Deși cea mai mare slăbiciune a F-4 era lipsa unui tun intern, așa cum a fost inițial proiectat, pentru o scurtă perioadă, doctrina a susținut că lupta de întoarcere ar fi imposibilă la viteze supersonice și s-au făcut puține eforturi pentru a învăța piloții manevre de luptă aeriană. În realitate, angajamentele au devenit rapid subsonice, deoarece piloții ar fi încetinit tunurile în efortul de a ajunge în spatele adversarilor. În plus, relativ noile tunuri cu ghidare termică și radarul de luptă la acea vreme au fost raportate ca fiind neîncredibil de neîncrezătoare și încă nu au fost echipate cu mai multe variante de motoare F-4S care au folosit un combustor fără fum. În plus, în 1965 a fost găsită o problemă de identificare a pilotului SUA Vulcan-4 în cazul în care era necesar ca pilotul să se apropie de un avion cu două rachete de luptă exterioare.
pe coada unui avion inamic