Prin aducerea unui rege cu legături regale britanice, s-a sperat că Norvegia ar putea câștiga sprijinul Marii Britanii. Prințul Carl era totuși foarte conștient de creșterea republicanismului în Norvegia și de situația constituțională a tronului norvegian. El a insistat că va accepta coroana numai dacă poporul norvegian își exprimă voința pentru monarhie prin referendum și dacă parlamentul de atunci l-a ales rege.
În 1905.