John Hanson Saunders de la Universitatea de Stat din Pennsylvania a scris că "tortura și moartea mai degrabă barbarei regine îi oferă o închidere cititorului și moartea pare mai potrivită...Moartea ei poate oferi dreptate și permite publicului să vadă triumful binelui asupra răului". Cashdan a susținut că, din punct de vedere psihologic, regina nu ar putea fugi sau să fie închisă într-o temniță sau exilată, deoarece povestea a portretizat-o "ca o creatură complet josnică care merită cea mai rea pedeapsă posibilă". În plus, el susține că "o astfel de moarte oribilă" este necesară deoarece, ca în mai multe alte basme, "dacă vrăjitoarea trebuie să moară <unk> și să rămână moartă <unk> trebuie să moară într-un mod care să facă foarte puțin probabilă întoarcerea ei", și astfel "cititorul trebuie să știe că moartea vrăjitoarei este completă și completă, chiar dacă înseamnă expunerea tinerilor cititori la acte de violență care sunt extreme după standardele contemporane". Pe de altă parte, Oliver Madox Hueffer a scris că "este imposibil să nu simți o anumită simpatie pentru această doamnă regală nefericită în soarta ei ulterioară". Potrivit lui Sharna Olfman, profesor de psihologie la Universitatea Point Park, "atunci când citesc sau ascultă poveşti, copiii nu sunt asaltaţi cu imagini vizuale grafice precreate. Nu trebuie să vadă în prim plan... agonia durerii din ochii reginei în timp ce ea dansează până la moarte". Cu toate acestea, preferința personală a lui Olfman este "să sar peste scenele de tortură atunci când citesc aceste povești copiilor". Anthony Burgess a comentat: "Când citim acest lucru, cât de serios putem să-l luăm? E o violenţă de basm, care nu seamănă cu jafurile reale, terorismul şi tortura argentiniană.
. "