Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecerea: Dispersia spontană Raman este de obicei foarte slabă și, ca urmare, principala dificultate a spectroscopiei Raman este separarea luminii slab dispersate inelastic de lumina laser intensă Rayleigh. Din punct de vedere istoric, spectrometrele Raman au folosit grilaje holografice și etape multiple de dispersie pentru a obține un grad ridicat de respingere laser. În trecut, fotomultiplicatorii au fost detectoarele de alegere pentru setările Raman dispersive, ceea ce a dus la timpi lungi de achiziție. Cu toate acestea, instrumentarea modernă folosește aproape universal filtre de notch sau de margine pentru respingerea laserului și spectrografe ori transmisive axiale (AT), monocromatoare Czerny<unk>Turner (CT) sau FT (spectroscopie bazată pe transformarea Fourier) și detectoare CCD.  Întrebare: Care a fost rezultatul negativ cauzat de utilizarea fotomultiplicatorilor ca detectoare în setările dispersive Raman?
perioade lungi de achiziție