În aceiași ani a frecventat salonul Bertins, alături de principalii scriitori și artiști ai timpului (a supraviețuit o schiță a sa pentru un portret al lui Victor Hugo). El a realizat două fresce pentru acest salon, distruse în 1854. După Revoluția din 1848
Mottez a plecat în Marea Britanie, unde a realizat mai multe portrete ale nobililor și personalităților britanice și ale ministrului exilat François Guizot, care au fost expuse la saloanele Academiei Regale. El a fost un portretist excelent pe tot parcursul carierei sale și a fost ceea ce l-a ocupat în principal în ultimii ani ai carierei sale. S-a întors în Franța în 1853 și a lucrat cu Delacroix la Église Saint-Sulpice, la începutul anilor 1860, unde stilurile lor extrem de opuse au arătat în mod clar lupta dintre viziunile neoclasice și romantice. Maurice Denis a considerat aceste fresce de la St-Sulpice (un alt "Sfântul Martin") ca fiind "neuitat". El a proiectat vitralele de la Eglise Saint-Maurice de Lille.