Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecerea: Se crede că Titania s-a format dintr-un disc de acreție sau subnebula; un disc de gaz și praf care a existat în jurul lui Uranus pentru o perioadă de timp după formarea sa sau a fost creat de impactul gigant care, cel mai probabil, i-a dat lui Uranus marea sa oblicuitate. Compoziția exactă a subnebulusului nu este cunoscută; cu toate acestea, densitatea relativ ridicată a lui Titania și a altor sateliți ai lui Uranus în comparație cu sateliții lui Saturn indică faptul că s-ar putea să fi fost relativ săracă în apă. Cantități semnificative de azot și carbon pot fi prezente sub formă de monoxid de carbon și N2 în loc de amoniac și metan. Lunile care s-au format într-o astfel de subnebula ar conține mai puțină gheață de apă (cu CO și N2 captate ca clatrat) și mai multă rocă, explicând densitatea lor mai mare. Acreția Titaniei a durat probabil câteva mii de ani. Impactul care a însoțit acumularea a cauzat încălzirea stratului exterior al Lunii. Temperatura maximă de aproximativ 250 K (-23 ° C) a fost atinsă la o adâncime de aproximativ 60 km. După sfârșitul formării, stratul subsuperficial s-a răcit, în timp ce interiorul lui Titania s-a încălzit datorită descompunerii elementelor radioactive prezente în rocile sale. Stratul de răcire din apropierea suprafeței s-a contractat, în timp ce interiorul s-a extins. Acest lucru a cauzat tensiuni extensionale puternice în scoarța lunară, ducând la fisuri. Unele dintre canioanele din prezent ar putea fi rezultatul acestui proces. Procesul a durat aproximativ 200 de milioane de ani, ceea ce înseamnă că orice activitate endogenă a încetat cu miliarde de ani în urmă. Încălzirea inițială de acreție, împreună cu descompunerea continuă a elementelor radioactive, au fost probabil suficient de puternice pentru a topi gheața dacă era prezent un antifriț cum ar fi amoniacul (sub formă de hidrat de amoniac) sau sarea. O topire ulterioară ar fi putut duce la separarea gheţii de roci şi la formarea unui miez stâncos înconjurat de o manta îngheţată. Un strat de apă lichidă (ocean) bogată în amoniac dizolvat s-ar putea să se fi format la granița dintre miez și mantie. Temperatura eutectică a acestui amestec este de 176 K (−97 °C). Dacă temperatura scade sub această valoare, oceanul ar...  Întrebare: În ce stare ar fi oceanul dacă temperatura ar scădea sub 176 K?
congelate