Scrii o continuare pentru acest paragraf - se consideră că Biliūnas a avut două perioade distincte în cariera sa literară. Primul cuprinde anii 1900-1903, iar al doilea, 1904-1907. Majoritatea lucrărilor sale sunt povestiri scurte și adesea au includeri autobiografice care se ocupă de experiențele vieții sale personale. În prima perioadă, un stil realist impregnat de o conștiință socială puternică este predominant în scrierile sale. Două dintre lucrările sale din această perioadă includ "Be darbo" (Sărac) și "Pirmutinis streikas" (Prima grevă). Ideologia politică de natură socialistă pătrunde în această perioadă și amintește de scrierile timpurii ale lui Jack London și Theodore Dreiser. Probabil ca urmare a bolii sale debilitante, care în acea perioadă era inevitabil fatală, Biliūnas a suferit o metamorfoză spirituală. Activitățile și interesele sale politice au fost înlocuite de o melancolie și o depărtare de realism, care s-au manifestat acum în scrierile sale din a doua perioadă. "Brisiaus galas" (Sfârșitul lui Brisius), este o relatare lacrimogenă a decesului unui câine de familie cu gândurile câinelui intercalate cu gândurile proprietarului său. "Ant Uetlibergo giedra" este aproape un jurnal de călătorie al perspectivei sale asupra Alpilor elvețieni din apropierea orașului Zürich. "Liūdna pasaka" (O poveste tristă) este cea mai lungă lucrare a sa și este o dramă psihologică care se ocupă de răscoala din 1863.
- Da, domnule. În această lucrare, personajul principal, o femeie, este condusă la ruină ca urmare a revoltei, iar povestea ei este spusă dintr-un punct de vedere psihologic avantajos. În perioada dintre 1900 și 1905, Biliūnas a scris aproximativ cincisprezece poezii, inclusiv mai multe sonete. Aceste sonete au fost influențate de studiile sale despre Petrarca. Cele mai multe recenzii critice ale poemelor sale sunt de părere că acestea sunt mai mici decât celelalte scrieri ale sale. Biliūnas a scris mai multe articole referitoare la critica literară, care sunt foarte apreciate și considerate a arăta profunzimea percepției sale cu privire la subiectele cu care s-a ocupat.