La începutul anului 1937, USAAC a comandat Curtiss să adapteze un P-36 la noul motor Allison V-1710 turbo-supraîncărcat cu răcire lichidă cu 1.150 CP (860 kW). Denumit Curtiss XP-37, aeronava a folosit structura originală Model 75 cu radiatoare montate pe lateralul fuselajului în jurul motorului. Cockpitul a fost mutat mult în spate pentru a face loc radiatoarelor și sistemului de turbocompresor turbos și pentru echilibrul aeronavei. Avionul a zburat în aprilie 1937, atingând 340 mph (550 km / h) la 20.000 ft (6.100 m). Deși turbocompresorul era extrem de nesigur și vizibilitatea de la cockpit la decolare și aterizare era practic inexistentă, USAAC a fost suficient de intrigat de promisiunea de a testa 13 turbocompresoare pentru a testa serviciul YP-37 și a zburat cu o putere de rezervă de la Curtiss în iunie 1939.
În 1939