Rezumaţi articolul:  Îngrijirea unei persoane cu demenţă îi poate forţa pe oameni până la limitele lor, şi sunt mulţi în această situaţie. Aici, în ultima săptămână din seria noastră majoră de sănătate bună despre demenţă, ne îndreptăm atenţia spre îngrijitori şi ce se poate face pentru a face viaţa mai uşoară pentru ei şi pentru cei dragi lor... Scrolă în jos pentru video. Să ai grijă de cineva cu demenţă poate să-i obosească pe oameni până la limită. Uite cum să faci viaţa mai uşoară. La ce să te aştepţi? În primele stadii ale bolii apar schimbări care pot fi atât de subtile, încât unii prieteni şi cunoştinţe nu sunt conştienţi că este ceva în neregulă, iar acest stadiu poate dura mulţi ani. Dar, pe măsură ce boala progresează şi creşte rata de deteriorare a creierului, simptomele devin mai pronunţate: dificultăţile de comunicare devin mai intense, iar problemele legate de îmbrăcăminte sau de gestionarea activităţilor de zi cu zi devin mai dificile. Aceasta marchează începutul stadiului intermediar, cel mai lung, care poate dura câţiva ani. Este atunci când starea devine mai provocatoare şi poate fi nevoie de ajutor suplimentar. Cu toate acestea, vor fi zile bune şi zile rele. Următoarele vă pot ajuta... Stabiliţi-vă o rutină. În stadiile incipiente ale demenței, memoria pe termen scurt este cea mai afectată, ceea ce face mai greu pentru pacienți să țină evidența zilei, sau chiar ce oră este. Am descoperit că păstrarea unei rutine ajută o persoană cu demenţă să se orienteze mai bine şi să-şi pună ceasul biologic în ritm. În primele etape, încercați să stabiliți ore fixe ale zilei pentru următoarele - poate fi util să scrieți acest lucru pe o tablă care este ținută lângă un calendar (treceți-l pentru a arăta ce zi este) și un ceas, astfel încât să știe la ce să se aștepte când. În stadiile medii ale demenţei, rutina poate fi încă utilă, dar pacienţii pot fi mai predispuşi la schimbări de dispoziţie, aşa că fiţi flexibili. Încurajează, dar nu constrânge. De multe ori oamenii cu demenţă pot prezenta mai multe simptome şi anxietate pe măsură ce lumina începe să se estompeze. Când comportamentul...
Aceasta este ultima săptămână a seriei noastre despre demenţă. Ne îndreptăm atenţia spre îngrijitori şi ceea ce se poate face pentru a face viaţa mai uşoară. În Anglia sunt mai mult de 670.000 de îngrijitori neplătiţi care ajută pe cineva. Le explicăm ce să facă dacă devin anxioşi pe măsură ce lumina începe să se estompeze. Timpul de culcare şi de trezire. Când să iei medicamente. Timpul mesei. Zile de cumpărături. Timp liber, cum ar fi TV, radio sau timp social. Înainte de a începe să vorbești, întotdeauna fă contact vizual pentru a ajuta persoana cu demență să se concentreze asupra ta. Ei pot avea tendinţa de a privi în altă parte, iar acest lucru le face mai greu să se concentreze asupra conversaţiei. Ai grijă să nu pui întrebări pe care nu le pot procesa. De exemplu, dacă sunt supăraţi, nu-i întrebaţi ce s-a întâmplat, pentru că s-ar putea să nu ştie sau să nu poată exprima asta în cuvinte. În schimb, spune-le: "Pare că eşti supărată; hai să ne gândim cum te putem face să te simţi mai bine". Terminarea frazelor pentru ei poate creşte frustrarea. E mai bine să întrebi dacă vor să găseşti cuvinte pentru ei dacă au dificultăţi. Observaţi-i limbajul corpului, deoarece acest lucru vă poate da indicii despre cum se simt. De exemplu, mișcările repetitive pot însemna că sunt anxioase sau speriate, în timp ce retragerea poate însemna că se simt copleșite. Dacă fac ceva greșit, de exemplu punerea vaselor în mașina de spălat sau a hainelor într-un dulap cu mâncare, nu-i întrebați de ce sau nu-i criticați - partea raționamentului din creierul lor a fost afectată și a arăta greșelile lor le va provoca doar jenă și frustrare.