În octombrie 1934, părţi din nordul Spaniei au fost cuprinse de tulburări revoluţionare.
; Generalitat de Catalunya a luat parte la revoluție și a declarat un "stat catalan al Republicii Federale Spaniole". Anarhiștii nu au făcut nimic pentru a-și susține cauza; în schimb, ei au muncit pentru a introduce propriile comune anarho-sindicaliste. Guvernul autonom al Generalității, controlat de ERC, a luat măsuri dure împotriva structurilor anarhiste; după izbucnirile de violență, aversiunea reciprocă dintre cei doi era deja în limitele ostilității. În timpul alegerilor generale din februarie 1936, anarhiștii au decis cu ezitare să sprijine alianța Frontului Popular, care a inclus ERC, dar în curând armistițiul a dat loc tensiunii. În aprilie, echipa anarhistă l-a ucis pe Miquel Badia, care în 1934 a proiectat și executat campania represivă anti-CNT. Catalanistii înșiși au devenit din ce în ce mai divizați cu privire la politica față de guvernul central și stânga radicală. Mulți au atacat Generalitat pentru că a acceptat și au cerut o poziție mai hotărâtă. În mai 1936, Estat Català (CE), un grup care până atunci făcea parte din ERC, a părăsit federația.