Scrie o continuare pentru acest paragraf - Când președintele Statelor Unite Andrew Jackson a permis ca statutul celei de-a Doua Bănci a Statelor Unite să expire în 1836, SUA nu avea nici un fel de bancă centrală, iar oferta de bani din New York City fluctua cu ciclul anual agricol al țării. În fiecare toamnă, banii ieşeau din oraş, iar recoltele erau cumpărate şi, în efortul de a atrage banii înapoi, se ridicau ratele dobânzii. Investitorii străini au trimis apoi banii lor la New York pentru a profita de dobânzile mai mari. Din ianuarie 1906, când Dow Jones a atins nivelul de 103, piața a început o corecție modestă care a continuat pe tot parcursul anului. Cutremurul din aprilie 1906
care a devastat San Francisco a contribuit la instabilitatea pieţei, determinând un flux şi mai mare de bani de la New York la San Francisco pentru a ajuta la reconstrucţie. O altă presiune asupra ofertei de bani a avut loc la sfârșitul anului 1906, când Banca Angliei a ridicat ratele dobânzii, parțial ca răspuns la companiile de asigurări din Marea Britanie care plăteau atât de mult deținătorilor de polițe din SUA, iar mai multe fonduri au rămas la Londra decât se așteptau. De la vârful lor din ianuarie, prețurile acțiunilor au scăzut cu 18% până în iulie 1906. Până la sfârșitul lunii septembrie, stocurile au recuperat aproximativ jumătate din pierderile lor.