Completaţi următoarea frază: În timp ce se afla în Franţa, Diana a editat timp de şase ani revista culturală fascistă "The European" şi ea însăşi a contribuit uneori la această revistă. Ea a furnizat articole, recenzii de cărți și înregistrări în jurnal. Multe dintre contribuțiile ei au fost republicate în 2008 în "The Pursuit of Laughter". În 1965, ea a fost însărcinată să scrie rubrica regulată "Scrisori din Paris" pentru "Tatler". Ea s-a specializat în revizuirea relatărilor autobiografice și biografice, precum și a romanului ocazional. În mod caracteristic, ea ar oferi comentarii despre propriile experiențe și cunoștințe despre subiectul cărții pe care o recenzia. Ea a scris în mod regulat pentru "Cărți și cărți" și revizuirea ei din 1980 a unei biografii despre Magda Goebbels a atras atenția lui Christopher Hitchens. Hitchens a obiectat la un pasaj în care Diana a scris: "Toată lumea știe finalul tragic. În timp ce ruşii înconjurau Berlinul, Goebbels şi-a ucis fără durere copiii şi apoi pe ei înşişi. Copiii morţi au fost descrişi de către cei care i-au văzut ca "dormiţi în pace". Cei care condamnă acest lucru îngrozitor,
Masada-ca fapta trebuie să ia în considerare alternativa cu care se confruntă Magda distrus. " Hitchens a insistat ca "New Statesman" să publice un editorial care să condamne tropoza Masada. La optzeci de ani, ea a devenit criticul principal pentru "London Evening Standard" în timpul mandatului de șapte ani al lui A. N. Wilson ca editor literar. În 1996, după plecarea lui Wilson, noul editor al ziarului, Max Hastings, i-a cerut succesorului său să nu mai publice recenziile Dianei. Hastings ar fi spus că nu mai vrea "sângeroasa doamnă Hitler" în ziar. Diana și ziarul și-au reluat relația după pensionarea lui Hastings în 2001.