Scrii o continuare pentru acest paragraf - Inițial, lucrătorii feroviari din Chita au reacționat la Bloody Sunday
cu o grevă de o zi. La sfârșitul lunii ianuarie, muncitorii feroviari au avut o grevă de trei zile pentru salariile întârziate. În iulie, agitația RSDLP a condus la un grup de 20 de meșteșugari care au prezentat cereri autorităților locale. Negocierile s-au transformat în greve din 25 și 26 iulie. Atelierele au fost închise pe 27, iar pe 28, muncitorii au prezentat 33 de noi cereri, inclusiv o cerere pentru o zi de lucru de opt ore. Se remarcă faptul că discursurile liderilor social-democrați locali au primit până la 2.000 de ascultători din rândul muncitorilor greviști. Aceste greve s-au răspândit de-a lungul căii ferate Trans-Siberiene în orașe precum Irkutsk, Innokenty, Zima și Verkhneudinsk. În septembrie, social-democrații din Chita au convocat un congres al activiștilor transbaikalilor, cu 18 delegați reprezentând lucrătorii feroviari din regiune, precum și lucrătorii din magazine și depozite din Chita și 5 reprezentanți ai RSDLP. În urma grevei generale din octombrie 1905, angajații telegrafului feroviar Transbaikal și-au exprimat cerințele, inclusiv reforma radicală a terenurilor. Mai târziu, inginerii feroviari din Chita au încercat să creeze un congres național al muncitorilor bazat pe "sindicatul lor local de ingineri". Organizatorii Chita au construit o uniune separată pentru muncitorii din magazine şi depozite. Până în decembrie, Republica Chita cuprindea majoritatea stațiilor majore, iar în 3 ianuarie 1906, 2.500 de muncitori erau organizați în cadrul uniunii locale la douăsprezece stații și erau reprezentați de 37 de reprezentanți.