Scrie o continuare pentru acest paragraf - Independența a venit în mare parte ca urmare a acțiunilor din altă parte. Naționalismul anticolonial african a apărut în Congo Belgian la sfârșitul anilor 1950 și belgienii au devenit convinși că nu mai puteau controla teritoriul. Tulburări au izbucnit și în Ruanda, unde monarhia a fost detronată în Revoluția Rwandă (1959-1961). Grégoire Kayibanda a condus Partidul Mișcării de Emancipare Hutu ("Parti du Mouvement de l'Emancipation Hutu", PARMEHUTU) din Rwanda, în timp ce Uniunea pentru Progres Național ("Union pour le Progrès national", UPRONA) din Burundi a încercat să echilibreze revendicările etnice Hutu și Tutsi. Independența Congo-ului Belgian în iunie 1960 și perioada de instabilitate politică care a însoțit-o
a condus mai departe naționalismul în Ruanda-Urundi și asasinarea liderului UPRONA Louis Rwagasore, de asemenea prințul moștenitor al Burundi, în octombrie 1961 nu a oprit mișcarea. După pregătiri grăbite, Ruanda-Urundi a devenit independentă la 1 iulie 1962, rupt de-a lungul liniilor tradiționale ca Republica independentă Ruanda și Regatul Burundi. Au mai trecut doi ani până când guvernul celor doi a devenit complet separat.