Conştient de potenţialul industrial uriaş al Americii în timpul războiului, dar sperând că succesele Axei în Europa ar limita ceea ce aliaţii ar putea întreprinde în Pacific, Marina Imperială Japoneză (IJN) a urmărit strategia lor de a câştiga o bătălie decisivă la începutul unui război scurt, după care ea ar putea dicta termenii păcii. La 7 decembrie 1941, Japonia a lansat cu îndrăzneală o serie de atacuri pe uscat şi pe mare aproape simultan. Unul dintre acestea a paralizat temporar marina americană prin distrugerea flotei de nave de luptă la Pearl Harbor. În următoarele patru luni, armata și marina japoneză i-au alungat pe americani din Filipine și au neutralizat potențialele pietre de trecere americane înapoi în Filipine, invadând Insula Wake și Guam. În faţa britanicilor, Japonia a scufundat nave de război, a invadat posesiunile din Malaezia.
şi Borneo, a forţat capitularea Singaporei, şi a neutralizat poziţia britanică în Ceylon. Posesiunile olandeze din Indiile de Est au fost, de asemenea, invadate, oferind Japoniei acces la cantități uriașe de petrol. Australia a fost alungat din New Britain și părți din Noua Guinee. Japonia a stabilit apoi un perimetru defensiv în jurul imperiului ei extins prin fortificarea bazelor în multe dintre posesiunile nou cucerite.