În această carte, Niggli a demonstrat că, deși condițiile de reflecție cu raze X nu determină întotdeauna în mod unic grupul spațial căruia îi aparține un cristal, ele dezvăluie un număr mic de grupuri spațiale posibile căruia i-ar putea aparține. Niggli a folosit metode morfologice pentru a explica structura internă și, în 1928 Kristallographische und theoretische Strukturische Grundfefe, a preluat ceea ce este în esență procesul invers, sarcina de a stabili conexiunea dintre latitudinile spațiale și morfologia exterioară.
Institutul Federal Elvețian de Tehnologie (ETH) din Zurich și Universitatea din Zurich