În teatrul estic, Armata Uniunii din Potomac, comandată de generalul-maior Joseph Hooker, a atacat Armata Confederată din Virginia de Nord comandată de generalul Robert E. Lee în Bătălia de la Chancellorsville. Hooker a plănuit să mute cea mai mare parte a armatei sale în spatele confederaților înainte ca Lee să poată reacționa și să-l forțeze pe Lee să se retragă, dar armata Uniunii a fost încetinită și apoi oprită de o mică forță confederată, care a fost întărită de restul armatei confederate. Lee a trimis apoi o coloană de flancare condusă de Thomas J. Jackson în jurul stângii lui Hooker, care a atacat cu câteva ore înainte de apusul soarelui pe 2 mai; acest atac și alte atacuri ale Confederației a doua zi l-au forțat pe Hooker să se retragă pe 6 mai. În timpul bătăliei, Jackson a fost rănit de un foc prieten și a murit câteva zile mai târziu. Lee și-a reorganizat armata în urma campaniei și a lansat o invazie a teritoriului Uniunii în iunie, mutându-se prin Valea Shenandoah în Pennsylvania; Hooker a fost eliberat de la comandă pe 29 iunie, din cauza disputelor continue cu guvernul asupra garnizoanei de la Harpers Ferry, și a fost înlocuit de generalul-maior George Meade. În timpul bătăliei de la Gettysburg de la 1 iulie până la 3 iulie, Meade a reușit să respingă atacurile lui Lee, provocând în schimb pierderi grele. Lee a fost forțat să se retragă înapoi în Virginia; Meade l-a urmărit îndeaproape, dar nu a reușit să găsească o oportunitate de a zdrobi complet armata confederată. În octombrie, Lee a încercat să-l izoleze și să-l distrugă pe Meade în timpul Campaniei Bristoe, dar a eșuat într-un atac asupra pozițiilor Uniunii la Bătălia de la Bristoe Station pe 14 octombrie. Presionat de autoritățile Uniunii, Meade a încercat să atace pozițiile lui Lee de-a lungul Mine Run
Cu toate acestea, Lee a reușit să stabilească o linie de apărare fortificată peste linia de avans a Uniunii. Meade a considerat poziția Confederației prea puternică pentru a ataca și s-a retras.