În 1806, când Țările de Jos se aflau sub dominația imperială franceză, împăratul Napoleon I l-a numit pe fratele său, Louis Bonaparte, pe tronul olandez, ceea ce a condus la numirea în 1808 a mareșalului Herman Willem Daendels ca guvernator general al Indiilor Orientale Olandeze. În 1811 Daendels a fost înlocuit de guvernatorul general Jan Willem Janssens, dar la scurt timp după sosirea sa, forțele britanice au ocupat mai multe porturi din Indiile Orientale Olandeze, inclusiv Insulele Spice în 1810 și Java în anul următor.
- Thomas Stamford Raffles a devenit locotenent guvernator. În urma înfrângerii lui Napoleon în 1815 în bătălia de la Waterloo și a Congresului de la Viena, controlul independent al Olandei a fost restaurat în 1816. În conformitate cu Tratatul anglo-olandez din 1824, olandezii au asigurat coloniile britanice, cum ar fi Bengkulu din Sumatra, în schimbul cedării controlului asupra posesiunilor lor din Peninsula Malaie (Malaya) și India olandeză. Granițele rezultate între fostele posesiuni britanice și olandeze rămân astăzi între Malaezia modernă și Indonezia.