La 19 iulie, ochiul lui Daniel a devenit evident pe imaginile satelitare, care s-au organizat într-un ochi de găuri de ac. A suferit un ciclu de înlocuire a peretelui ochiului în timp ce s-a întors spre vest-nord-vest, oprind temporar tendința sa de intensificare, înainte de a se întări rapid și a atinge statutul de uragan major pe 20 iulie. Mai târziu în acea zi, uraganul Daniel s-a organizat într-un ciclon foarte simetric cu un ochi distinctiv cu un diametru de aproximativ 30 mile (45 km). După atingerea categoriei 4 pe scala uraganelor Saffir-Simpson, ciclonul a avut aspectul unui uragan anular; un uragan anular este unul cu un ochi mare și simetric, înconjurat de un inel de ape convective intense, și este de obicei capabil să-și mențină intensitatea și structura timp de mai multe zile. La începutul zilei de 25 iulie, uraganul Daniel a continuat să scadă și să devină un ciclu de
25 iulie