Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecerea: Rata de rotație a stelelor poate fi determinată prin măsurarea spectroscopică sau mai exact determinată prin urmărirea petelor lor stelare. Stelele tinere pot avea o rotație mai mare de 100 km/s la ecuator. Steaua de clasa B Achernar, de exemplu, are o viteză ecuatorială de aproximativ 225 km/s sau mai mare, ceea ce face ca ecuatorul său să se umfle spre exterior și să-i dea un diametru ecuatorial care este cu mai mult de 50% mai mare decât între poli. Această rată de rotație este chiar sub viteza critică de 300 km/s, viteza la care steaua s-ar destrăma. În schimb, Soarele se rotește o dată la fiecare 25-35 zile, în funcție de latitudine, cu o viteză ecuatorială de 1,93 km/s. Câmpul magnetic al unei stele din secvența principală și vântul stelar servesc pentru a încetini rotația sa cu o cantitate semnificativă pe măsură ce evoluează pe secvența principală. Stelele degenerate s-au contractat într-o masă compactă, rezultând o rată rapidă de rotație. Cu toate acestea, ele au rate de rotație relativ mici în comparație cu ceea ce ar fi de așteptat prin conservarea impulsului unghiular - tendința unui corp care se rotește de a compensa o contracție în dimensiune prin creșterea ratei sale de rotire. O mare parte din impulsul unghiular al stelei este disipată ca urmare a pierderii de masă prin vântul stelar. În ciuda acestui lucru, rata de rotație pentru un pulsar poate fi foarte rapidă. Pulsarul din inima nebuloasei Crab, de exemplu, se roteşte de 30 de ori pe secundă. Viteza de rotaţie a pulsarului va încetini treptat datorită emisii de radiaţii.  Întrebare: Care este rezultatul vitezei rapide de rotaţie a stelelor degenerate?
Stele degenerate