Toleranța autorităților față de arta nonconformistă a suferit un flux și un flux până la prăbușirea finală a Uniunii Sovietice în 1991. Artiştii au profitat de primii ani după moartea lui Stalin pentru a experimenta în munca lor fără teama persecuţiei. În 1962, artiștii au experimentat un mic regres atunci când Nikita Hrușciov a apărut la expoziția de 30 de ani a Uniunii Artiștilor din Moscova, la sala de expoziții din Moscova Manege, un episod cunoscut sub numele de Afacerea Manege
- Da, domnule. Printre lucrările obișnuite ale Realismului Socialist au fost câteva lucrări abstracte ale artiștilor precum Ernst Neizvestny și Eli Beliutin, pe care Hrușciov le-a criticat ca fiind "rahat", iar artiștii pentru că sunt "homosexuali". Mesajul a fost clar: politica artistică nu a fost atât de liberală pe cât toată lumea a sperat.