Completați următoarea frază: Divizia 50 a plecat de la Tripoli pentru a conduce atacul în bătălia de la Mareth pe 20 martie 1943. Poziţia inamicului era în spatele Wadi Zigzaou, largă, cu laturi aproape imposibil de urcat. Inginerii diviziei, sub comanda comandantului lor CRE, locotenent-colonelul C.E.A. Browning, au făcut o mulțime de fascine și scări de urcare, cu care ei și infanteria au avansat "ca și cum ar fi fost furtuna din Badajoz", potrivit istoricului RE. Infanteria a luat cu asalt trei sau patru puncte fortificate şi a format un cap de pod. Sub focul de artilerie la distanţă precisă şi înfilat de mitraliere, saparii au început să construiască drumuri fascinante pentru tancuri şi vehicule. Pierderile au fost extrem de mari, dar au reuşit să termine un drum pentru vehiculele cu cârmă. Nu au fost capabili să o îmbunătățească pentru vehiculele cu roți, iar primele tancuri ușoare care au trecut-o au cauzat astfel de daune în noroi încât tancurile mai grele nu au putut urma. În noaptea de 21/22 martie, ploile puternice au produs o vală în Wadi care a deteriorat în continuare traversarea. Divizia a 50-a a fost întărită de șapari și mineri din Divizia a 4-a indiană și a început să lucreze în seara zilei de 22 martie pe două noi căi ferate, în timp ce inamicul a contraatacat: wadi a fost sub un foc intens de la distanță apropiată și luna în creștere a siluetat oamenii care lucrau pe malul îndepărtat. Căile au fost finalizate la 03.30 pe 23 martie sub un baraj puternic care a precedat un alt contraatac inamic. Saparii s-au retras apoi fără să se grăbească, pentru a nu alarma infanteria în apărare. Divizia 50 a fost, de asemenea, în fruntea atacului asupra
Wadi Akarit pe 6 aprilie, când inginerii diviziei aveau sarcina de a curăța golurile din câmpurile de mine și de a face treceri peste șanțul antitanc.