Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecere: Deși Biserica Scoției își are rădăcinile în primii creștini din Scoția, identitatea sa a fost modelată în principal de Reforma Scoțiană din 1560. În acel moment, mulţi membri ai bisericii din Scoţia de atunci au rupt legătura cu Roma, într-un proces de reformă protestantă condus, printre alţii, de John Knox. El și-a reformat doctrinele și guvernarea, bazându-se pe principiile lui John Calvin, cu care Knox fusese expus în timp ce trăia în Geneva, Elveția. În 1560, o adunare a unor nobili, laird și burgesi, precum și câțiva clerici, susținând în sfidarea reginei că ar fi un Parlament scoțian, a abolit jurisdicția papală și a aprobat Confesiunea Scoțiană, dar nu a acceptat multe dintre principiile expuse în Prima carte de disciplină a lui Knox, care a susținut, printre altele, că toate bunurile vechii biserici ar trebui să treacă la noua. Înțelegerea reformată din 1560 nu a fost ratificată de coroană, deoarece Maria I, o catolică, a refuzat să o facă, iar problema guvernării bisericii a rămas de asemenea nerezolvată. În 1572, actele din 1560 au fost în cele din urmă aprobate de tânărul James al VI-lea, dar Concordatul de la Leith a permis, de asemenea, coroanei să numească episcopi cu aprobarea bisericii. John Knox însuși nu avea opinii clare cu privire la funcția de episcop, preferând să le vadă redenumite ca "superintendent" care este o traducere din greacă; dar ca răspuns la noul Concordat a apărut un partid presbiterian condus de Andrew Melville, autorul celei de-a doua cărți de disciplină.  Întrebare: În ce an s-a format Reforma Scoţiană?
1560