Scrie o continuare pentru acest paragraf - Când invazia aliatilor din sudul Franței
Grupul de Armate G avea 11 divizii cu care să ţină Franţa la sud de Loara. Între 17 și 18 august, Înaltul Comandament al Forțelor Armate Germane a ordonat Grupului de Armate G (cu excepția trupelor care dețineau porturile fortificate) să abandoneze sudul Franței. Corpul german LXIV, care a fost responsabil de trupele din sud-vest de când Armata I fusese retrasă cu câteva săptămâni mai devreme pentru a menține linia de pe râul Sena, la sud-est de Paris, a format trei grupuri de marș și s-a retras spre est, spre Dijon. În același timp, Armata a 19-a germană s-a retras spre nord prin valea Rhonei spre Plateau de Langres, unde i s-a alăturat Armata a 5-a Panzer germană, care a fost alocată Grupului de Armate G, astfel încât să poată efectua un contraatac împotriva Armatei a 3-a a Statelor Unite. Retragerea nu a decurs conform planului, deoarece Armata a 19-a s-a retras și mulți membri ai Grupului de Armate G au fost luați prizonieri de către Grupul de Armate al 6-lea al Statelor Unite. Până la sfârșitul retragerii, generalul Johannes Blaskowitz și-a pierdut aproximativ jumătate din forțele sale și a fost înlocuit pe 21 septembrie de generalul Hermann Balck. Până la mijlocul lunii septembrie a cincea a fost poziționată pe aripa stângă a liniei germane la nord de granița elvețiană. De acolo, a cincea armată panzeră cu elemente ale primei a atacat armata a treia a Statelor Unite, în timp ce armata a 19-a germană mult redusă s-a opus armatei franceze și armatei a șaptea a Statelor Unite sub comanda generalului Alexander M. Patch.