În timpul războaielor revoluționare franceze, a luptat cu distincție din nou pentru Prima Coaliție, în special la Ketsch și Frœschwiller, iar în 1796 la Emmendingen, Schliengen și Kehl. El a fost staționat la puncte cheie pentru a proteja mișcările armatei austriece. Cu o forță de 10.000 de oameni, el a apărat Renania germană la Kehl și a inversat un atac cu baioneta al trupelor franceze la Bellheim; trupele sale au depășit și Speyer fără pierderi. Până la sfârșitul Războiului primei coaliții, la vârsta de 35 de ani, a obținut gradul de feldmarșal. În timpul războiului celei de-a doua coaliții, a luptat în primele două bătălii ale campaniei germane, la Ostrach
la 21 martie 1799 și la Stockach la 25 martie 1799. În ultima acțiune, în timp ce conducea un regiment de grenadieri, a fost lovit de un foc de armă francez și a căzut de pe cal. A murit la scurt timp după aceea.