Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Passage: Dezvoltarea 747SP a rezultat dintr-o cerere comună între Pan American World Airways și Iran Air, care căutau un avion de linie cu o capacitate mare, cu o autonomie suficientă pentru a acoperi rutele Pan Am New York-Orientul Mijlociu și rutele planificate Teheran-New York ale Iran Air. Ruta Teheran-New York, atunci când a fost lansată, a fost cel mai lung zbor comercial non-stop din lume. 747SP este cu 14,73 m mai scurt decât 747-100. Secțiunile fuselajului au fost eliminate din față și din spate ale aripii, iar secțiunea centrală a fuselajului a fost reproiectată pentru a se potrivi secțiunilor fuselajului de împerechere. Flapele SP au utilizat o configurație simplificată cu o singură crestătură. 747SP, în comparație cu variantele anterioare, a avut o tapering a fuselajului superior din spate în empenaj, o cârmă cu dublu cârlig, și mai lungi stabilizatoare verticale și orizontale. A fost alimentat cu motoare Pratt & Whitney JT9D-7 ((A/F/J/FW) sau Rolls-Royce RB211-524. 747SP a primit un certificat suplimentar la 4 februarie 1976 și a intrat în serviciu cu clienții de lansare Pan Am și Iran Air în același an. Aeronava a fost aleasă de companiile aeriene care doreau să servească aeroporturi majore cu piste scurte. Au fost construite un total de 45 de 747SP, cu cel de-al 44-lea 747SP livrat pe 30 august 1982. În 1987, Boeing a redeschis linia de producție 747SP după cinci ani pentru a construi un ultim 747SP pentru o comandă a guvernului Emiratelor Arabe Unite. În plus față de utilizarea aeriană, un 747SP a fost modificat pentru experimentul SOFIA al NASA/German Aerospace Center. Iran Air este ultimul operator civil de acest tip; ultimul său 747-SP (EP-IAC) urma să fie retras în iunie 2016.  Întrebare: Care două companii aeriene au solicitat 747SP?
Pan American World Airways și Iran Air