Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecerea: O exacerbare acută a astmului este denumită în mod obişnuit atac de astm. Simptomele clasice sunt dificultăţile de respiraţie, respiraţia şuierătoare şi tensiunea în piept. Respiraţia şuierătoare apare cel mai des la expirare. Deşi acestea sunt simptomele primare ale astmului, la unele persoane simptomele primare sunt tusea, iar în cazuri severe, mişcarea aerului poate fi afectată în mod semnificativ, astfel încât nu se aude nici o respiraţie şuierătoare. La copii, durerea toracică este adesea prezentă. Semnele care apar în timpul unui atac de astm includ utilizarea muşchilor accesori de respiraţie (muşchii sternocleidomastoid şi scalen al gâtului), poate exista un puls paradoxal (un puls mai slab în timpul inhalarii şi mai puternic în timpul exhalarii) şi suprainflaţia toracelui. O culoare albastră a pielii și a unghiilor poate apărea din cauza lipsei de oxigen. În cazul unei exacerbări ușoare, debitul maxim al fluxului expirator (PEFR) este ≥ 200 L/min, sau ≥ 50% din cel mai bun rezultat preconizat. Astmul sever acut, cunoscut anterior sub numele de status astmaticus, este o exacerbare acută a astmului care nu răspunde la tratamentele standard cu bronhodilatatori și corticosteroizi. Jumătate din cazuri se datorează infecţiilor cu alţii cauzate de alergeni, poluarea aerului sau utilizarea insuficientă sau necorespunzătoare a medicamentelor. Astmul fragil este un tip de astm care se distinge prin atacuri severe, recurente. Astmul fragil de tip 1 este o boală cu variabilitate mare a fluxului maxim, în ciuda medicamentării intense. Astmul fragil de tip 2 este astmul de fond bine controlat cu exacerbări severe subite.  Întrebare: Ce muşchi ai gâtului sunt consideraţi muşchii accesorii sau respiraţia care sunt implicaţi într-un atac de astm?
mușchii sternocleidomastoid și scalen