În 1744 a reușit să obțină demiterea lui Carteret și numirea lui Henry Pelham pe care îl considera un protejat politic. L-a sfătuit pe Pelham să-și folosească scaunul în Camera Comunelor pentru a servi ca o punte între regele și Parlamentul, așa cum a făcut-o și Walpole. În timpul acestui timp, Walpole a făcut și el două intervenții în Parlament.
1744.