Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Masa lui Uranus este de aproximativ 14,5 ori mai mare decât cea a Pământului, ceea ce îl face cea mai puțin masivă dintre planetele gigantice. Diametrul său este puțin mai mare decât al lui Neptun, de aproximativ patru ori mai mare decât al Pământului. O densitate rezultată de 1,27 g/cm3 face Uranus a doua planetă cu cea mai mică densitate, după Saturn. Această valoare indică faptul că este format în principal din diferite tipuri de gheaţă, cum ar fi apa, amoniacul şi metanul. Masa totală a gheții din interiorul lui Uranus nu este cunoscută cu precizie, deoarece apar cifre diferite în funcție de modelul ales; trebuie să fie între 9,3 și 13,5 mase terestre. Hidrogenul și heliul constituie doar o mică parte din total, cu între 0,5 și 1,5 mase terestre. Restul masei non-gheață (0,5 până la 3,7 mase terestre) este reprezentat de material stâncos. Modelul standard al structurii lui Uranus este că acesta este format din trei straturi: un miez stâncos (silicat / fier<unk>nickel) în centru, o manta de gheață în mijloc și o învelișă exterioară de hidrogen / heliu gazos. Nucleul este relativ mic, cu o masă de doar 0,55 mase terestre și o rază mai mică de 20% din cea a lui Uranus; mantaua cuprinde cea mai mare parte a acesteia, cu aproximativ 13,4 mase terestre, iar atmosfera superioară este relativ nesubstanțială, cântărind aproximativ 0,5 mase terestre și se extinde pentru ultimii 20% din raza lui Uranus. Densitatea nucleului lui Uranus este de aproximativ 9 g/cm3, cu o presiune în centru de 8 milioane de bare (800 GPa) și o temperatură de aproximativ 5000 K. Mantaua de gheață nu este de fapt compusă din gheață în sensul convențional, ci dintr-un fluid fierbinte și dens format din apă, amoniac și alte substanțe volatile. Acest fluid, care are o conductivitate electrică ridicată, este uneori numit ocean de apă și amoniac. Presiunea extremă și temperatura adânc în interiorul lui Uranus pot rupe moleculele de metan, iar atomii de carbon se condensează în cristale de diamant care plouă în jos prin mantie ca grindina. Experimentele efectuate la presiuni foarte mari la Laboratorul Naţional Lawrence Livermore sugerează că baza mantii ar putea cuprinde un ocean de diamante lichide, cu "munţi de diamante" solide plutitoare. Oamenii de ştiinţă...  Întrebare: Care este cea mai densă planetă?
Saturn