Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Traseul: Ca membru al familiei broaştelor arboreşti, broaştele cu clopoţel verde şi auriu îşi petrece mult timp la soare pe vegetaţie, pe stânci şi pe trestie, de obicei lângă apă, sau sărind între astfel de locuri. Spre deosebire de majoritatea speciilor de broaşte, acesta este adesea activ în timpul zilei. Când este manipulată, această specie secretează un mucus acru, care constă din 17 peptide de aureină. Treisprezece dintre acestea prezintă un spectru larg de antibiotice şi activitate anticancerigenă. Secreția face broasca alunecoasă și greu de prins și este otrăvitoare pentru alte specii de broaște, deci este o unealtă defensivă utilă pentru broaștele cu clopoțel verde și auriu. Masculii se luptă adesea unul cu celălalt dacă ajung la 1 m unul de celălalt, ceea ce duce frecvent la răniri. Broasca cu clopoțel verde și auriu a fost detectată într-o gamă largă de habitate. Este în general asociat cu mlaştinile de coastă, mlaştinile, mlaştinile, barajele, șanțurile, râurile mici, pădurile și pădurile, dar populațiile au fost găsite și în fostele situri industriale (de exemplu, Brickpit). A fost găsit chiar şi în vasele umane, cum ar fi cada de baie. Cerinţele habitatului său au fost greu de determinat, deoarece a fost găsit într-o gamă largă de corpuri de apă, cu excepţia râurilor cu curgere rapidă. Se găsește cel mai frecvent în iazuri de apă dulce de scurtă durată care sunt liniștite, puțin adânci, neombrate și nepoluate și tinde să evite apele care conțin pești prădători, fie că sunt nativi sau introduse. Cu toate acestea, se găsește cel mai adesea în zone afectate de locuința umană. Broasca preferă corpurile de apă care susțin vegetația emergentă, cum ar fi trestiile și bullrushes, pentru a se răsări, iar habitatele de iarnă constau în adăposturi disponibile în jurul locului de reproducere, care pot fi vegetație, pietre, gunoi sau deșeuri umane și materiale de construcție aruncate. Habitatele cu iarbă sunt, de obicei, la îndemână pentru a oferi terenuri de hrănire terestre adecvate. Ea preferă căile de apă cu un substrat de nisip, stâncă sau lut şi poate tolera o gamă largă de turbidităţi ale apei, niveluri de pH şi oxigen şi temperaturi, deşi acestea pot împiedica creşterea fizică....  Întrebare: la ce nivel de salinitate vor începe tocilarii să fie afectate negativ?
8 ppt sau mai mult