Secvența de proteine poate fi determinată prin degradarea Edman, în care reziduurile N-terminale sunt hidrolizate din lanț una câte una, derivate și apoi identificate. Se pot folosi și tehnici de spectrometru de masă. Secvența de acizi nucleici poate fi determinată folosind electroforese în gel și electroforese capilare. În cele din urmă, proprietățile mecanice ale acestor biopolimeri pot fi adesea măsurate folosind pincete optice sau microscopie cu forță atomică. Interferometria cu dublă polarizare poate fi utilizată pentru a măsura schimbările de conformație sau auto-asamblajul acestor materiale atunci când sunt stimulate de pH, temperatură, forță ionică sau alte produse de legare. Întrebare: Ce două partenere pot măsura proprietățile mecanice ale biopolimerilor?
Microscopie cu forță atomică