Scrie o continuare pentru acest paragraf - Napoleon al III-lea a încercat să obțină concesii teritoriale de la ambele părți înainte și după războiul austro-prusac, dar în ciuda rolului său de mediator în timpul negocierilor de pace, nu a obținut nimic. Apoi a sperat că Austria se va alătura unui război de răzbunare și că foștii săi aliați - în special statele sud-germane Baden, Württemberg și Bavaria - se vor alătura cauzei. Această speranță s-a dovedit a fi zadarnică, deoarece tratatul din 1866 a intrat în vigoare și a unit toate statele germane militar - dacă nu cu bucurie - pentru a lupta împotriva Franței. În loc de un război de răzbunare împotriva Prusiei, susținută de diferiți aliați germani, Franța s-a angajat într-un război împotriva tuturor statelor germane fără aliați proprii. Reorganizarea armatei de von Roon şi strategia operaţională a lui Moltke s-au combinat împotriva Franţei cu un mare efect. Viteza mobilizării prusace i-a uimit pe francezi, iar capacitatea prusacă de a concentra puterea în puncte specifice - care amintesc de strategiile lui Napoleon I cu șaptezeci de ani mai devreme - a copleșit mobilizarea franceză. Folosind rețeaua de căi ferate amplasată eficient, trupele prusace au fost livrate în zonele de luptă odihnite și pregătite pentru luptă, în timp ce trupele franceze au trebuit să mărșăluiască pe distanțe considerabile pentru a ajunge în zonele de luptă. După o serie de bătălii, în special Spicheren
În timpul luptelor de la Wörth, Mars la Tour și Gravelotte, prusacii au învins principalele armate franceze și au avansat spre orașul principal Metz și capitala franceză Paris. L-au capturat pe Napoleon al III-lea și au luat o armată întreagă prizonieri la Sedan pe 1 septembrie 1870.