Când Hotze a ridicat armele împotriva francezilor în Elveția, guvernul elvețian revoluționar din Berna i-a revocat cetățenia elvețiană. Pentru aliații Coaliției, însă, rădăcinile sale elvețiene l-au făcut un emisar ideal între Viena și simpatizanții Confederației din Elveția. A lucrat cu William Wickham și un colonel Williams, un englez în serviciul austriac, pentru a înființa Flotila Bodensee (Lacul Constanța). Ca Feldmarschall-locotenent, a comandat 15.000 de soldați în Vorarlberg împotriva Armatei Franței din Elveția, comandată de André Masséna. După ce a fortificat Feldkirch, el a copleșit fortăreața de la St. Luzisteig, un important trecător din Cantonul Graubünden care leagă Confederația Elvețiană de Liechtenstein. Apoi, înțelegând că armata principală franceză a traversat Rinul și s-a mutat la nord de Lacul Constanța, el a reorganizat apărarea din Feldkirch și i-a dat comanda lui Franjo Jelačić, un ofițer și comandant capabil. Hotze a luat 10.000 din cele 15.500 de soldați desemnați pentru apărarea Vorarlberg spre Lacul Constanța, cu intenția de a sprijini aripa stângă a Arhiducelui Carol în bătăliile de la Ostrach
şi, câteva zile mai târziu, Stockach. Deși forțele sale nu au ajuns la timp pentru a participa la bătălii, amenințarea sosirii lor a influențat planificarea franceză. În absența sa, cei 5.500 de oameni ai lui Jellacic s-au confruntat cu 12.000 de oameni sub comanda generalilor de divizie Jean-Joseph Dessolles și Claude Lecourbe, provocând pierderi enorme (3000) francezilor, în timp ce suferind pierderi minime (900) ale lor.