Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Passage: Teoria jocurilor a fost pusă în mai multe utilizări în filosofie. Răspunzând la două lucrări ale lui W.V.O. Quine (1960, 1967), Lewis (1969) a folosit teoria jocurilor pentru a dezvolta o explicație filosofică a convenției. În acest fel, el a furnizat prima analiză a cunoștințelor comune și a folosit-o pentru a analiza jocul în jocurile de coordonare. În plus, el a sugerat pentru prima dată că se poate înțelege semnificația în termenii jocurilor de semnalizare. Această sugestie ulterioară a fost urmată de mai mulți filozofi de la Lewis. În urma lui Lewis (1969), Edna Ullmann-Margalit (1977) și Bicchieri (2006) au dezvoltat teorii ale normelor sociale care le definesc ca echilibre Nash care rezultă din transformarea unui joc cu motive mixte într-un joc de coordonare. Teoria jocurilor a provocat, de asemenea, filozofii să gândească în termeni de epistemologie interactivă: ce înseamnă pentru un colectiv să aibă credințe sau cunoștințe comune și care sunt consecințele acestei cunoștințe pentru rezultatele sociale rezultate din interacțiunile agenților. Filozofii care au lucrat în acest domeniu includ Bicchieri (1989, 1993), Skyrms (1990) și Stalnaker (1999). În etică, unii autori (mai ales David Gauthier, Gregory Kavka și Jean Hampton) au încercat să urmeze proiectul lui Thomas Hobbes de a deriva moralitatea din interesul propriu. Deoarece jocuri precum Dilema prizonierului prezintă un conflict aparent între moralitate și interes personal, explicarea de ce cooperarea este necesară pentru interesul personal este o componentă importantă a acestui proiect. Această strategie generală este o componentă a viziunii generale a contractului social în filosofia politică (pentru exemple, a se vedea Gauthier (1986) și Kavka (1986)). Alți autori au încercat să utilizeze teoria jocurilor evoluționiste pentru a explica apariția atitudinilor umane cu privire la moralitate și comportamentele animalelor corespunzătoare. Acești autori se uită la mai multe jocuri, inclusiv la dilema prizonierului, la vânătoarea de cerbi și la jocul de negociere Nash, ca furnizând o explicație pentru apariția atitudinilor despre moralitate (a se vedea, de exemplu, Skyrms (1996, 2004) și...  Întrebare: Ce fel de teorie au încercat aceşti autori să folosească ca exemplu?
Teoria jocurilor evolutive