Deși F-4C era în esență identic cu F-4B al Marinei/Corpului Marinei în performanța de zbor și transporta rachetele AIM-9 Sidewinder, F-4D adaptate USAF au sosit inițial în iunie 1967 echipate cu AIM-4 Falcons. Cu toate acestea, Falcon, la fel ca predecesorii săi, a fost proiectat pentru a doborî bombardiere grele care zburau drepte și la nivel. Fiabilitatea sa nu s-a dovedit a fi mai bună decât altele și secvența sa complexă de tragere și timpul limitat de răcire a capului de căutare l-au făcut practic inutil în lupta împotriva avioanelor de vânătoare agile. F-4D-urile au revenit la utilizarea Sideers în cadrul programului "Rivet Haste" la începutul anului 1968 și, până în 1972, AIM-7E "Dogfight" a devenit racheta preferată pentru piloții USAF. Ca și alte escadrile de armament AIM-9 Sidewinder, F-4D-urile adaptate USAF au sosit inițial în iun
Rachete AIM-9 Sidewinder