1259 m. mongolai užėmė Sirijos Damasko miestą, o 1260 m. - Alepo miestą. Mamelukų sultonas Saifas ad-Din Qutuzas bandė susivienyti su frankais, bet jie atsisakė. 1260-ųjų rugsėjį mamelukai nugalėjo mongolus Ain Džalute
, netrukus po to, kai Qutuz buvo nužudytas Al-Salihiyya, ir pagal įvairius šaltinius jo įpėdinis Baibars buvo susijęs su jo nužudymu. (Baibarsas "atėjo į valdžią su [Qutuzo] regicidu savo sąžine", pasak Tschanzo.) Nepaisant to, Baibaras buvo paskirtas sultonu, o 1263 m. jis applėšė Nazaretą, grasino įsiveržti į Antiochiją ir stojo prie Akros sienų. 1265 m. Sausio mėn. Baibaras pradėjo puolimą prieš lotynus, pradėdamas nuo Akros, Jeruzalės karalystės likusiojo likusiojo sostinės, tačiau negalėjo jį užimti, bet nugalėjo kryžiuočius daugelyje kitų mūšių Arsufe, Atlitoje, Haifėje ir kt. 1268 m. Baibaras apgulė Antiochiją ir gegužės 18 d. užėmė miestą. Baibaras pažadėjo išsaugoti gyventojų gyvybes, bet sulaužė savo pažadą ir sudegino miestą, nužudydamas arba pavergdamas beveik visą gyventojų populiaciją, kai jie pasidavė.