Până în secolul al IV-lea î.e.n., aceste observații s-au dezvoltat în zodiacul chinezesc, fiecare an având o stea Sui Tai și un zeu care controlau regiunea cerurilor opusă poziției lui Jupiter pe cerul nopții; aceste credințe au supraviețuit în unele practici religioase taoiste și în cele douăsprezece animale ale zodiacului din Asia de Est, care acum sunt adesea considerate a fi legate de sosirea animalelor înainte de Buddha.
Secolul al VII-lea sau al VIII-lea î.Hr.