Passage: The Symphony No. 9 in D minor, Op. 125, cunoscută și sub numele de a 9-a a lui Beethoven, este ultima simfonie completă a lui Ludwig van Beethoven, compusă între 1822 și 1824. A fost interpretată pentru prima dată la Viena la 7 mai 1824. Una dintre cele mai cunoscute lucrări în muzica de practică comună, este considerată de mulți critici și muzicieni ca fiind una dintre cele mai mari lucrări ale lui Beethoven și una dintre realizările supreme din istoria muzicii occidentale. În anii 2010, este una dintre cele mai interpretate simfonii din lume. Simfonia a fost primul exemplu de un compozitor major care a folosit voci într-o simfonie (așa că a devenit o simfonie corală). Cuvintele sunt cântate în timpul ultimei mișcări (4th) a simfoniei de către patru vocalisti solo și un cor.
Al 9-lea al lui Beethoven