Între anii 14 și 16 d.Hr., Germanicus a condus operațiuni punitive în Germania, luptându-l pe Arminius la egalitate în bătălia de la Pontes Longi și înfrângându-l de două ori (conform lui Tacitus): prima dată în
Bătălia de la Idistaviso și mai târziu în Bătălia de la Zidul Angrivarian. În anul 15 d.Hr., trupele romane au reuşit să recapteze unul dintre cele trei vulturi legionare pierdute în Bătălia Pădurii Teutoburg. În 16 d.Hr., a fost recuperat un al doilea vultur. Tiberius a refuzat cererea lui Germanicus de a lansa o campanie suplimentară pentru anul 17 d.Hr., totuși, după ce a decis că granița cu Germania va sta la râul Rin. În schimb, i-a oferit lui Germanicus onoarea unui triumf pentru cele două victorii ale sale. Al treilea vultur roman a fost recuperat în anul 41 d.Hr. de către Publius Gabinius, în timpul împăratului Claudius. Arminius s-a confruntat, de asemenea, cu opoziția socrului său și a altor lideri germanici pro-romi. Fratele său Flavus, care a crescut alături de el la Roma, a rămas loial Imperiului Roman și a luptat sub comanda lui Germanicus împotriva lui Arminius în bătălia de la Idistaviso. Odată cu încetarea ameninţării romane, a izbucnit un război între Arminius şi Marbod, regele marcomanilor. S-a încheiat cu fugirea lui Marbod la Ravenna și protecția romană, dar Arminius nu a reușit să pătrundă în "fortificarea naturală" a Boemiei, iar războiul s-a încheiat în impas.