La sfârșitul anului 1944, după lovitura de stat împotriva dictatorului pro-Axis din țară, Boz s-a întors în România, unde a fost co-fondatorul cotidianului în limba franceză "L'Information Internationale". A fost coloanist la "Democrația", săptămânalul independent de stânga, și a publicat poezii în jurnalul Tineretului Comunist, "Scînteia Tineretului", în timp ce a lucrat și ca redactor la ziarul "Finanțe și Industrie" și corespondent al Agenției Române de Informații pentru Presă (ARIP). În 1945, a publicat o carte despre Franța din timpul războiului, "Franța, 1938<unk>1944", descrisă la acea vreme de Petru Comarnescu ca fiind una dintre "cărțile care ne oferă atât de bogate o conștientizare deplină despre civilizațiile care vor modela lumea de mâine". Este o memorie în părți egale, o relatare istorică și un reportaj cu detalii colorate. Prima parte se ocupă de Parisul anilor 1938-1940, până la Bătălia Franței și începutul Rezistenței. În a doua parte, care începe cu Operaţiunea "Torch"
, el descrie arestarea sa, cu un capitol despre detenția soției sale scris de ea. El furnizează descrieri ale francezilor de ambele părți ale conflictului și se încheie cu Eliberarea din 1944. A câștigat laude de la cronicarul literar de la "Revista Fundațiilor Regale", care a remarcat "adeziunea la spiritul francez" și reprezentările sale "vive și sugestive" ale "figurilor Maquis". Boz a tradus, de asemenea, "Le Silence de la mer" al lui Jean Bruller, în introducerea sa discutând alegerea dintre rezistență și colaborare cu care s-au confruntat scriitorii francezi din timpul războiului.