Deși energia geotermală este sustenabilă la nivel global, extracția trebuie totuși monitorizată pentru a evita epuizarea locală. De-a lungul deceniilor, puțurile individuale scad temperaturile locale și nivelul apei până când se atinge un nou echilibru cu fluxurile naturale. Cele mai vechi trei situri, Larderello, Wairakei și Geysers, au suferit o reducere a producției din cauza epuizării locale. Căldura și apa, în proporții nesigure, au fost extrase mai repede decât au fost reînnoite. Dacă producția este redusă și apa este reinjectată, aceste puțuri ar putea teoretic să își recupereze întregul potențial. Astfel de strategii de atenuare au fost deja implementate în unele situri. Sustenabilitatea pe termen lung a energiei geotermale a fost demonstrată la câmpul Lardarello din Italia din 1913, la câmpul Wairakei din Noua Zeelandă din 1958 și la câmpul Geysers din California din 1960.
În 1913