Exilații din Malta (în limba turcă: Malta sürgünleri) (între martie 1919 și octombrie 1920) este termenul folosit de Turcia pentru criminalii de război (inclusiv soldați de rang înalt, figuri politice și administratori) ai Imperiului Otoman care au fost selectați din închisorile din Constantinopol și trimiși în exil în Colonia Coroanei Malta după armistițiul de la Mudros, într-o încercare eșuată de urmărire penală care a avut loc în timpul ocupației Constantinopolului.
de către forţele aliate. În urma ocupării Smirnei de către forțele grecești în mai 1919, au avut loc mari manifestații de protest pe continentul anatolian, crescând presiunea asupra instanțelor marțiale. Judecătorii au ordonat apoi eliberarea a 41 de suspecţi pentru a calma situaţia. Eliberarea nu a fost ceea ce forțele aliate aveau în minte și i-a făcut să ia în considerare o facilitate de detenție mai bună decât închisoarea militară Bekirağa, conștienți de faptul că închisoarea ar putea fi capturată de protestatari și de prizonierii săi eliberați.