Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Passage: Prima dezvoltare tehnologică majoră, reintroducerea de către Bugatti a mașinilor cu motor central (după pionieratul Auto Unions al lui Ferdinand Porsche din anii 1930), a avut loc cu Type 251, care nu a avut succes. Australianul Jack Brabham, campion mondial în 1959, 1960 şi 1966, a dovedit curând superioritatea designului cu motor central. Până în 1961, toți concurenții obișnuiți au trecut la mașini cu motor central. Ferguson P99, un design cu tracțiune pe toate cele patru roți, a fost ultima mașină F1 cu motor frontal care a intrat într-o cursă de campionat mondial. A fost înscrisă în Marele Premiu al Marii Britanii din 1961, fiind singura mașină cu motor frontal care a concurat în acel an. În 1962, Lotus a introdus o mașină cu un șasiu monocoque din folie de aluminiu în loc de designul tradițional cu cadru spațial. Aceasta s-a dovedit a fi cea mai mare descoperire tehnologică de la introducerea mașinilor cu motor central. În timpul anului 1968, Lotus a pictat o livră Imperial Tobacco pe mașinile lor, introducând astfel sponsorizarea sportului. Forța aerodinamică a câștigat încet importanță în designul mașinilor de la apariția aerofoil-urilor la sfârșitul anilor 1960. La sfârșitul anilor 1970, Lotus a introdus aerodinamica cu efect de sol (utilizată anterior pe Chaparral 2J al lui Jim Hall în 1970) care a furnizat o forță de aer enormă și a crescut foarte mult vitezele de viraj. Atât de mari erau forțele aerodinamice care apăsau mașinile pe pistă (până la de cinci ori greutatea mașinii), erau necesare arcuri extrem de rigide pentru a menține o înălțime constantă de mers, lăsând suspensia practic solidă, depinzând în întregime de anvelope pentru orice cantitate mică de amortizare a mașinii și a șoferului de neregulile suprafeței drumului.  Întrebare: Când a introdus Lotus aerodinamica
la sfârșitul anilor '70