Analiza discriminantă liniară este folosită în primul rând aici pentru a reduce numărul de caracteristici la un număr mai ușor de gestionat înainte de clasificare. Fiecare dintre noile dimensiuni este o combinație liniară de valori de pixeli, care formează un șablon. Combinațiile liniare obținute folosind discriminantul liniar al lui Fisher sunt numite fețe Fisher, în timp ce cele obținute folosind analiza componentelor principale aferente sunt numite fețe proprii. Întrebare: ce formează un șablon?
o combinație liniară de valori de pixeli