Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecere: Proiectanții de rețele timpurii au segmentat adesea LAN-urile fizice cu scopul de a reduce dimensiunea domeniului de coliziune Ethernet, îmbunătățind astfel performanța. Când comutatoarele Ethernet au făcut acest lucru o problemă (deoarece fiecare port de comutare este un domeniu de coliziune), atenția s-a îndreptat spre reducerea dimensiunii domeniului de difuzare a stratului de legătură de date. VLAN-urile au fost utilizate inițial pentru a separa mai multe domenii de difuzare pe un singur mediu fizic. Un VLAN poate servi, de asemenea, pentru a restricționa accesul la resursele de rețea fără a ține cont de topologia fizică a rețelei. VLAN-urile funcționează la nivelul de legătură de date al modelului OSI. Administrații configurează adesea un VLAN pentru a-l mapa direct la o rețea IP sau subrețea, ceea ce dă apariția implicării stratului de rețea. În general, rețelelor VLAN din cadrul aceleiași organizații li se vor atribui domenii de adrese de rețea diferite care nu se suprapun. Aceasta nu este o cerință a rețelelor VLAN. Nu există nicio problemă cu VLAN-uri separate care utilizează intervale de adrese identice care se suprapun (de exemplu, două VLAN-uri utilizează fiecare rețeaua privată 192.168.0.0/16). Cu toate acestea, nu este posibilă rutarea datelor între două rețele cu adrese suprapunerii fără remapping-ul IP delicat, astfel încât dacă scopul VLAN-urilor este segmentarea unei rețele organizaționale globale mai mari, trebuie utilizate adrese care nu se suprapun în fiecare VLAN separat.  Întrebare: Ce au făcut primii designeri de rețele?
LAN-uri fizice adesea segmentate cu scopul de a reduce dimensiunea domeniului de coliziune Ethernet