Reflexeologia a fost introdusă în Statele Unite în 1913 de către William H. Fitzgerald, M.D. (1872<unk>1942), un specialist în urechi, nas și gât, și Edwin F. Bowers. Fitzgerald a susținut că aplicarea presiunii are un efect anestezic asupra altor zone ale corpului. A fost modificată în anii 1930 și 1940 de către Eunice D. Ingham (1889<unk>1974), o asistentă medicală și fizioterapeută. Ingham a susținut că picioarele și mâinile erau deosebit de sensibile și a cartografiat întregul corp în "reflexe" pe picioare, redenumindu-le "terapie reflexologică".
În 1974