Heathcote a plecat apoi în Indiile de Est comandând o navă de linie. După serviciul de transport al ambasadorilor în Persia, a fost stabilit pe coasta indiană. În timp ce acolo a luat o decizie îndrăzneață de a deschide deșeuri și apoi renunța la postul său pentru a le livra la comandanții de stație, care au fost la momentul respectiv implicat în
Expediţia Java. El a fost judecat de curtea marțială pentru acest lucru, dar, deși mai multe acuzații au fost dovedite, a fost judecat că a acționat în interesul serviciului și a fost achitat. El a plecat în Mediterana la sfârșitul războaielor napoleoniene și a comandat escadrila de pe țărm în timpul blocada Toulonului. A condus unul dintre ultimele atacuri asupra Flotei franceze mediteraneene în acțiunea din 5 noiembrie 1813 și s-a retras pe uscat după sfârșitul războaielor. El a dezvoltat o nouă tehnică de ridicare a velelor, a primit alte promovări și un titlu de cavaler, în timp ce se retrăgea, înainte de moartea sa în 1851 la gradul de amiral.