Scrie o continuare pentru acest paragraf - În 1914, Imperiul Otoman a început războiul cu un regiment de cavalerie în forțele sale armate și patru regimente de rezervă (formate inițial în 1912) sub controlul Armatei a Treia. Aceste regimente de rezervă erau compuse din kurzi, turci rurali și câțiva armeni. Performanța diviziilor de rezervă a fost slabă, iar în martie 1915 forțele care au supraviețuit au fost transformate în două divizii, totalizând doar două mii de oameni și șaptezeci de ofițeri. Mai târziu în acea lună, cele mai bune regimente au fost consolidate într-o divizie, iar restul au fost dizolvate. Cu toate acestea, cavaleria a fost folosită de forțele otomane pe tot parcursul anului 1915 în luptele cu rușii, iar o unitate de cavalerie a schimbat chiar focuri de armă mică cu un echipaj de submarin în Dardanele la începutul anului 1915. Cavaleria otomană a fost folosită în luptele cu aliații, inclusiv în a treia bătălie de la Gaza
La sfârşitul anului 1917. În această bătălie, ambele părți au folosit forțele de cavalerie ca părți strategice ale armatelor lor. Cavaleria a continuat să fie implicată în lupte până în 1918, inclusiv în conflictele din apropierea râului Iordan în aprilie și mai al acelui an, pe care otomanii le-au numit Prima și a doua bătălie a Iordanului, parte a procesului de pregătire a bătăliei de la Megiddo. Până în septembrie 1918, forțele de cavalerie ale armatei regulate erau staționate pe întreg frontul din Orientul Mijlociu, iar singurele forțe de rezervă rămase operațional pregătite în armata otomană erau două divizii de cavalerie, una formată după problemele inițiale din 1915.