Organizația deținea drepturi stauropegionale și supraveghea nu numai activitățile membrilor săi laici, ci și clerul și uneori episcopii. Membrii oricărei clase aveau șansa de a se alătura fraternității. Banii contribuiți societății au fost folosiți pentru a finanța Mănăstirea și biserica Sf. Onofriu și Biserica Dormiției. Cu ajutorul fraternității, eparhia ortodoxă Lviv a fost lichidată de Regatul Poloniei după anexarea Galiției (parte a Galiției <unk> Războaiele din Volhynia
) a fost reînviat în 1539.