La începutul celui de-al Doilea Război Mondial în 1939, în urma unui apel al lui Franklin D. Roosevelt, președintele Statelor Unite ale Americii, pe atunci neutru, marile puteri europene, inclusiv Marea Britanie și Germania, au fost de acord să nu bombardeze ținte civile în afara zonelor de luptă: Marea Britanie a fost de acord cu condiția ca celelalte puteri să se abțină de asemenea. (a se vedea politica privind bombardamentele strategice la începutul celui de-al Doilea Război Mondial). Cu toate acestea, acest lucru nu a fost onorat, deoarece ambele părţi implicate în război au adoptat o politică de bombardare indiscriminată a oraşelor inamice. De-a lungul celui de-al doilea război mondial, orașe ca Chongqing, Varșovia
, Rotterdam, Londra, Coventry, Stalingrad, Hamburg, Dresda, Tokyo, Hiroshima şi Nagasaki au fost bombardate din aer, provocând numeroase clădiri distruse şi moartea a zeci de mii de civili.