"Volugrafo Aermoto 125" (Aermoto air-launch "Volugrafo") a fost o motocicletă cu parașută produsă în 1942 pentru armata italiană. A fost inițial concepută în 1936 ca o motocicletă ușoară de Claudio Belmondo. La izbucnirea celui de-al doilea război mondial, puterile Axei au început să planifice "Operaţiunea C3
"pentru invazia Maltei. Armata italiană a cerut o motocicletă cu paraşută pentru operaţiune. Belmondo a reproiectat motocicleta ușoară ca Aeromoto 125 pentru a îndeplini cerințele armatei. Prototipul a fost realizat în 1942 și a intrat în producție în anul următor. Armata a comandat un prim lot de 600 de Aermoto, destinate unuia dintre batalioanele Diviziei 183 Paratruperi Ciclone, care a fost înființată în zona Tarquinia în vara anului 1943. Motocicleta a echipat, de asemenea, școala de parașutiști Tarquinia, Regimentul San Marco și, după Armistițiul de la Cassibile, Parașutiștii de înot (NP) din Decima Flottiglia MAS. Producția, după bombardarea uzinelor Volugrafo din Torino, a fost mutată la Favria și a continuat până în 1944, ajungând la un total de 2000 de unități. Germanii au cumpărat aceste motociclete, atât luându-le de la Divizia 183 de parașutiști Ciclone, cât și continuând producția lor; au fost atribuite în special unităților de parașutiști ale Luftwaffe angajate pe coasta Adriaticii și în zona Romei.