Rezumaţi articolul:  Zgomotul şi haosul zilei anterioare s-au disipat până când am ajuns la singurul aeroport din Kathmandu. Acele 24 de ore nebuneşti, în acele primele ore confuze, cacofonice, după cutremurul de magnitudinea 7,8 de lângă capitala Nepalului, s-au liniştit. Acum, familiile stau, în tabără, în tăcere şi aşteptând cu răbdare, dar deocamdată sunt abandonate. La aeroport, la controlul pașapoartelor, ne întâlnim cu un bărbat nepalez, care nu-și poate contacta familia. Locuiesc într-un sat la 20 km de epicentrul cutremurului. De asemenea, are doi veri pe Everest, spune el. El nu are nici o modalitate de a ajunge la nici unul dintre ei. Urmăriţi ultimele ştiri despre cutremurul din Nepal. Ieşind din clădirea terminalului, devastaţia este evidentă. Este o introducere copleşitoare în acest oraş care, în urmă cu mai puţin de 48 de ore, a fost lovit de cel mai rău cutremur pe care această ţară l-a experimentat în 80 de ani. Numărul deceselor a trecut de 3.000 şi creşte, inexorabil. Luând în considerare faptul că multe zone rurale, la fel de grav afectate, dar izolate și vulnerabile, nu au fost încă evaluate, costul uman este uluitor. În partea cealaltă a oraşului, staţia de autobuz este o colonie de activitate în timp ce zeci de persoane încearcă să părăsească oraşul, pentru a ajunge în zonele periferice atât de grav afectate de acest cutremur. Comunicările sunt în jos și atât de mulți de aici sunt disperate pentru a face-o la familiile lor lovite, și de a descoperi soarta lor. Această scenă se repetă la fiecare benzinărie; cozi de maşini şi motociclete Tata, de fabricaţie indiană, care aşteaptă să-şi facă plinul. Oamenii se urcă în autobuze, în maşini, încercând să se îndepărteze cât mai mult posibil de această devastare. Rămânând în interiorul Katmandului, vecinii se uită cu tristeţe la casele lor de odinioară, acum îngropate în grămadă de moloz. Vizităm o şcoală Montessori, din fericire goală, deoarece copiii au avut sâmbătă liberă. O clădire de şapte etaje din spatele ei găzduia însă o biserică mică şi o congregaţie de 40-50 de persoane când a avut loc tragedia. Fiul pastorului, Nakul Tamang, urcă pe o scară, căutând o intrare în faţada distrusă,
Cutremurele se liniştesc în sfârşit în Kathmandu, dar efectele tragediei de sâmbătă vor fi resimţite ani de zile. Arwa Damon şi Gul Tuysuz fac un tur al oraşului devastat în timp ce localnicii se luptă să facă faţă. Muncitorii sapă cu grijă, îndepărtând încet grămezi de pietre şi resturi.