În mod tradițional, orezul din Coreea a fost făcut folosind un cazan de fier greu (ca un cuptor olandez), iar orezul a fost gătit până când toată apa a fost fiartă și o crustă a fost făcută pe fundul oalei. Făcând sungnyung nu numai că ar evita risipa de orezul rămas care a fost lipit de oală, dar ar curăța în mod natural și interiorul oalei, ceea ce a ușurat curățenia. Deoarece sungnyung a fost făcut după ce orezul a fost servit, acesta a fost de obicei servit după masă. Consumul de "sungnyung" învelit în oale cu nichel și argint și aragazele moderne de orez electric au câștigat popularitate, deoarece acestea nu lasă în general un strat de crustă prăjită după ce orezul este abur. Cu toate acestea, la sfârșitul secolului al XX-lea, "sungnyung" a început să câștige din nou popularitate și acum mulți aragazuri de orez vin cu capacitatea de a fi
apă fiartă