Completați următoarea frază: Gerhard a folosit contactele sale internaționale, a făcut legături cu femei din cercurile quaker și a invocat contacte în "Bundesrat" și la Liga Națiunilor. De asemenea, ea a făcut lobby personal, în Elveţia de multă vreme, la nivel federal (naţional) şeful. În fiecare caz, ea a prezentat cazul pentru refugiați, mai ales pentru copiii refugiați. Un caz deosebit a apărut în urma
"Pogromul din noiembrie" din 1938, când Gerhard a reuşit să obţină un permis special pentru 300 de copii evrei din Frankfurt, Konstanz şi unul sau două alte oraşe din sudul Germaniei, lângă graniţa elveţiană de la Basel, aşa-numita "300-Kinder-Aktion". Copiii au sosit în ianuarie 1939, numărul lor a depășit cota de 300 de copii din regiunea de frontieră în teamă pentru viața lor. Unele dintre instituţiile oficiale care au fost de acord cu admiterea celor 300 de copii au refuzat acum admiterea oricăruia dintre aceştia, iar un număr a trebuit să treacă ilegal peste graniţă. Reacția inițială a lui Georgine Gerhard a fost să alerge la presă și să-i facă pe oficialii și pe politicienii responsabili să se rușineze, dar în cele din urmă s-au impus sfaturile mai reci ale colegilor ei, iar negocierile necesare cu diferitele autorități implicate au fost încheiate "în spatele scenei". Probabil ca o reflectare a situaţiei internaţionale, s-a planificat ca acest lot de 300 de copii să rămână în Elveţia timp de şase luni în loc de două sau trei luni care au devenit norma, cu loturile anterioare îngrijite de către Ministerul Sănătăţii. Datorită izbucnirii războiului, la care au participat țările din nordul și vestul Elveției începând cu septembrie 1939, pentru majoritatea copiilor implicați șase luni de ședere în Elveția au devenit șase ani de ședere de salvare a vieții.