Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecerea: În 1610, polimahtul italian Galileo Galilei a descoperit cele patru luni cele mai mari ale lui Jupiter (cunoscute acum sub numele de sateliții galileieni) folosind un telescop; se crede că este prima observație telescopică a lunilor altele decât cele ale Pământului. La o zi după Galileo, Simon Marius a descoperit în mod independent luni în jurul lui Jupiter, deși nu și-a publicat descoperirea într-o carte până în 1614. Cu toate acestea, numele lui Marius pentru cele patru luni majore au rămas Io, Europa, Ganymede şi Callisto. Aceste descoperiri au fost, de asemenea, prima descoperire a mișcării cerești care nu era centrată pe Pământ. Descoperirea a fost un punct major în favoarea teoriei heliocentrice a lui Copernic despre mișcările planetelor; susținerea deschisă a lui Galileo a teoriei lui Copernic l-a pus sub amenințarea Inchiziției. În anii 1660, Giovanni Cassini a folosit un nou telescop pentru a descoperi pete și benzi colorate pe Jupiter și a observat că planeta părea oblată; adică, aplatizată la poli. De asemenea, a fost capabil să estimeze perioada de rotație a planetei. În 1690 Cassini a observat că atmosfera suferă o rotație diferențială. Marea Pată Roșie, o caracteristică proeminentă de formă ovală din emisfera sudică a lui Jupiter, ar fi putut fi observată încă din 1664 de Robert Hooke și în 1665 de Cassini, deși acest lucru este disputat. Farmacistul Heinrich Schwabe a realizat cea mai veche desenă cunoscută pentru a arăta detalii despre Marea Pată Roșie în 1831. Se spune că Marea Pată Roșie a fost pierdută din vedere în mai multe ocazii între 1665 și 1708 înainte de a deveni destul de vizibilă în 1878. A fost înregistrată ca fiind din nou dispărută în 1883 și la începutul secolului al XX-lea. Atât Giovanni Borelli, cât și Cassini au făcut tabele cu atenție ale mișcărilor lunilor lui Jupiter, permițând previziuni ale timpului în care lunile ar trece înainte sau în spatele planetei. Până în anii 1670, s-a observat că atunci când Jupiter era pe partea opusă a Soarelui de Pământ, aceste evenimente aveau să apară cu aproximativ 17 minute mai târziu decât se așteptau. Ole Rømer a dedus că lumina nu călătorește instantaneu (o concluzie pe care Cassini a avut-o...  Întrebare: a cărei ipoteză a fost respinsă anterior de Cassini?
Ole Rømer