Când fizicianul italian Galileo Galilei a observat prima dată planeta la începutul secolului al XVII-lea, a constatat că prezintă faze asemănătoare Lunii, variind de la semilună la gibboasă la plină și viceversa. Când Venus este cel mai îndepărtat de Soare pe cer, arată o fază pe jumătate luminată, iar când este cel mai aproape de Soare pe cer, arată ca o fază semilună sau plină. Acest lucru ar putea fi posibil numai dacă Venus orbitează în jurul Soarelui, iar aceasta a fost una dintre primele observații care contrazic în mod clar modelul geocentric ptolemaic conform căruia Sistemul Solar era concentrat și centrat pe Pământ. Tranzitul lui Venus din 1639 a fost prezis cu precizie de Jeremiah Horrocks și observat de el și de prietenul său, William Crabtree, la casele lor respective, la 4 decembrie 1639 (24 noiembrie) în fiecare an, sub calendarul iulian.
mai mult de 180°