În știința solului și în agronomie, compactarea solului este, de obicei, o combinație între compactarea inginerească și consolidarea, astfel încât poate apărea din cauza lipsei de apă în sol, stresul aplicat fiind aspirarea internă din cauza evaporării apei, precum și din cauza trecerii picioarelor animalelor. Solurile afectate devin mai puțin capabile să absoarbă precipitațiile, crescând astfel scurgerea și eroziunea. Plantele au dificultăți în solul compactat deoarece boabele minerale sunt presate împreună, lăsând puțin spațiu pentru aer și apă, care sunt esențiale pentru creșterea rădăcinilor. Animalele care sapă, de asemenea, consideră că este un mediu ostil, deoarece solul mai dens este mai greu de pătruns. Capacitatea unui sol de a se recupera de la acest tip de compactare depinde de climă, mineralogie și faună. Solurile cu capacitate mare de contracție, cum ar fi compactarea vertis, nu se pot recupera rapid de la umiditate, în
creșterea debitului și a eroziunii