Scrie o continuare pentru acest paragraf - După succesul radioului WIBC în 1951, conducerea Speedway a devenit interesată să preia permanent sarcinile de difuzare. În 1952, Speedway a lansat oficial rețeaua de radio Indianapolis Motor Speedway, utilizând talentul de pe aer și sprijinul tehnic de la WIBC. Formatul a urmat din nou formatul de tip Mutual, cu acoperire în direct la start, sosire și actualizări periodice în timpul cursei. Începând cu 1953, după plângerile celorlalte patru stații din zonă, fondul de talente a fost extins pentru a include personalități din toate cele cinci stații de radio din Indianapolis. Cursa din 1953 a fost notabilă prin faptul că s-a extins pentru a oferi prima acoperire live "flag-to-flag", iar numărul de afiliate a crescut deja la 130 de stații. În acest timp, emisiunea a fost difuzată simultan pe toate stațiile majore din Indianapolis, iar numărul de afiliați la nivel național a continuat să crească rapid. În unele ani, afiliații s-ar înscrie la fel de târziu ca dimineața cursei, nerăbdător să transmită. Până în 1955
, transmisiunea putea fi auzită în toate cele 48 de state (nu existau decât 48 de state în acel moment). În 1961 a ajuns şi în noile state Alaska şi Hawaii. Transmisia pe unde scurte la nivel mondial prin intermediul Forțelor Armate Radio a început în 1953 și a pretins că ajunge în fiecare țară în care se vorbește limba engleză. În 1964, o filială din Rhode Island a preluat difuzarea pentru prima dată, ceea ce înseamnă că o filială terestră din toate cele 50 de state făceau acum parte din rețea (anterior, ascultătorii din Rhode Island puteau auzi difuzarea doar dintr-un stat vecin). WJAR din Providence s-a alăturat cursei din 1964 împreună cu alte 557 de afiliate pentru acest eveniment istoric.