În 1901, după ce și-a primit diploma, de Bourgoing s-a alăturat Societății de ajutor pentru cei binecuvântați militari (SSBM), precursorul Crucii Roșii franceze, ca voluntar și a început să lucreze la Spitalul Beaujon din Paris. Ca urmare a competenței sale și a înțelegerii pe care le-a arătat atât pacienților, cât și medicilor, a fost numită președinte al SSBM. În 1907, a navigat spre Maroc cu forța expediționară franceză condusă de generalul Antoine Marius Benoît Drude. Ca șef al unei echipe de voluntari SSBM, a înființat o infirmerie în Casablanca, tratând răniții din conflictele dintre francezi și marocani. Întrucât condițiile din Maroc erau dificile, s-a decis ca răniții și bolnavii grav să fie transportați la Oran, în Algeria, unde ar fi mai ușor să le ofere un tratament adecvat. În octombrie 1907, în timp ce ea și două dintre asistentele ei însoțeau răniții într-o traversare navală franceză spre Oran, a întâlnit pentru prima dată generalul Hubert Lyautey, care era comandant de divizie acolo. După ce a petrecut cincisprezece luni în Africa de Nord, s-a întors în Franța, doar pentru a pleca la scurt timp după aceea în portul italian Messina în decembrie, unde ea și echipa ei de asistente medicale au ajutat la îngrijirea a 80.000 de victime ale cutremurului din 1908.
- Da, domnule. Ca urmare a serviciilor lor exemplare, au fost decorați de Prințesa Hélène de Orléans.