Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecerea: O suprafață sferică ca cea a Pământului oferă un exemplu simplu. Locația oricărui punct de pe suprafață poate fi descrisă prin două coordonate: latitudinea geografică și longitudinea. Spre deosebire de coordonatele cartesiene ale planului, diferențele de coordonate nu sunt aceleași cu distanțele de pe suprafață, așa cum se arată în diagrama de la dreapta: pentru cineva de la ecuator, mișcarea de 30 de grade de longitudine spre vest (linia magenta) corespunde unei distanțe de aproximativ 3.300 kilometri (2.100 mi), în timp ce pentru cineva de la o latitudine de 55 de grade, mișcarea de 30 de grade de longitudine spre vest (linia albastră) acoperă o distanță de doar 1.900 kilometri (1.200 mi). Prin urmare, coordonatele nu oferă suficiente informații pentru a descrie geometria unei suprafețe sferic, sau chiar geometria oricărui spațiu sau spațiu-timp mai complicat. Această informație este exact ceea ce este codificat în metrică, care este o funcție definită în fiecare punct al suprafeței (sau spațiului sau spațiu-timpului) și se referă la diferențele de coordonate la diferențele de distanță. Toate celelalte cantități care sunt de interes în geometrie, cum ar fi lungimea oricărei curbe date sau unghiul la care se întâlnesc două curbe, pot fi calculate din această funcție metrică. Funcția metrică și rata ei de schimbare de la un punct la altul pot fi folosite pentru a defini o cantitate geometrică numită tensorul curburilor Riemann, care descrie exact cum este curbat spațiul sau spațiu-timpul în fiecare punct. În relativitatea generală, metrica și tensorul curburilor Riemann sunt cantități definite în fiecare punct din spațiu-timp. Așa cum s-a menționat deja, conținutul de materie al spațiu-timpului definește o altă cantitate, tensorul energie-moment T, iar principiul că "spațiu-timpul spune materiei cum să se miște, iar materia îi spune spațiu-timpului cum să se curbeze" înseamnă că aceste cantități trebuie să fie legate una de cealaltă. Einstein a formulat această relație folosind tensorul de curbură Riemann și metrica pentru a defini o altă cantitate geometrică G, numită acum tensorul Einstein, care descrie unele aspecte ale modului în care spațiu-timpul este curbat....  Întrebare: Ce tip de suprafaţă simplă nu poate fi descrisă folosind coordonate?
sferice