Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecerea: Cercetătorii forensi pot folosi ADN-ul din sânge, material seminal, piele, salivă sau păr găsit la locul unei crime pentru a identifica ADN-ul potrivit unui individ, cum ar fi un făptaș. Acest proces este denumit în mod oficial profilul ADN, numit și amprentă ADN. În profilarea ADN-ului, lungimile secțiunilor variabile de ADN repetitiv, cum ar fi repetările tandem scurte și minisateliții, sunt comparate între oameni. Această metodă este, de obicei, o tehnică extrem de fiabilă pentru identificarea unui ADN care se potriveşte. Cu toate acestea, identificarea poate fi complicată dacă scena este contaminată cu ADN de la mai multe persoane. Profilul ADN a fost dezvoltat în 1984 de către genetistul britanic Sir Alec Jeffreys și a fost folosit pentru prima dată în știința criminalistică pentru a-l condamna pe Colin Pitchfork în cazul crimelor din 1988 Enderby. Dezvoltarea științei criminalistică și capacitatea de a obține acum potrivirea genetică pe probe minute de sânge, piele, salivă sau păr a condus la reexaminarea multor cazuri. Acum pot fi descoperite dovezi care erau imposibil de descoperit ştiinţific la momentul examinării iniţiale. Combinat cu eliminarea legii de dublă periculozitate în unele locuri, acest lucru poate permite ca cazurile să fie redeschise în cazul în care procesele anterioare nu au reușit să producă suficiente dovezi pentru a convinge un juriu. Persoanelor acuzate de infracțiuni grave li se poate cere să furnizeze o mostră de ADN în scopul identificării persoanelor. Cea mai evidentă apărare pentru potrivirea ADN-ului obţinută forensic este să pretinzi că s-a produs o contaminare încrucişată a probelor. Acest lucru a dus la proceduri meticuloase şi stricte de gestionare a cazurilor noi de infracţiuni grave.  Întrebare: Ce complica identificarea?
Scena este contaminată cu ADN de la mai multe persoane