Legile războiului au fost uneori acuzate că conțin favoritism față de câștigători ("justiția lui Victor"), deoarece unele controverse nu au fost considerate crime de război. Unele exemple includ distrugerea orașelor Axei de către Aliați în timpul celui de-al Doilea Război Mondial, cum ar fi bombardarea incendiară a orașului Dresda, raidul "Operațiunea Meetinghouse" asupra Tokyo (cel mai distructiv raid de bombardament unic din istorie) și bombardamentele atomice de la Hiroshima și Nagasaki. În ceea ce privește bombardamentele strategice din timpul celui de-al Doilea Război Mondial, nu a existat niciun tratat sau instrument internațional care să protejeze în mod specific populația civilă de atacurile aeriene, prin urmare, atacurile aeriene asupra civililor nu au fost oficial crime de război. Aliaţii la procesele de la Nuremberg şi Tokyo nu i-au acuzat niciodată pe germani, inclusiv pe comandantul Luftwaffe, Hermann Göring, pentru bombardamentele asupra Varşoviei.
, Rotterdam, și orașele britanice în timpul Blitz, precum și atacurile indiscriminate asupra orașelor aliate cu bombe zburătoare V-1 și rachete V-2, nici japonezii pentru atacurile aeriene asupra orașelor chineze aglomerate. Deși nu există tratate specifice războiului aerian, Protocolul 1, Articolul 51 din Convențiile de la Geneva interzice în mod explicit bombardarea orașelor în care populația civilă ar putea fi concentrată, indiferent de metodă (a se vedea bombardarea aeriană și dreptul internațional).