Citește pasajul de mai jos și apoi răspunde la întrebarea de mai jos în aceeași limbă ca și pasajul:  Trecere: Până la sfârșitul anilor 1970, Malaezia a fost cel mai mare producător mondial de staniu, furnizând aproximativ 40% din staniul lumii non-comuniste. Cu toate acestea, rezervele de staniu au fost în scădere; contribuția mineritului la PIB a fost proiectată să scadă cu 13% în cursul celui de-al doilea Plan Malaezia, din cauza epuizării rezervelor de staniu și fier. Cu toate acestea, bauxita și cuprul au continuat să contribuie la sectorul minier la începutul anilor 1970. Participarea malezilor în sectorul minier a fost minimă, iar până la 70% din industrie a rămas sub control străin. Aceasta a fost o moștenire a epocii coloniale britanice; multe firme britanice, care au sosit în secolul al XIX-lea pentru a exploata resursele minerale din Malaezia, nu au plecat încă. Participarea malaiezilor în sectorul minier - în special în tin - a fost în continuare împiedicată de tendința britanică din secolul al XIX-lea de a aduce forță de muncă chineză ieftină; majoritatea celor angajați în minerit erau încă chinezi până în 1970. Petrolul sau petrolul brut a început să contribuie semnificativ la economia malaeziană în anii 1970, odată cu crearea de noi platforme petroliere și rafinării. Până în 1975, producția totală de țiței era de 90.000 de barili pe zi (14.000 m3/zi), cea mai mare parte fiind produsă de Shell. În 1974, dreptul exclusiv de a deține, de a explora și de a exploata petrolul în Malaezia a fost atribuit întreprinderii guvernamentale Petronas. În anul următor, Petronas a primit drepturi exclusive asupra comercializării și distribuției tuturor produselor petroliere și o dispoziție de a controla alte companii fără a lua o participație în proprietate în acestea, prin emiterea de acțiuni de administrare către Petronas. Numărul de malaezieni angajați în sectorul minier a crescut din 1970 încoace, odată cu intrarea în vigoare a politicilor de restructurare ale guvernului. Când a început al doilea plan malaezian, mai puțin de 200.000 de malaezieni erau angajați în industria minieră. Până în 1990, numărul lor a ajuns la aproape un milion, cu mult peste ţinta iniţială. Licenţele pentru operaţiunile miniere au fost rezervate în mod special pentru malaezieni ca parte a efortului de a creşte nivelul de proprietate în minerit...  Întrebare: Ce procent din PIB a fost proiectat pentru a scădea din cauza problemelor de resurse în Malaysia?
13%