Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecere: Până la sfârşitul secolului al XIX-lea, singurul proces de sudură era sudura la forjă, pe care fierarul o folosea de mii de ani pentru a uni fierul şi oţelul prin încălzire şi lovire cu ciocanul. Sudarea cu arc și sudarea cu oxigen au fost printre primele procese care s-au dezvoltat la sfârșitul secolului, iar sudarea cu rezistență electrică a urmat imediat după aceea. Tehnologia sudării a avansat rapid la începutul secolului al XX-lea, deoarece războaiele mondiale au determinat cererea de metode de unire fiabile și ieftine. În urma războaielor, au fost dezvoltate mai multe tehnici moderne de sudare, inclusiv metode manuale, cum ar fi sudarea cu arc metalic ecranat, acum una dintre cele mai populare metode de sudare, precum și procese semi-automate și automate, cum ar fi sudarea cu arc metalic cu gaz, sudarea cu arc submersibil, sudarea cu arc cu flux și sudarea cu electroslag. Dezvoltările au continuat cu invenția sudării cu fascicul laser, sudării cu fascicul de electroni, sudării cu puls magnetic și sudării cu agitare prin frecare în a doua jumătate a secolului. Astăzi, ştiinţa continuă să avanseze. Sudarea cu roboţi este un lucru obişnuit în mediul industrial, iar cercetătorii continuă să dezvolte noi metode de sudare şi să înţeleagă mai bine calitatea sudurilor.  Întrebare: Ce încearcă cercetătorii să înțeleagă mai bine în cadrul tehnicii automate de sudură a robotului?
calitatea sudurii