Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecerea: Liga Naţiunilor nu avea o forţă armată proprie şi depindea de marile puteri pentru a-şi pune în aplicare rezoluţiile, ceea ce ele nu erau foarte dispuse să facă. Cei mai importanţi doi membri ai acesteia, Marea Britanie şi Franţa, au fost reticenţi să folosească sancţiuni şi chiar mai reticenţi să recurgă la acţiuni militare în numele Societăţii. Imediat după Primul Război Mondial, pacifismul a devenit o forță puternică atât printre oamenii, cât și printre guvernele celor două țări. Conservatorii britanici au fost deosebit de fricoși față de Liga și au preferat, atunci când au fost în guvern, să negocieze tratate fără implicarea acestei organizații. În plus, susținerea de către Liga a dezarmării pentru Marea Britanie, Franța și ceilalți membri ai săi, în timp ce susține în același timp securitatea colectivă, a însemnat că Liga se priva de singurul mijloc forțat prin care își putea susține autoritatea. Când cabinetul britanic a discutat conceptul Ligii în timpul Primului Război Mondial, Maurice Hankey, secretarul cabinetului, a distribuit un memorandum pe această temă. El a început prin a spune: "În general, mi se pare că orice astfel de schema este periculos pentru noi, deoarece va crea un sentiment de securitate, care este în întregime fictiv". El a atacat credința britanică de dinaintea războiului în sfințenia tratatelor ca fiind iluzorie și a încheiat afirmând:  Întrebare: Deşi era hotărâtă să respecte anumite mandate, ce îi lipsea Societăţii Naţiunilor?
o forţă armată proprie