Completaţi următoarea frază: Între timp, Revoluţia Franceză i-a alarmat pe monarhii europeni, iar în august 1791, Frederic Wilhelm, la întâlnirea de la Castelul Pillnitz, a fost de acord cu împăratul Leopold al II-lea să sprijine cauza regelui Ludovic al XVI-lea al Franţei. Cu toate acestea, caracterul regelui și confuzia finanțelor prusace nu au putut susține o acțiune eficientă în acest sens. O alianță formală a fost semnată la 7 februarie 1792, iar Frederick William a luat parte personal la
Campanie militare din 1792 și 1793, dar regele a fost împiedicat de lipsa de fonduri, iar consilierii săi au fost distrași de afacerile unei Polonii în deteriorare, care promitea o pradă mai bogată decât era probabil să fie câștigată de cruciada anti-revoluționară în Franța. Un tratat de subvenții cu puterile maritime (Marea Britanie și Țările de Jos, semnat la Haga, la 19 aprilie 1794) a umplut cuferele Prusiei, dar cu prețul unei promisiuni de a furniza 64.000 de trupe terestre coaliției. Insurecția din Polonia care a urmat împărțirii din 1793, și amenințarea cu intervenția unilaterală a Rusiei, l-au condus pe Frederic Wilhelm în Tratatul separat de la Basel cu Republica Franceză (5 aprilie 1795), care a fost considerat de celelalte mari monarhii ca o trădare și a lăsat Prusia izolată moral în lupta dintre principiul monarhist și noul crez republican al Revoluției. Deși suprafața teritorială a statului prusac a atins un nou apogeu sub domnia sa după cea de-a treia împărțire a Poloniei în 1795, noile teritorii au inclus părți ale Poloniei, cum ar fi Varșovia, care nu aveau practic nicio populație germană, stresând sever resursele administrative din cauza diferitelor revolte pro-poloneze; a eliminat, de asemenea, ultimul stat tampon rămas între Prusia și Rusia.