Înfrângerea în războiul din Crimeea din 1856 i-a umilit pe ruşi şi le-a ascuţit dorinţa de răzbunare. Tensiunile dintre guvernele Rusiei și Marii Britanii au crescut în perioada de mijlocul secolului. Din 1815 a existat un război ideologic rece între Rusia reacţionară şi Marea Britanie liberală. Ruşii au ajutat Austria să suprime cu brutalitate revolta liberală a Ungariei.
în 1849, spre consternarea britanicilor. Liderii ruși au simțit că indulgența națiunii lor în anii 1820 a permis liberalismului să se răspândească în Occident. Ei au deplâns revoluțiile liberale din anii 1830 în Franța, Belgia, Europa centrală; cel mai rău dintre toate a fost revolta anti-rusă care a trebuit să fie zdrobită în Polonia. Noua competiție strategică și economică a intensificat tensiunile la sfârșitul anilor 1850, pe măsură ce britanicii s-au mutat pe piețele asiatice. Reprimarea revoltelor tribale din regiunea Caucazului de către Rusia a eliberat trupe pentru campaniile de extindere a influenței ruse în Asia centrală, pe care britanicii au interpretat-o ca pe o amenințare pe termen lung la Imperiul Britanic din India. A existat o ostilitate puternică a elitei și a populației față de amenințările repetate ale Rusiei față de Imperiul Otoman cu scopul de a controla strâmtoarea care leagă Marea Neagră de Marea Mediterană.