În ultimele câteva secole, gândirea strategică franceză a fost uneori condusă de nevoia de a atinge sau de a păstra așa-numitele "frontiere naturale", care sunt Pirinei la sud-vest, Alpii la sud-est și râul Rin la est.[2] Începând cu Clovis, 1.500 de ani de război și diplomație au fost martorii îndeplinirii majorității acestor obiective. Războiul cu alte puteri europene nu a fost întotdeauna determinat de aceste considerații, iar conducătorii Franței și-au extins autoritatea continentală mult dincolo de aceste bariere, mai ales sub Carol cel Mare, Ludovic al XIV-lea și Napoleon.[3] Aceste perioade de conflict incessant au fost caracterizate de standardele și convențiile proprii, dar toate au necesitat un leadership central puternic pentru extinderea dominației franceze.[4] Războaie importante în istoria umanității au apărut ca urmare a unui conflict între popoare și alte puteri europene?
secole