În prima jumătate a acestei perioade (1185), Imperiul Bizantin a dominat Balcanii, iar sub împărații Komnenienieni a existat o renaștere a prosperității și a urbanizării; cu toate acestea, dominația lor în Europa de Sud-Est a ajuns la un sfârșit cu o rebeliune vlahă-bulgară de succes în 1185
, iar de atunci încolo regiunea a fost împărțită între bizantini în Grecia, unele părți ale Macedoniei și Traciei, bulgarii în Moesia și cea mai mare parte a Traciei și Macedoniei, și sârbii la nord-vest. Bisericile orientale şi occidentale s-au despărţit în mod oficial în secolul al XI-lea şi, în ciuda unor perioade ocazionale de cooperare în secolul al XII-lea, în 1204 a patra cruciadă a cucerit cu trădare Constantinopolul. Acest lucru i-a afectat grav pe bizantini, iar puterea lor a fost slăbită în cele din urmă de către selgiuci și Imperiul Otoman în creștere în secolul al XIV-lea. Puterea Imperiului Latin a fost însă de scurtă durată după ce armata cruciată a fost înfrântă de împăratul bulgar Kaloyan în bătălia de la Adrianopol (1205).