Prancūzija palaikė Nyderlandų Respubliką jų kare su Ispanija, taip pat finansavo pirmą danų, tada švedų intervenciją imperijoje. 1630 m. Švedijos karalius Gustavas Adolfas užpuolė Pomeriją; iš dalies norėdamas palaikyti savo protestantų bendratikius, jis taip pat siekė kontroliuoti Baltijos šalių prekybą, kuri buvo didžioji Švedijos pajamos šaltinis. Dėl šių ekonominių veiksnių Švedijos intervencija tęsėsi ir po jo mirties 1632 m., tačiau sukėlė konfliktą su Saksonija, Brandenburgo-Prūsija ir Danija-Norvegija. Pora prie Nördlingeno
1634 m. rugsėjį švedai buvo priversti pasitraukti, o dauguma jų sąjungininkų vokiečiai Prahos sutartimi sudarė taiką su Ferdinandu.