Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Tatăl lui Holonyak a lucrat într-o mină de cărbune. Holonyak a fost primul membru al familiei sale care a primit orice tip de educație formală. A lucrat odată 30 de ore la rând la calea ferată centrală din Illinois înainte de a-şi da seama că o viaţă de muncă grea nu era ceea ce dorea şi că ar fi preferat să meargă la şcoală. Potrivit lui Knight Ridder, "laserele semiconductoare ieftine și fiabile, esențiale pentru playerele de DVD, cititorii de coduri de bare și zeci de alte dispozitive, își datorează existența într-un mod mic la sarcina de lucru exigentă impusă echipajelor de cale ferată din Downstate cu zeci de ani în urmă". Holonyak a obținut licența (1950), masteratul (1951) și doctoratul (1954) în inginerie electrică de la Universitatea din Illinois din Urbana-Champaign. Holonyak a fost primul student de doctorat al lui John Bardeen; Bardeen, un fizician teoretic, a fost co-inventatorul tranzistorului care a câștigat în cele din urmă Premiile Nobel pentru această lucrare și pentru teoria superconductivității. În 1954 s-a dus la Laboratoarele Bell Telephone, unde a lucrat la dispozitive electronice pe bază de siliciu. Din 1955 până în 1957, Holonyak a servit în Corpul de Semnalizare al Armatei SUA. Din 1957-1963 a fost om de știință la Laboratorul de Semiconductori Avansate al Companiei General Electric din Syracuse, New York. În 1963, a devenit profesor la Universitatea din Illinois, de la care s-a pensionat cincizeci de ani mai târziu, în 2013.  Întrebare: De ce a decis să nu mai lucreze la cale ferată?
Nu voia o viaţă de muncă grea.