A luptat din nou în Războiul Otoman-Venețian (1714-1718), sub comanda prințului Eugeniu de Savoia în bătălia de la Petrovaradin.
pe 5 august 1716 și la asediul Temesvár și Belgrad. În anul următor a fost pus la comanda a trei regimente și a fost trimis la operațiuni în Napoli. În Războiul Alianței Cvadruple (1718-20), a luptat în armata austriacă în Sicilia, fiind rănit în lupta pentru Messina, dar mai târziu a devenit guvernator al cetății orașului până în 1727, când s-a întors în Austria. Când Războiul anglo-spaniol (1727-1729) a amenințat să escaladeze, Sfântul Împărat Roman i-a ordonat lui Olivier să se întoarcă în Sicilia pentru a pregăti apărarea insulei. Când nu a fost atacat Sicilia, Olivier a fost demis în 1731 și de atunci până în 1734 a comandat fortăreața de la Mainz. În Războiul de Succesiune Polonă (1733-1735/38) a luptat împotriva Franței în nordul Italiei (din 1723 cu gradul de Feldzeugmeister); a preluat chiar comanda generală a întregii forțe austriece acolo pentru o perioadă de timp și a câștigat unele avantaje.