebuie să se curăţească prin ritualuri de purificare. Oamenii care lucrează îndeaproape cu morții, cum ar fi antreprenorii de pompe funebre, sunt astfel considerați necurați, iar în timpul erei feudale cei a căror muncă a fost legată de moarte au devenit burakumin (intactibili), forțați să trăiască în propriile lor sate și discriminați de societatea mai largă. În ciuda unei schimbări culturale de la Restaurarea Meiji din 1868, stigmatul morții are încă o forță considerabilă în societatea japoneză, iar discriminarea împotriva intocabililor a continuat. Până în 1972, cele mai multe decese au fost tratate de familii, case de înmormântare sau nōkanshi. Începând cu 2014, aproximativ 80% din decese au loc în spitale, iar pregătirea trupurilor este adesea făcută de personalul spitalului; în astfel de cazuri, familia adesea nu vede corpul până la înmormântare. Un sondaj din 1998 a constatat că 29,5% din populaţia japoneză crede în viaţa de după moarte, iar alţi 40% doresc să creadă; credinţa era cea mai mare printre tineri. De asemenea, credinţa în existenţa unui suflet (54%) şi într-o legătură între lumea celor vii şi cea a celor morţi (64,9%) era comună.  Întrebare: Câţi japonezi credeau în viaţa de după moarte în 1998?
29,5%