Lalouette a susținut o diviziune a muncii: el însuși ar gestiona discuțiile din Saigon cu familia Ngo, în timp ce Maneli ar trebui să se ocupe de Ho și de ceilalți lideri nord-vietnamezi. Maneli a raportat la Varșovia că relațiile dintre Statele Unite și Vietnamul de Sud au fost în scădere constantă și Diem a dorit să scape de "americanii nesăbuiti". Francezii nu își puteau permite să sprijine Vietnamul de Sud în aceeași măsură ca americanii și Maneli a remarcat: "Așadar, ei o sfătuiesc pe această stăpână să-și schimbe stilul de viață într-unul mai puțin extravagant: să facă pace cu Nordul și cu Frontul de Eliberare Națională. Următorul pas va fi neutralizarea, nu sub îndrumarea Indiei, ci mai degrabă a lui Charles de Gaulle. În acest fel, Vietnamul, alături de Cambodgia şi Laosul neutre, vor deveni din nou o perlă în "grandeur de France". El a numit planul francez "unul dintre cele mai îndrăzneţe planuri din politica secolului al XX-lea". Câteva zile mai târziu, pe 8 mai 1963, a avut loc
Huế Phật Đản împușcături poliția sud-vietnameză a tras într-o mulțime în Hue care sărbătorea pașnic sărbătoarea budistă Vesak, marcând începutul crizei budiste.