Vladimir Ignatowski (1910) de exemplu a folosit în acest scop (a) principiul relativității, (b) omogenitatea și izotropia spațiului și (c) cerința reciprocității. Philipp Frank și Hermann Rothe (1911) au susținut că această derivație este incompletă și necesită ipoteze suplimentare. Calculul lor propriu s-a bazat pe ipotezele că: (a) transformarea Lorentz formează un grup liniar omogen, (b) atunci când schimbă cadre, doar semnul schimbărilor de viteză relativă, (c) contracția depinde numai de viteza relativă. Cu toate acestea, conform lui Pauli și Miller, modelele au fost insuficiente pentru a identifica o astfel de variabilă în viteza lor de transformare cu viteza luminii.
principiul relativității, (b) omogenitatea și izotropia spațiului și (c) cerința reciprocității