Ideea că metodologia științifică ar putea fi aplicabilă produselor culturale a fost dezvoltată de formaliștii ruși în primii ani ai secolului al XX-lea și a fost recuperată de diferiți cercetători în literatura comparativă. A fost acum aplicată traducerii literare. O parte a acestei aplicații a fost teoria poli-sistemelor (Even-Zohar 1990), în care literatura tradusă este văzută ca un subsistem al sistemului literar destinat sau destinat. Gideon Toury își bazează teoria pe necesitatea de a considera traducerile "fapte ale culturii țintă" în scopuri de cercetare. Conceptele de "manipulare" și "patronaj" au fost, de asemenea, dezvoltate în raport cu traducerile literare. Întrebare: Cine, pentru scopul său de cercetare, atribuie teoria traducerilor, bazate pe "faptul culturii țintă"?
Gideon Toury