Scrii o continuare pentru acest paragraf - Într-o carieră de șase decenii, Eugene a servit trei împărați ai Sfântului Imperiu Roman: Leopold I, Iosif I și Carol al VI-lea. El a luptat pentru prima dată împotriva turcilor otomani la asediul Vienei în 1683 și în războiul ulterior al Ligii Sfinte, înainte de a servi în Războiul de Nouă Ani, luptând alături de vărul său, Ducele de Savoia. Faima prințului a fost asigurată de victoria sa decisivă împotriva otomanilor în bătălia de la Zenta în 1697, câștigându-i faima la nivel european. Eugene și-a îmbunătățit poziția în timpul Războiului de succesiune spaniolă, unde parteneriatul său cu ducele de Marlborough i-a asigurat victorii împotriva francezilor pe câmpurile de la Blenheim (1704), Oudenarde (1708) și Malplaquet (1709); a câștigat succesul în continuare în război ca comandant imperial în nordul Italiei, în special în bătălia de la Torino (1706). Reluarea ostilităților împotriva otomanilor în războiul austro-turc a consolidat reputația sa, cu victorii în bătăliile de la Petrovaradin
(1716), și întâlnirea decisivă de la Belgrad (1717).