Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecerea: În 1998, Kerner a descoperit că, în datele de trafic din câmp real, apariția unui blocaj larg în mișcare în flux liber este observată ca o cascadă de tranziții de fază F → S → J (Figura 9): în primul rând, o regiune de flux sincronizat apare într-o regiune de flux liber. După cum s-a explicat mai sus, o astfel de tranziție de fază F → S are loc mai ales la un blocaj. În faza de flux sincronizat are loc o nouă "autocompresiune" și densitatea vehiculului crește în timp ce viteza vehiculului scade. Această auto-compresiune se numeşte "efect de ciocnire". În regiunile de "înțepătură" ale fluxului sincronizat, apar blocaje în mișcare înguste. Dacă aceste blocaje în mișcare înguste cresc, vor apărea blocaje în mișcare largi etichetate cu S → J în figura 9). Astfel, blocajele mari de circulație apar mai târziu decât a avut loc întreruperea traficului (tranziția F → S) și la o altă locație rutieră în amonte de blocaj. Prin urmare, atunci când tranzițiile de fază F → S → J ale lui Kerner care apar în traficul real (Figura 9 (a)) sunt prezentate în planul viteză-densitate (Figura 9 (b)) (sau în planurile viteză-flux sau în planurile densitate-flux), trebuie să ne amintim că stările de debit sincronizat și starea de viteză scăzută într-un blocaj larg în mișcare sunt măsurate în diferite locații ale drumului. Kerner observă că frecvența apariției blocajelor largi în mișcare crește dacă crește densitatea în fluxul sincronizat. Blocajele largi în mișcare se propagă în continuare în amonte, chiar dacă se propagă prin regiuni de flux sincronizat sau prin blocaje. Evident, orice combinație de tranziții de fază de întoarcere (S → F, J → S și J → F tranziții prezentate în figura 9) este, de asemenea, posibilă.  Întrebare: Ce se întâmplă cu zonele de ciupit în timpul auto-compresiunii?
apar blocaje înguste