Brandt a fost inițial considerat unul dintre liderii aripii drepte a SPD și a câștigat faima inițială ca primar guvernator al Berlinului de Vest. A fost ministru de externe și vice-cancelar în cabinetul lui Kurt Georg Kiesinger, devenind cancelar în 1969. În calitate de cancelar, a menținut alinierea strânsă a Germaniei de Vest cu Statele Unite și s-a concentrat pe consolidarea integrării europene în Europa de Vest, lansând în același timp noua politică a Ostpolitik orientată spre îmbunătățirea relațiilor cu Europa de Est. Brandt a fost controversat atât în politica de dreapta, pentru politica sa radicală de est, cât și în cea de stânga, pentru sprijinul său pentru politicile americane, inclusiv războiul din Vietnam și dreapta.
În 1969