Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecerea: Leo Tornikios Kontoleon a sosit ca succesor al lui Basil în luna mai a aceluiași an. După moartea lui Basilei, Melus s-a revoltat din nou; de data aceasta, el a folosit o bandă de normanzi nou-veniți trimiși de Papa Benedict sau care l-au întâlnit (cu sau fără ajutorul lui Guaimar) la Monte Gargano. Tornikios a trimis o armată, condusă de Leo Passianos, împotriva coaliției lombardo-normande. Passianos și Melus s-au întâlnit la Fortore la Arenula; bătălia a fost fie indecisă (Vilhelm de Apulia) fie o victorie pentru Melus (Leo de Ostia și Amatus). Tornikios a preluat apoi comanda, conducându-și forțele într-o a doua întâlnire lângă Civita. Această a doua bătălie a fost o victorie pentru Melus, deși Lupus Protospatharius și cronicarul anonim din Bari au înregistrat o înfrângere. O a treia bătălie (o victorie decisivă pentru Melus) a avut loc la Vaccaricia; regiunea de la Fortore până la Trani era în mâinile sale, iar în septembrie Tornikios a fost înlocuit de Basil Boiannes (care a sosit în decembrie). Potrivit lui Amatus, au existat cinci victorii consecutive ale lombardilor și normanzilor până în octombrie 1018. La cererea lui Boioannes, un detașament din garda de elită varghă a fost trimis în Italia pentru a lupta împotriva normanzilor. Armatele s-au întâlnit la Ofanto lângă Cannae, locul în care Hannibal a câștigat victoria asupra romanilor în 216 î.e.n., iar bătălia de la Cannae a fost o victorie bizantină decisivă; Amatus a scris că doar zece normanzi au supraviețuit dintr-un contingent de 250. După bătălie, Ranulf Drengot (unul dintre supraviețuitorii normanzi) a fost ales lider al companiei lor. Boioannes și-a protejat câștigurile construind o fortăreață la trecătoarea Apeninilor, păzindu-i intrarea în câmpia Apuliei. În 1019 Troia (așa cum era cunoscută cetatea) a fost garnizoanată de trupele normande ale lui Boioannes, un indiciu al dorinței normanzilor de a lupta de ambele părți. Cu mercenari normanzi de ambele părți, ei ar fi obținut termeni buni pentru eliberarea fraților lor de la captorii lor, indiferent de rezultat. Alarmat de schimbarea de moment în sud, Papa Benedict (care ar fi putut iniția implicarea normanzilor în război) a mers în nord în 1020 la Bamberg pentru a se consulta cu împăratul Sfântului Imperiu Roman Henric...  Întrebare: Cine conduce a doua comandă?
Tornicii