Scrie o continuare pentru acest paragraf - După cum a argumentat jurnalistul M. Gh. Carpen, Stroescu fusese deja uitat în Transilvania cu un deceniu înainte de moartea sa; o scurtă reînviere a interesului în 1920 a făcut loc faptului că a fost pătat de "putul de noroi" al politicii. Activitatea lui Stroescu a fost explorată pentru prima dată metodic într-un eseu al lui Alexandru Ciulcu, publicat de revista "Viața Basarabiei" în 1940. Câteva luni mai târziu, Basarabia a căzut sub ocupaţia sovietică.
, în timpul căruia Ciulcu însuși a fost ucis de NKVD. Amintirea lui Stroescu a fost reprimată în RSS Moldovenească și, mai târziu, în România comunistă. Nationalizat, conacul Brînzeni a fost transformat într-o clinică psihiatrică. În timpul comunismului național din anii 1960, Halippa și comunitatea besarabiană din București au încercat să comemoreze fostul lor lider, dar au fost împiedicați de autorități. Cu toate acestea, în 1968, Halippa a reușit să invoce Stroescu și să ridice problema "a fi uitat", cu o adresare oficială la Academie. Această activitate a fost parțial continuată în America de către un nepot al lui Stroescu, jurnalistul Gheorghe Ștefan Donev (1909-1993).