Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecerea: La sfârșitul anilor 1960, Mihail Ivanovici Budyko a lucrat cu modele climatice simple bidimensionale de echilibru energetic pentru a investiga reflexia gheții. El a descoperit că feedback-ul albedo al gheții a creat o buclă de feedback pozitivă în sistemul climatic al Pământului. Cu cât e mai multă zăpadă şi gheaţă, cu atât mai multă radiaţie solară e reflectată înapoi în spaţiu şi, prin urmare, Pământul devine mai rece şi cu atât mai multă zăpadă. Alte studii au descoperit că poluarea sau erupţia unui vulcan ar putea provoca începutul unei ere glaciare. În anii '80, Atsumu Ohmura, cercetător în geografie la Institutul Federal Elveţian de Tehnologie, a descoperit că radiaţia solară care loveşte suprafaţa Pământului a scăzut cu peste 10% în ultimele trei decenii. Descoperirile lui păreau să contrazică încălzirea globală <unk> temperatura globală a crescut în general din anii '70. O lumină mai mică care ajunge pe Pământ părea să însemne că se va răci. Aceasta a fost urmată curând de altele: Viivi Russak în 1990 "Tendințe ale radiației solare, a norului și a transparenței atmosferice în ultimele decenii în Estonia" și Beate Liepert în 1994 "Radiația solară în Germania <unk> Tendințe observate și o evaluare a cauzelor acestora". S-a observat, de asemenea, întunecarea luminii în locuri din întreaga fostă Uniune Sovietică. Gerry Stanhill, care a studiat aceste declinuri la nivel mondial în numeroase lucrări, a inventat termenul de "ascuțire globală". Cercetări independente în Israel și Olanda la sfârșitul anilor 1980 au arătat o reducere aparentă a cantității de lumină solară, în ciuda dovezilor pe scară largă că climatul devenea mai cald. Rata de întunecare variază în întreaga lume, dar este în medie estimată la aproximativ 2-3% pe deceniu. Tendința s-a inversat la începutul anilor 1990.  Întrebare: Când a observat Liepert tendințe similare?
În 1994