Completaţi următoarea frază: Revoluţia franceză din 1789 a fost un moment de cotitură culturală. Ce a mai rămas din vechea tradiţie a lui Lully şi Rameau a fost în cele din urmă şters, pentru a fi redescoperit abia în secolul al XX-lea. Școala Gluckiană și "opéra comique" au supraviețuit, dar au început imediat să reflecte evenimentele turbulente din jurul lor. Compozitori de renume, cum ar fi Grétry și Dalayrac, au fost recrutați pentru a scrie piese de propagandă patriotică pentru noul regim. Un exemplu tipic este "Le triomphe de la République" (1793) al lui Gossec, care a sărbătorit
Bătălia de la Valmy anul precedent. A apărut o nouă generație de compozitori, condusă de Étienne Méhul și de italianul Luigi Cherubini. Ei au aplicat principiile lui Gluck la "opéra comique", dând genului o nouă seriozitate dramatică și rafinament muzical. Pasiunile furtunoase ale operelor lui Méhul din anii 1790, cum ar fi "Stratonice" și "Ariodant", i-au adus compozitorului lor titlul de primul romantic muzical. Lucrările lui Cherubini au fost o oglindă a timpurilor. "Lodoiska" a fost o "operă de salvare" plasată în Polonia, în care eroina întemnițată este eliberată și oprimătorul ei este răsturnat. Capodopera lui Cherubini, "Médée" (1797), a reflectat vărsarea de sânge a Revoluției cu prea mult succes: a fost întotdeauna mai populară în străinătate decât în Franța. "Les deux journées" mai ușoară din 1800 a făcut parte dintr-o nouă dispoziție de reconciliere în țară.