La întoarcerea sa, Robert, îndemnat de Flambard și de câțiva baroni anglo-normani, a revendicat coroana engleză, pe baza acordului de scurtă durată din 1087, și în 1101 a condus o invazie pentru a-l înlătura pe fratele său Henric. El a debarcat la Portsmouth cu armata sa, dar lipsa de sprijin popular în rândul englezilor (Anselm, arhiepiscopul de Canterbury, a fost în mod decisiv împotriva lui și Carta Libertăților emisă la încoronarea lui Henric a fost bine-plăcută), precum și manipularea greșită a tacticii de invazie a lui Robert i-au permis lui Henric să reziste invaziei. Robert a fost forțat prin diplomație să renunțe la pretenția sa la tronul englez în Tratatul de la Alton. Se spune că Robert a fost un comandant de câmp strălucit, dar un strateg teribil în Prima Cruce.
Robert, te rog.