Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecerea: Al doilea plan din Malaezia a intensificat implicarea guvernului în economie, cu scopul principal de a crește interesele economice maleziene, în special în domeniile producției și mineritului. Pentru a evita prejudicierea directă a intereselor economice chineze, planul s-a concentrat pe o creștere economică uriașă, cu scopul de a extinde atât cotele malaiezilor, cât și cele ale non-malaiezilor din economie în termeni absoluți, sporind în același timp și cota malaiezilor în termeni relativi. A fost alocată o sumă de 7,25 miliarde de dolari în total pentru al doilea plan din Malaezia. Deși aceasta a constituit o scădere față de alocarea de 10,5 miliarde de dolari din primul plan din Malaezia, al doilea plan din Malaezia a sperat să obțină o mai mare reducere a sărăciei și să crească implicarea malayilor în sectorul privat prin impunerea anumitor restricții asupra firmelor private care ar beneficia de ocuparea forței de muncă malay și de proprietatea economică. În momentul în care a fost anunțat planul, non-malaezii aveau, în cuvintele unui comentator, "un monopol virtual al ocupării forței de muncă industriale și comerciale private" și erau concentrați în zonele urbane. Cu toate acestea, interesele străine au controlat majoritatea industriilor moderne, inclusiv producţia, banca, finanţele, cauciucul şi staniul. Malaii erau în mare parte implicați în ocupații rurale, cum ar fi cultivarea orezului, pescuitul, tendința de a produce cauciuc sau palmier ulei, și așa mai departe. Au fost în mod evident absente chiar și de la locuri de muncă de col alb minore, cum ar fi lucrările de birou, și numai în serviciul public, unde li s-au garantat 80% din toate locurile de muncă guvernamentale, au fost prezente în partea superioară a ierarhiei. Majoritatea membrilor unor profesii, cum ar fi medicina și dreptul, erau non-malaiezi. În mod ironic, politicile guvernamentale, cum ar fi cele prevăzute de Articolul 153, păreau să împiedice implicarea malayilor în sectorul privat, oferindu-le preferință doar în sectorul public. Şomajul în rândul tuturor raselor era, de asemenea, extrem de mare, în mare parte din cauza unei educaţii slabe, aproximativ 70% din cei 275.000 de şomeri în 1970 având vârsta cuprinsă între 15 şi 25 de ani. NEP şi al doilea Plan Malaezia au încercat să schimbe toate acestea.  Întrebare: Cine a controlat industria bancară?
interese străine