Rolul lui Vaudémont a fost să-și mențină armata de câmp între Villeroi și Namur, în timp ce Villeroi a încercat să-l ispitească din poziție prin atacarea orașelor aliate precum Knokke și Beselare, acum Zonnebeke. Vaudémont a refuzat să fie tras, deoarece ambele părți știau că cu cât asediul a durat mai mult, cu atât era mai probabil ca Namur să cadă. Încercările lui Villeroi de a-l depăși pe Vaudémont au eșuat, în ciuda capturării lui Diksmuide și Deinze la sfârșitul lunii iulie cu 6.000 - 7.000 de prizonieri. Bombardarea Bruxelles-ului
De asemenea, între 13 și 15 august, aliații nu au reușit să-i distragă, în ciuda distrugerii unor părți mari ale centrului comercial; Constantijn Huygens, secretarul pentru afaceri olandeze al lui William, a vizitat Bruxelles-ul la 11 septembrie și a înregistrat că "ruina cauzată... a fost oribilă... și în multe locuri, casele au fost transformate în moloz".