Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecerea: Proteinele au fost descrise pentru prima dată de chimistul olandez Gerardus Johannes Mulder și numite de chimistul suedez Jöns Jacob Berzelius în 1838. Mulder a efectuat o analiză elementară a proteinelor comune și a descoperit că aproape toate proteinele au aceeași formulă empirică, C400H620N100O120P1S1. El a ajuns la concluzia greşită că ele ar putea fi alcătuite dintr-un singur tip de moleculă (foarte mare). Termenul de "proteină" pentru a descrie aceste molecule a fost propus de asociatul lui Mulder, Berzelius; proteina este derivată din cuvântul grecesc πρώτειος (proteios), care înseamnă "primar", "în frunte" sau "în față", + -in. Mulder a continuat să identifice produsele de degradare a proteinelor, cum ar fi aminoacidul leucină pentru care a găsit o greutate moleculară (aproape corectă) de 131 Da. Înainte de "proteină", au fost folosite alte denumiri, cum ar fi "albumine" sau "materiale albuminoase" (Eiweisskörper, în limba germană). Oamenii de știință nutriționiști timpurii, cum ar fi germanul Carl von Voit, credeau că proteina era cel mai important nutrient pentru menținerea structurii organismului, deoarece se credea în general că "carnea face carne". Karl Heinrich Ritthausen a extins formele proteice cunoscute cu identificarea acidului glutamic. La staţia de experimente agricole din Connecticut, Thomas Burr Osborne a făcut o analiză detaliată a proteinelor vegetale. Lucrând cu Lafayette Mendel și aplicând legea lui Liebig a minimului în hrănirea șobolanilor de laborator, au fost stabiliți aminoacizii nutritiv esențiali. Lucrarea a fost continuată și comunicată de William Cumming Rose. Înțelegerea proteinelor ca polipeptide a venit prin munca lui Franz Hofmeister și Hermann Emil Fischer în 1902. Rolul central al proteinelor ca enzime în organismele vii nu a fost pe deplin apreciat până în 1926, când James B. Sumner a arătat că enzima urează era de fapt o proteină. Dificultatea de purificare a proteinelor în cantități mari le-a făcut foarte dificil de studiat pentru biochimiștii de proteine timpurii. Prin urmare, studiile timpurii s-au concentrat pe proteine care ar putea fi purificate în mare...  Întrebare: care asociat al lui Mulders a inventat cuvântul proteină?
Berzelius