Completaţi următoarea frază: Dani s-a întors în Albania în 1939, după
Invazia italiană şi răsturnarea regimului lui Zog. A fost implicat în rezistența albaneză afiliată cu Mișcarea de Eliberare Națională. În octombrie 1943 a fost ales președinte al Consiliului Antifascist de Eliberare Națională din Shkodër. În 1945, după eliberarea Albaniei și sfârșitul celui de-al Doilea Război Mondial, a fost ales președinte al Comitetului Executiv al Districtului Shkodër. La 2 decembrie 1945 a fost ales reprezentant în Adunarea Constituțională a Albaniei. Potrivit lui Enver Hoxha, el s-a opus de la bun început multor propuneri și poziții care au venit de la Hoxha și distribuția sa. Implicat în dezbateri serioase cu Hoxha și Nako Spiru, el va fi identificat și plasat pe "lista neagră". Încă de la început, el a contestat lista de candidați ai Președinției Adunării propusă de Kahreman Ylli, prezentând o alternativă. Cel mai important, el a criticat proiectul-Constituție, deoarece conținea elemente nedemocratice și "se învârtea în jurul unei axe ideologice, nu naționale". Dani a fost una dintre figurile principale ale așa-numitului "Grupi i deputeteve" (Grup de reprezentanți), 17 în total, care ar fi fost mai târziu arestate, încarcerate și/sau executate. Comuniștii au susținut că rapoartele de informații l-au plasat pe Dani în comitetul care a organizat rebeliunea eşuată a Posttribe în septembrie 1945. Dani a negat categoric și a spus că participarea sa la acel moment era pur și simplu improbabilă din motive de familie. Reprezentantul sovietic în Albania, Dmitri Chuvakhin, nu a fost convins nici de acuzațiile care i-au fost prezentate cu privire la această chestiune într-un raport al lui Koçi Xoxe. Cu toate acestea, la 14 mai 1947, 10 reprezentanți au fost arestați, Dani fiind unul dintre ei. Curtea l-a condamnat la moarte la 31 decembrie 1947. A fost executat doi ani mai târziu.