În primii ani ai celui de-al Doilea Război Mondial, România a fost prinsă între guvernele ostile ale Germaniei Naziste și Uniunii Sovietice ("a se vedea Pactul Molotov-Ribbentrop, România în cel de-al Doilea Război Mondial"). În acest context, sovieticii au transmis un ultimatum României, şi au ocupat Basarabia
(Iunie 1940). Pântea și familia sa au fugit la București, unde politicianul refugiat și-a continuat activitatea cu Cercul Basarabiei. Mai târziu în acel an, presiunile germane au dus la pierderea Transilvaniei de Nord, ceea ce a confirmat destrămarea Marii România. Până atunci, Cercul Besarabian reprezenta o comunitate de refugiați de 120.000 de persoane, având Inculeț și Daniel Ciugureanu ca președinți, Bosie-Codreanu și Pântea ca vicepreședinți.