Completați următoarea frază: Gheorghe I. Tătărescu (cunoscut și sub numele de "Guță Tătărescu", cu o formă ușor învechită a numelui său; 2 noiembrie 1886 <unk> 28 martie 1957) a fost un politician român care a fost de două ori prim-ministru al României (1934 <unk> 1937; 1939 <unk> 1940), de trei ori ministru al Afacerilor Externe ("interimar" în 1934 și 1938, numit în funcție în 1945-1947) și o dată ministru al Războiului (1934). Reprezentând facțiunea "tinerii liberali" din cadrul Partidului Național Liberal (PNL), Tătărescu și-a început cariera politică ca colaborator al lui Ion G. Duca, devenind cunoscut pentru anticomunismul său și, în timp, pentru conflictele sale cu liderul PNL Dinu Brătianu și ministrul de externe Nicolae Titulescu. În timpul primului său mandat, el s-a apropiat de regele Carol al II-lea și a condus o politică ambivalentă față de Garda de Fier fascistă și, în cele din urmă, a devenit instrumental în stabilirea regimului autoritar și corporatist în jurul Frontului Național al Renașterii. În 1940, el a acceptat
Cesiunea Basarabiei și Bucovinei de Nord către Uniunea Sovietică și a trebuit să demisioneze.