În cartea "Kruševski pomenik" din 1713, care a fost păstrată în mănăstirea Dobrun de lângă Višegrad, așezarea Bežanija a fost menționată pentru prima dată sub numele său actual încă din 1512, ca un mic sat cu 32 de case, populat de sârbi. În acest timp, satul era sub administrația Regatului medieval al Ungariei și făcea parte din județul Syrmia. Locuitorii satului au traversat râul Sava și s-au stabilit în Syrmia după ce au fugit de căderea despotatului medieval sârb în mâinile Imperiului Otoman (de aici și numele "bežanija", "tabăra de refugiați" în limba sârbă arhaică). "Kruševski pomenik" a fost ulterior transferat la Biblioteca Națională a Serbiei și a murit în timpul bombardamentului german de la Belgrad
pe 6 aprilie 1941.