Ceea ce împărtășesc toți acești gânditori, ceea ce îi diferențiază de materialisti ca Epicur și Thomas Hobbes și de empiristi ca David Hume, este că ei consideră libertatea sau autodeterminarea atât ca fiind reale, cât și ca având implicații ontologice importante pentru suflet sau minte sau divinitate. Acest accent pe libertate este ceea ce generează noțiunea lui Platon (în Phaedo, Republică și Timaeus) de a avea sufletul ca un tip de realitate mai înalt sau mai complet decât ceea ce posedă oamenii.
Wilhelm