Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecere: SM nu este considerată o boală ereditară; totuşi, s-a demonstrat că o serie de variaţii genetice cresc riscul. Unele dintre aceste gene par să aibă niveluri mai ridicate de expresie în celulele microgliale decât se așteaptă din întâmplare. Probabilitatea de a dezvolta boala este mai mare la rudele unei persoane afectate, cu un risc mai mare în rândul celor mai strâns înrudite. La gemenii identici, ambele sunt afectate în aproximativ 30% din cazuri, în timp ce aproximativ 5% pentru gemenii neidentici și 2,5% dintre frați sunt afectați cu un procent mai mic de frați vitregi. Dacă ambii părinţi sunt afectaţi, riscul la copiii lor este de 10 ori mai mare decât la populaţia generală. MS este, de asemenea, mai frecventă în unele grupuri etnice decât în altele. Genele specifice care au fost asociate cu MS includ diferenţe în sistemul antigenului leucocitelor umane (HLA) - un grup de gene de pe cromozomul 6 care serveşte ca complex major de histocompatibilitate (MHC). Diferențele în regiunea HLA sunt legate de susceptibilitate, lucru cunoscut încă din anii 1980, iar aceeași regiune a fost, de asemenea, implicată în dezvoltarea altor boli autoimune, cum ar fi diabetul de tip I și lupus eritematos sistemic. Cea mai consistentă descoperire este asocierea dintre scleroza multiplă și alelele MHC definite ca DR15 și DQ6. Alte loci au prezentat un efect protector, cum ar fi HLA- C554 şi HLA- DRB1* 11. În general, s- a estimat că diferenţele HLA reprezintă între 20% şi 60% din predispoziţia genetică. Metodele genetice moderne (studii de asociere la nivelul întregului genom) au dezvăluit cel puțin douăsprezece alte gene în afara locusului HLA care cresc modest probabilitatea de SM.  Întrebare: Cum se numeşte efectul de protecţie care se termină cu numărul patru?
HLA-C554