Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecere: O infecţie a tractului urinar (ITU) este o infecţie care afectează o parte a tractului urinar. Când afectează tractul urinar inferior, este cunoscută sub numele de infecţie a vezicii urinare (cistită), iar când afectează tractul urinar superior, este cunoscută sub numele de infecţie a rinichilor (pielonefrită). Simptomele unei infecţii a tractului urinar inferior includ dureri la urinare, urinare frecventă şi senzaţia de nevoia de a urina în ciuda faptului că vezica urinară este goală. Simptomele unei infecţii renale includ, de obicei, febră şi dureri de flanc, pe lângă simptomele unei infecţii urinare inferioare. Rareori, urina poate apărea sângeroasă. La persoanele foarte în vârstă şi la cei foarte tineri, simptomele pot fi vagi sau nespecifice. Cea mai frecventă cauză a infecţiei este Escherichia coli, deşi alte bacterii sau ciuperci pot fi rareori cauza. Factorii de risc includ anatomia feminină, relaţiile sexuale, diabetul, obezitatea şi antecedentele familiale. Deşi actul sexual este un factor de risc, infecţiile urinare nu sunt clasificate ca infecţii cu transmitere sexuală (ITS). Infecţia renală, dacă apare, urmează de obicei după o infecţie a vezicii urinare, dar poate fi şi rezultatul unei infecţii transmise prin sânge. Diagnosticul la femeile tinere sănătoase se poate baza doar pe simptome. La cei cu simptome vagi, diagnosticul poate fi dificil deoarece bacteriile pot fi prezente fără a exista o infecţie. În cazuri complicate sau dacă tratamentul eșuează, poate fi utilă o cultură de urină. În cazuri necomplicate, infecțiile urinare sunt tratate cu un tratament scurt cu antibiotice, cum ar fi nitrofurantoina sau trimetoprim/sulfametoxazol. Rezistenţa la multe dintre antibioticele folosite pentru tratarea acestei afecţiuni este în creştere. În cazuri complicate, poate fi necesar un tratament mai lung sau antibiotice intravenoase. Dacă simptomele nu se ameliorează în două sau trei zile, este posibil să fie necesare teste de diagnostic suplimentare. Fenazopiridina poate ajuta cu simptomele. La persoanele care prezintă bacterii sau celule albe din sânge în urină, dar care nu prezintă simptome, în general nu sunt necesare antibiotice, deşi în timpul sarcinii este o excepţie. La cei cu infecţii frecvente, un curs scurt de antibiotice poate fi luat imediat ce simptomele...  Întrebare: Câte femei au infecţie urinară pe an?
10%