În Palatul Quirinal din Roma, un nou papă a fost ales și instalat în iunie 1846: Noul om a evitat cu atenție să-și asume angajamente față de orice facțiune anume în timpul procesului de alegere și a avut o reputație larg liberală bazată pe istoricul său ca Arhiepiscop de Spoleto. A fost considerat de către cei care doreau să creadă că era simpatic politicii reformiste, ceea ce i-a încurajat pe democrații florentini să-și intensifice activitățile. Spre sfârșitul anului 1846 a fost organizată o abonare pentru a putea oferi o Sabie de Onoare lui Giuseppe Garibaldi. Datorită exploatelor sale
În America Latină, Garibaldi era deja o figură emblematică pentru cei care îndrăzneau să viseze la independenţa Italiei. Mordini a primit onoarea de a-i livra sabia "Generalului" la întoarcerea sa în Italia. În primele luni ale anului 1847, Mordini a fost unul dintre organizatorii numeroaselor proteste de stradă din Florența, menite să-l încurajeze pe Marele Duce să adopte reforme "liberale" în Toscana. În calitate de avocat, s-a aflat de asemenea frecvent în instanță, apărând în calitate de avocat al apărării, reprezentând protestatarii arestați. În 1847 a participat la întâlnirile clandestine ale "Comitetului revoluționar florentin" ("Comitato rivoluzionario fiorentino"), care a câștigat sprijinul prietenului său din ce în ce mai influent Ferdinando Bartolommei. În septembrie 1847, Marele Duce a fost convins să creeze o Garda Națională ("Guardia Civica"), iar Antonio Mordini s-a înrolat imediat. La 20 decembrie 1847 a fost ales la gradul de căpitan în cadrul acestuia. A fost un semn al timpurilor că în aceeaşi zi Giuseppe Mordini, tatăl său, s-a alăturat Gărzii Naţionale a Toscanei cu acelaşi grad.