Completați următoarea frază: Creșterea dinastiei la putere a început în 1510, când Muhammad al-Qa'im a fost declarat lider al triburilor din valea Sous în rezistența lor împotriva portughezilor care au ocupat Agadir și alte orașe de coastă. Fiul lui Al-Qai'm, Ahmad al-Araj, și-a asigurat controlul asupra Marrakeșului până în 1525 și, după o perioadă de rivalitate, fratele său Muhammad al-Shaykh a capturat Agadirul de la portughezi și, în cele din urmă, a capturat Fez de la Wattasids, asigurându-și controlul asupra aproape a întregului Maroc. După asasinarea lui Muhammad al-Shaykh de către otomani în 1557, fiul său Abdallah al-Ghalib s-a bucurat de o domnie relativ pașnică. Succesorii săi, însă, s-au luptat între ei, culminând cu Revolta din 1578.
Bătălia de la Ksar el-Kebir (sau "Bătălia celor trei regi"), unde o intervenție militară portugheză în numele lui Muhammad al-Mutawakkil a fost înfrântă complet de forțele saadiene. În urma acestei victorii, Ahmad al-Mansur a devenit sultan și a prezidat apogeul puterii saadiene. În ultima jumătate a domniei sale, el a lansat o invazie de succes a Imperiului Songhai, rezultând în înființarea unui Pashalik centrat pe Timbuktu. După moartea lui Al-Mansur în 1603, totuși, fiii săi au purtat un lung conflict internecin pentru succesiune, care a divizat țara și a subminat puterea și prestigiul dinastiei. În timp ce regatul saadian a fost reunificat la sfârșitul conflictului în 1627, noi facțiuni din regiune s-au ridicat pentru a contesta autoritatea saadiană. Ultimul sultan saadian, Ahmad al-Abbas, a fost asasinat în 1659, punând capăt dinastiei. Moulay al-Rashid a cucerit mai târziu Marrakesh în 1668 și a condus dinastia Alaouite la putere asupra Marocului.