Ideea că metodologia științifică ar putea fi aplicabilă produselor culturale a fost dezvoltată de formaliștii ruși în primii ani ai secolului al XX-lea și a fost recuperată de către diferiți cercetători în literatura comparată. Acum a fost aplicată traducerii literare. O parte a acestei aplicații a fost teoria poli-sistemelor (Even-Zohar 1990), în care literatura tradusă este văzută ca un subsistem al țintei sau sistemului literar de primire. Gideon Toury își bazează teoria pe necesitatea de a considera traducerile "fapte ale culturii ținte" în scopuri de cercetare. Conceptele de "manipulare" și "patronaj" au fost, de asemenea, dezvoltate în relație cu traducerile literare.
Teoria poli-sistemelor