Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Deși F-4C a fost în esență identic cu F-4B al Marinei / Corpului Marinei în performanțele de zbor și a purtat rachetele AIM-9 Sidewinder, F-4D-urile adaptate pentru USAF au sosit inițial în iunie 1967 echipate cu AIM-4 Falcons. Cu toate acestea, Falcon, ca și predecesorii săi, a fost conceput pentru a doborî bombardiere grele care zboară drept și la nivel. Fiabilitatea sa nu s-a dovedit a fi mai bună decât a celorlalte, iar secvența sa complexă de tragere și timpul limitat de răcire a capului căutătorului l-au făcut practic inutil în lupta împotriva luptătorilor agili. F-4D-urile au început să folosească Sidewindere în cadrul programului "Rivet Haste" la începutul anului 1968, iar până în 1972 racheta AIM-7E-2 "Dogfight Sparrow" a devenit racheta preferată pentru piloții USAF. Ca și celelalte Phantom-uri din războiul din Vietnam, F-4D-urile au fost echipate urgent cu receptoare de avertizare radar pentru a detecta SAM-urile S-75 Dvina construite de sovietici. De la desfășurarea inițială a F-4C în Asia de Sud-Est, Phantom-urile USAF au îndeplinit atât roluri de superioritate aeriană, cât și de atac la sol, sprijinind nu numai trupele terestre din Vietnamul de Sud, ci și efectuând raiduri de bombardament în Laos și Vietnamul de Nord. Pe măsură ce forța F-105 a suferit o epuizare severă între 1965 și 1968, rolul de bombardament al F-4 a crescut proporțional până după noiembrie 1970 (când ultimul F-105D a fost retras din luptă) a devenit sistemul principal de livrare de artilerie tactică al USAF. În octombrie 1972, prima escadrilă de avioane EF-4C Wild Weasel a fost desfășurată în Thailanda în misiune temporară. Prefixul "E" a fost ulterior eliminat și aeronava a fost pur și simplu cunoscută sub numele de F-4C Wild Weasel.  Întrebare: ce fel de armament a fost la bordul F-4C?
Rachete AIM-9 Sidewinder