1971 m. jis užėmė ketvirtą vietą NL lenktynių metu ir antrą pagal lenktynių skaičių, vadovaudamas "Giants" su.288 vidurkiu, kai jie laimėjo Nacionalinės lygos vakarų titulą, uždirbdami savo pirmąją postseason vietą nuo 1962 m. Pasaulio serijos. Sužeistas krūtinės narvas apribojo jo žaidimą 1971 m. NLCS
, jo vienintelė postseason pasirodymas; jis buvo vėlyvo innings pakaitalas naujokas Dave Kingman 1 žaidimas, ir nežaidė 2 žaidimas prieš pradedant paskutinių dviejų žaidimų, bating 2-for-8 serijoje. Tą sezoną jis užėmė ketvirtą vietą NL MVP apdovanojimo balsavimo metu. 1972 m. Bonds'as surinko 118 bėgų, o tai buvo antrasis NL (trečias sezonas iš eilės, kai jis buvo antrasis įmuštų bėgų sąraše), o jo 26 namų bėgiai buvo devintasis grandinėje, o jo 44 pavogtos bazės buvo ketvirtos lygoje. 1973 m. jis užėmė trečiąją vietą MVP balsavime, pasiekus karjeros rekordą - 39 namo bėgimus, iš kurių 11 buvo žaidimo pradžia, ir antrą kartą vadovavo lygoje. 1973 m. "The Sporting News" pavadino jį NL metų žaidėju, o 1977 m. "TSN" Amerikos lygos žvaigždžių komandoje jis taip pat buvo pavadintas lauko žaidėju.