Ca și în multe erupții anterioare de la St. Helens, acest lucru a creat laharuri uriașe (fluxuri de noroi vulcanic) și inundații noroioase care au afectat trei din cele patru sisteme de drenaj de pe munte și care au început să se miște încă de la ora 8:50 a.m. Lahars au călătorit la o viteză de 90 de mile pe oră (140 km / h) în timp ce încă erau înălțate pe vulcan, dar au încetinit treptat la aproximativ trei mile pe oră (4.8 km / h) pe părțile mai plate și mai largi ale râurilor. Fluxurile de noroi din flancurile sudice și estice au avut o consistență mai mare de beton, pe măsură ce au coborât în jos de la Furca Pine și Partea Smith Creek la râul Lewis.
beton umed