Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecere: La 24 februarie, Boris Kevorkov, secretarul partidului regiunii autonome Nagorno-Karabakh și un loyalist azer, a fost demis. Liderii armeni din Karabakh s-au plâns că regiunea nu avea nici manuale în limba armeană în școli și nici în televiziune, și că secretarul general al Partidului Comunist al Azerbaidjanului, Heydar Aliyev, a încercat în mod extensiv să "azerifice" regiunea și să crească influența și numărul azerilor care trăiesc în Nagorno-Karabakh, reducând în același timp populația armeană (în 1987, Aliyev a renunțat la funcția de secretar general al Biroului Politic al Azerbaidjanului). Până în 1988, populația armeană din Karabah s-a redus la aproape trei sferturi din populația totală. Mișcarea a fost condusă de personalități armene populare și a găsit sprijin și în rândul intelectualilor din Rusia. Potrivit jurnalistului Thomas de Waal, unii membri ai intelectualității ruse, cum ar fi disidentul Andrei Saharov, și-au exprimat sprijinul pentru armeni. Un sprijin mai proeminent pentru mișcare în rândul elitei moscovite a fost interpretat de unii din public: în noiembrie 1987, L'Humanité a publicat comentariile personale făcute de Abel Aganbegyan, un consilier economic al lui Gorbaciov, către armenii care trăiesc în Franța, în care a sugerat că Nagorno-Karabakh ar putea fi cedat Armeniei. Înainte de declarație, armenii au început să protesteze și să organizeze greve ale muncitorilor în Erevan, cerând o unificare cu enclava. Acest lucru a provocat proteste azere în Baku.  Întrebare: Ce au făcut armenii în Yerevan pentru a protesta împotriva sprijinului Rusiei pentru controlul Azerbaidjanului asupra Nagorno-Karabakh?
Greve ale muncitorilor de pe scenă