Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecere: În timp ce insurgența din 1967 nu a fost planificată, khmerii roșii au încercat, fără prea mult succes, să organizeze o revoltă mai serioasă în anul următor. Decimarea prințului de către Prachea Chon și comuniștii urbani a deschis, totuși, câmpul competiției pentru Saloth Sar (cunoscut și sub numele de Pol Pot), Ieng Sary și Son Sen - conducerea maoistă a maquisardelor. Ei și-au condus adepții în zonele muntoase din nord-est și în ținuturile khmerilor Loeu, un popor primitiv care era ostil atât khmerilor din zonele joase, cât și guvernului central. Pentru khmerii roșii, care încă nu aveau sprijin din partea nord-vietnamezilor, a fost o perioadă de regrupare, organizare și pregătire. Hanoi a ignorat în principiu aliații săi sponsorizați de chinezi, iar indiferența "camaradelor lor frățești" față de insurgența lor între 1967 și 1969 va face o impresie de neșters asupra conducerii khmerilor roșii. La 17 ianuarie 1968, khmerii roșii au lansat prima lor ofensivă. Scopul său era mai mult de a strânge arme și de a răspândi propagandă decât de a cuceri teritorii, deoarece, la acea vreme, adepții insurgenței nu erau mai mulți de 45.000 de oameni. În aceeași lună, comuniștii au înființat Armata Revoluționară din Kampuchea ca aripa militară a partidului. Încă de la sfârșitul revoltei din Battambang, Sihanouk a început să-și reevalueze relația cu comuniștii. Acordul său anterior cu chinezii nu i-a adus nimic. Ei nu numai că nu au reușit să-i țină în frâu pe nord-vietnamezi, dar s-au implicat de fapt (prin khmerii roșii) în subversiunea activă în țara sa.  Întrebare: În ce an a avut loc insurgenţa?
În 1967