Scrie o continuare pentru acest paragraf - Până în 1921, peste 3 milioane de britanici au fost șomeri ca urmare a recesiunii economice de după război. În timp ce economia a fost recuperată în 1922-1923, Marea Britanie s-a trezit din nou în dificultate în 1926, greva generală
Anul ăla nu-i făcea nici o favoare. Creșterea pentru restul deceniului a devenit neregulată, cu perioade scurte de stagnare care au întrerupt în mod constant creșterea. Relațiile industriale s-au îmbunătățit pentru scurt timp, dar apoi a venit prăbușirea bursei de valori de pe Wall Street în octombrie 1929, care a declanșat Marea Depresiune la nivel mondial (a se vedea Marea Depresiune din Regatul Unit). Șomajul a fost de mai puțin de 1,8 milioane la sfârșitul anului 1930, dar până la sfârșitul anului 1931 a crescut brusc la peste 2,6 milioane. Până în ianuarie 1933, peste 3 milioane de britanici erau șomeri, reprezentând mai mult de 20% din forța de muncă - șomajul depășind 50% în unele părți ale țării, în special în sudul Țării Galilor și nord-estul Angliei. Restul anilor 1930 a înregistrat o redresare economică moderată stimulată de locuințele private. Rata şomajului a scăzut la 10% în 1938 - jumătate din nivelul de cinci ani mai devreme.