De Borre şi-a început cariera militară în armata regală franceză ca voluntar. A servit ca ofițer de cavalerie în mai multe campanii în timpul Războiului de Succesiune Austriacă. În 1745 a fost rănit grav. În 1757, el a ridicat o unitate din orașul său natal Liège, în ceea ce este acum Belgia, dar, evident, nu a văzut nicio acțiune în Războiul de Șapte Ani. Când a sosit în America în 1776, al doilea Congres Continental
l-a numit general de brigadă. George Washington l-a desemnat pe de Borre să comande Brigada a 2-a din Maryland în divizia lui John Sullivan. A condus trupele sale la Staten Island şi Brandywine. În ultima bătălie s-a dovedit incapabil să-şi conducă trupele în acţiune. Amenințat cu o curte marțială, a demisionat și a părăsit America în 1779. A fost promovat la gradul de general de brigadă în armata franceză în 1780, dar nu mai era capabil din punct de vedere fizic de serviciu activ.