Completaţi următoarea frază: La start, Senna a luat conducerea, Piquet a fost al doilea, iar Rosberg şi Prost au fost în faţa lui Mansell. Apoi englezul a început să atace şi a revenit treptat pe locul doi şi la al 39-lea tur l-a depăşit pe Senna şi a luat conducerea. Mansell a scos apoi un avans de patru secunde de la Senna, care l-a reîntors treptat, în timp ce Prost a stat pe coada lui în McLaren-TAG/Porsche, Piquet ieșind din joc cu probleme cu motorul. Cu 10 ture până la final, Senna a încercat să preia conducerea, dar Mansell l-a ţinut pe loc. Senna nu avea să fie bătut şi încercat din nou la coş de păr în partea din spate a pistei. De data asta a reuşit şi Mansell a trebuit să ridice, ceea ce i-a permis lui Prost să se strecoare pe locul doi. Mansell a decis să facă un pariu disperat. A intrat în box pentru anvelope noi, ieşind cu 20 de secunde în urma lui Senna cu nouă ture până la final. Au fost nişte ture puternice, în timp ce Mansell a intrat în fruntea lui Senna cu o viteză de patru secunde pe tur. Dar în faţa lui pe drum era Prost şi nu avea de gând să renunţe fără luptă. Mansell a fost capabil să-l depășească pe Prost, dar a fost cu 0,7 secunde mai lent în acel tur decât Senna. Mansell a început din nou urmărirea şi când au pornit în ultimul tur, perechea era separată de doar o secundă şi jumătate. Mansell avea dreptate cu Senna, dar nu putea face nimic în următoarele colţuri. Totul urma să se bazeze pe acceleraţia din ultima curbă. Williams-Honda a fost mai rapid, dar Senna a ajuns la linia întâi, cele două mașini unul lângă altul, separate de 0,014 secunde. A fost al doilea cel mai apropiat de finisare în istoria F1 până în acel moment, în spatele doar
Marele Premiu al Italiei din 1971. Prost a fost al treilea cu Rosberg al patrulea, Fabi al cincilea și Berger al șaselea.