Scrierea "Shoku Nihongi", primul succesor al "Nihon Shoki" a început în jurul anului 760 de către Fujiwara no Nakamaro, dar a suferit mai multe greșeli înainte de publicarea sa în 797, cum ar fi moartea lui Nakamaro în Rebeliunea Fujiwara no Nakamaro
în 764; cele treizeci de proiecte de volume au fost criticate pentru concentrarea asupra faptelor anecdotice și ignorarea unor evenimente majore. Împăratul Kōnin a reînviat proiectul, dar acesta a rămas în formă de proiect. Edictele din 794 şi 797 au făcut posibilă finalizarea proiectului. Cele patruzeci de volume ale "Shoku Nihongi" acoperă perioada de la 697 la 791. Lucrarea finală se remarcă prin utilizarea unor surse noi, cum ar fi registrele templului budist sau rapoartele privind veniturile fiscale. La fel ca "Kojiki", ea este scrisă într-o limbă bazată pe limba chineză clasică și pe o utilizare fonetică a caracterelor chineze. "Shoku Nihongi" descrie, de asemenea, anumite aspecte ale societății japoneze din acea perioadă, cum ar fi condițiile lucrătorilor de pe șantierele de construcții din capitala Heijō-kyō (Nara modernă). În conformitate cu modelele chineze, locul poeziei este foarte redus.