Algeria franceză a devenit prototipul unui model de dominație colonială franceză care a fost descris ca "quasi-apartheid". Napoleon al III-lea a supravegheat un decret din 1865 care le-a permis arabilor și berberilor algerieni să solicite cetățenia franceză, dar numai dacă "și renunță la religia și cultura musulmană": până în 1913, doar 1.557 de musulmani au primit cetățenia franceză. În ciuda încercărilor periodice de reformă parțială, situația "Code de l'indigénat" a persistat până la a patra republică franceză, care a început în 1946, dar deși musulmanilor algerieni li s-au acordat drepturile cetățeniei, sistemul de discriminare a fost menținut în moduri mai informale. Acest "sistem intern de apartheid" a întâmpinat o rezistență considerabilă din partea musulmanilor afectați de el și este citat ca una dintre cauzele insurecției din 1954
- Da, domnule.