Când istoricii studiilor de traducere urmăresc gândirea vestică timpurie despre traducere, de exemplu, ei se referă cel mai adesea la observațiile lui Cicero despre modul în care a folosit traducerea din greacă în latină pentru a-și îmbunătăți abilitățile oratorice, o descriere timpurie a ceea ce Ieronim a ajuns să numească traducerea sens-pentru-sens.
Herodot