Criza a început în Thailanda (cunoscută în Thailanda ca criza Tom Yum Goong; Thai: วิกฤตต้มยํากุ้ง) cu prăbușirea financiară a bahtului thailandez după ce guvernul thailandez a fost forțat să își mențină bahtul în funcțiune din cauza lipsei de monedă străină pentru a-și susține legătura valutară cu dolarul american. A urmat o fugă de capital, începând o reacție internațională în lanț. La acea vreme, Thailanda a dobândit o povară de datorii externe care a făcut țara efectiv falimentară chiar înainte de prăbușirea monedei sale. Pe măsură ce criza s-a răspândit, majoritatea din Asia de Sud-Est și Japonia au văzut scăderea monedelor, devalorizarea piețelor de acțiuni și a altor prețuri ale activelor și o creștere abruptă a datoriilor private.
Thailanda