În 1983, Legea Naționalității Britanice din 1981 a redenumit coloniile de peste mări existente drept "Teritorii britanice dependente", iar în 2002 au fost redenumite Teritorii britanice de peste mări. Trei sunt nelocuite cu excepția personalului militar sau științific tranzitoriu; celelalte unsprezece sunt autoguvernamentale în diferite grade și depind de Marea Britanie pentru relațiile externe și apărare. Guvernul britanic și-a exprimat disponibilitatea de a asista orice teritoriu de peste mări care dorește să procede la independență, acolo unde aceasta este o opțiune, iar trei teritorii au votat în mod specific să rămână sub suveranitatea britanică (Bermuda în 1995, Gibraltar în 2002 și Insulele Falkland în 2013).
11 ani.