După ce a condus mișcarea de independență indiană, Congresul Național Indian a devenit cel mai popular partid politic din India independentă și a câștigat toate alegerile după independența națională în 1947. Cu toate acestea, Congresul Național Indian s-a bifurcat în 1969 din cauza conducerii lui Indira Gandhi, fiica primului prim-ministru al Indiei, Jawaharlal Nehru. Susținătorii lui Indira Gandhi au pretins că sunt adevărata partidă a Congresului, adoptând numele de Congresul Național Indian (R) <unk>, unde "R" a însemnat "Requisition". Politicienii Congresului care s-au opus Indirei s-au identificat ca Congresul Național Indian (O) <unk> unde "O" a însemnat "Organizație" sau "Vârstă". Pentru alegerile din 1971, Congresul (O), Partidul Socialist Samyukta și Bharatiya Jana Sangh au format o coaliție numită "Marea Alianță" pentru a se opune lui Indira Gandhi și Congresului (R), dar nu a reușit să aibă un impact; Congresul (R) lui Indira a câștigat o mare majoritate în alegerile din 1971 și popularitatea ei a crescut semnificativ după victoria Indiei în războiul din 1971
împotriva Pakistanului.