Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Pasajul: Observarea lui Jupiter datează cel puțin de la astronomii babilonieni din secolul al VII-lea sau al VIII-lea î.Hr. Vechii chinezi au observat, de asemenea, orbita lui Suìxīng (歲星) și și-au stabilit ciclul de 12 ramuri terestre pe baza numărului aproximativ de ani; limba chineză încă folosește numele său (simplificat ca 岁) atunci când se referă la ani de vârstă. Până în secolul al IV-lea î.e.n., aceste observații s-au dezvoltat în zodiacul chinezesc, fiecare an fiind asociat cu o stea Tai Sui și cu zeul care controlează regiunea din ceruri opusă poziției lui Jupiter pe cerul nopții; aceste credințe supraviețuiesc în unele practici religioase taoiste și în cele douăsprezece animale ale zodiacului din Asia de Est, acum adesea popular presupuse a fi legate de sosirea animalelor înainte de Buddha. Istoricul chinez Xi Zezong a susținut că Gan De, un vechi astronom chinez, a descoperit unul dintre sateliții lui Jupiter în 362 î.Hr. cu ochiul liber. Dacă este adevărat, acest lucru ar fi cu aproape două milenii înainte de descoperirea lui Galileo. În lucrarea sa din secolul al II-lea, Almagest, astronomul elen Claudius Ptolemaeus a construit un model planetar geocentric bazat pe deferențe și epicicle pentru a explica mișcarea lui Jupiter față de Pământ, oferind perioada sa orbitală în jurul Pământului ca 4332,38 zile sau 11,86 ani.  Întrebare: În ce secol a fost observat Jupiter pentru prima dată?
Secolul al VII-lea sau al VIII-lea î.Hr.