Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecerea: Imperiul Roman a atins cea mai mare extindere teritorială în secolul al II-lea d.Hr.; următoarele două secole au fost martor la scăderea lentă a controlului roman asupra teritoriilor sale periferice. Problemele economice, inclusiv inflația, și presiunea externă asupra frontierelor s-au combinat pentru a crea criza secolului al treilea, cu împărații care au urcat pe tron doar pentru a fi înlocuiți rapid de noi uzurpatori. Cheltuielile militare au crescut constant în secolul al III-lea, în principal ca răspuns la războiul cu Imperiul Sasanian, care a fost reînviat la mijlocul secolului al III-lea. Numărul armatei a fost dublat, iar cavaleria şi unităţile mai mici au înlocuit legiunea romană ca unitate tactică principală. Nevoia de venituri a condus la creşterea taxelor şi la scăderea numărului de membri ai curiei, adică a clasei de proprietari de pământuri, şi la scăderea numărului de membri dispuşi să-şi asume sarcinile de a deţine funcţii în oraşele lor natale. Au fost necesari mai mulți birocrați în administrația centrală pentru a se ocupa de nevoile armatei, ceea ce a dus la plângeri din partea civililor că în imperiu erau mai mulți colectori de taxe decât plătitorii de taxe. Împăratul Dioclețian (r. 284<unk>305) a împărțit imperiul în jumătăți est și vest administrate separat în 286; imperiul nu a fost considerat divizat de către locuitorii sau conducătorii săi, deoarece promulgațiile juridice și administrative într-o diviziune au fost considerate valabile în cealaltă. În 330, după o perioadă de război civil, Constantin cel Mare (r. 306<unk>337) a refăcut orașul Bizanț ca noua capitală răsăriteană, Constantinopol. Reformele lui Dioclețian au întărit birocrația guvernamentală, au reformat impozitarea și au întărit armata, care a cumpărat timp pentru imperiu, dar nu a rezolvat problemele cu care se confrunta: impozitarea excesivă, scăderea natalității și presiunile la frontierele sale, printre altele. Războiul civil între împărații rivali a devenit obișnuit la mijlocul secolului al IV-lea, deviind soldații de la forțele de frontieră ale imperiului și permițând invadatorilor să pătrundă. În cea mai mare parte a secolului al IV-lea, societatea romană s-a stabilizat într-o nouă formă care diferea...  Întrebare: Când a devenit mai frecvent războiul civil între întreprinderi?
mijlocul secolului al IV-lea,