Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Passage: În 1963, Forțele Aeriene ale Statelor Unite au început o serie de proiecte de studiu pe un avion de transport strategic foarte mare. Deși C-141 Starlifter a fost introdus, oficialii au crezut că era nevoie de un avion mult mai mare și mai capabil, mai ales pentru a transporta încărcături care nu ar fi potrivite în nici o aeronavă existentă. Aceste studii au condus la cerințele inițiale pentru CX-Heavy Logistics System (CX-HLS) în martie 1964 pentru o aeronavă cu o capacitate de încărcare de 180.000 de lire sterline (81.600 kg) și o viteză de Mach 0.75 (500 mph sau 800 km / h), și o autonomie fără realimentare de 5.000 de mile nautice (9.300 km) cu o sarcină utilă de 115.000 de lire sterline (52.200 kg). Depozitul de încărcare trebuia să aibă o lățime de 17 picioare (5,18 m) cu o înălțime de 13,5 picioare (4,11 m) și o lungime de 100 picioare (30 m) cu acces prin uși din față și din spate. Dorința de a menține numărul de motoare la patru a necesitat noi modele de motoare cu o putere mult mai mare și o economie mai bună a combustibilului. În mai 1964, propunerile de fuselaje au fost prezentate de Boeing, Douglas, General Dynamics, Lockheed și Martin Marietta; propunerile de motoare au fost prezentate de General Electric, Curtiss-Wright și Pratt & Whitney. Boeing, Douglas și Lockheed au primit contracte suplimentare de studiu pentru fuselaj, împreună cu General Electric și Pratt & Whitney pentru motoare. Propunerile de fuselaj au împărtășit o serie de caracteristici. Deoarece CX-HLS trebuia să poată fi încărcat din față, a trebuit să se includă o ușă în locul în care era de obicei cabina de pilotaj. Toate companiile au rezolvat această problemă prin mutarea cabinei de pilotaj deasupra zonei de încărcare; Douglas a avut un mic "pod" chiar în față și deasupra aripii, Lockheed a folosit o lungă "colonă vertebrală" care curgea pe lungimea aeronavei cu sparul aripii care trece prin ea, în timp ce Boeing a amestecat cele două, cu un pod mai lung care a mers de la spatele nasului la spatele aripii. În 1965, designul aeronavei Lockheed și designul motorului General Electric au fost selectate pentru noul avion de transport C-5 Galaxy, care era cel mai mare avion militar din lume la acea vreme. Uşa din faţă şi conceptul cabinei de pilotaj ridicate vor fi transferate la...  Întrebare: Cine urma să studieze fuselajul avionului?
Boeing, Douglas şi Lockheed