Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecere: Ajutorul acordat în cadrul Planului Marshall a fost utilizat în principal pentru achiziționarea de bunuri din Statele Unite. Naţiunile europene şi-au epuizat rezervele de valută în timpul războiului, iar ajutorul acordat de Planul Marshall reprezenta aproape singurul mijloc de import al bunurilor din străinătate. La începutul planului, aceste importuri au fost în principal produse de bază foarte necesare, cum ar fi alimentele și combustibilul, dar mai târziu achizițiile s-au orientat către nevoile de reconstrucție, așa cum a fost intenționat inițial. În ultimii ani, sub presiunea Congresului Statelor Unite și cu izbucnirea războiului din Coreea, o cantitate tot mai mare de ajutor a fost cheltuită pentru reconstrucția armatelor din Europa de Vest. Din cele aproximativ 13 miliarde de dolari alocate până la jumătatea anului 1951, 3,4 miliarde de dolari au fost cheltuiți pe importurile de materii prime și produse semi-fabricate; 3,2 miliarde de dolari pe alimente, furaje și îngrășăminte; 1,9 miliarde de dolari pe mașini, vehicule și echipamente; și 1,6 miliarde de dolari pe combustibil. De asemenea, au fost înființate fonduri de contrapartidă, care au folosit ajutorul Planului Marshall pentru a înființa fonduri în moneda locală. Conform normelor ECA, beneficiarii trebuiau să investească 60% din aceste fonduri în industrie. Acest lucru a fost proeminent în Germania, unde aceste fonduri administrate de guvern au jucat un rol crucial în împrumutul de bani către întreprinderile private care ar cheltui banii pentru reconstrucție. Aceste fonduri au jucat un rol central în reindustrializarea Germaniei. În 1949-1950 de exemplu, 40% din investiţiile în industria cărbunelui germană au fost realizate de aceste fonduri. Companiile erau obligate să ramburseze împrumuturile către guvern, iar banii erau împrumutaţi apoi unui alt grup de întreprinderi. Acest proces a continuat până în prezent sub forma băncii de stat KfW (Kreditanstalt für Wiederaufbau, însemnând Institutul de credit pentru reconstrucție). Fondul special, supravegheat atunci de Ministerul Federal al Economiei, avea o valoare de peste 10 miliarde de DM în 1971. În 1997, valoarea acesteia era de 23 de miliarde de DM. Prin intermediul sistemului de împrumuturi reînnoite, până la sfârșitul anului 1995, Fondul a acordat cetățenilor germani împrumuturi cu dobândă redusă în valoare de aproximativ 140 de miliarde de DM. Ceilalţi 40% din...  Întrebare: Ce procent din fondurile administrate de guvern a fost găsit în industria cărbunelui în 1949-1950?
40% din