Scrie o continuare pentru acest paragraf - În iunie 1944, Eichelberger a fost chemat la sediul Armatei a Șasea de către Krueger. Bătălia de la Biak
, unde Divizia 41 Infanterie a aterizat în mai, mergea prost, iar aerodromurile pe care MacArthur le-a promis că vor fi disponibile pentru a sprijini Bătălia de la Saipan nu erau în mâini americane. Eichelberger a descoperit că japonezii, care erau prezenţi în număr mai mare decât s-a raportat iniţial, erau ascunşi în peşteri cu vedere spre aeroport. În timp ce americanii erau mai bine antrenați și echipați decât la Buna, la fel au fost și japonezii, care au folosit noua lor tactică de a evita contraatacuri costisitoare și de a solicita un preț maxim pentru terenul câștigat. După ce a văzut situația cu ochii lui, Eichelberger a concluzionat că Divizia 41 Infanterie a lui Fuller nu a făcut prea rău. Cu toate acestea, ca și la Buna, Eichelberger a eliberat un număr de ofițeri pe care i-a simțit că nu se comportau ca pe câmpul de luptă. Ordinele lui erau să-l înlocuiască pe Fuller ca comandant al forței speciale, mai degrabă decât să-l elibereze ca comandant al diviziei, dar Fuller a cerut propria sa eliberare, iar Krueger l-a obligat. La recomandarea lui Eichelberger, Fuller a fost înlocuit de generalul de brigadă Jens A. Doe. Krueger nu a fost impresionat de performanța lui Eichelberger pe Biak, concluzionând că tacticile lui Eichelberger erau lipsite de imaginație și nu mai bune decât cele ale lui Fuller, și ar fi putut întârzia, mai degrabă decât accelera capturarea insulei. Pe de altă parte, MacArthur a avut o părere suficient de bună despre performanța lui Eichelberger încât i-a acordat Steaua de Argint.