Referindu-ne la pasajul de mai jos și apoi răspunzând la întrebare în același limbaj ca și pasajul: Pasajul: Dispariția spontană Raman este de obicei foarte slabă și, ca urmare, principala dificultate a spectroscopiei Raman este separarea luminii disperse inelastic slabă de lumina laserului dispersat intens Rayleigh. Din punct de vedere istoric, spectrometrele Raman au folosit grilaje holografice și etape multiple de dispersie pentru a obține un grad ridicat de respingere laser. În trecut, fotomultiplierii au fost detectoarele de alegere pentru setările dispersive Raman, ceea ce a dus la timpi lungi de achiziție. Cu toate acestea, instrumentarea modernă folosește aproape universalmente filtre de notch sau de margine pentru respingerea laserului și spectrografe transmisive fie axial (AT), C<unk> Turnyzerner (CT) monocromator, fie FT (transformator de spectrometru Fourier), și CCD Întrebare: Care a fost cauza utilizării fotomulti
perioade lungi de achiziție