Victorinus didžiąją savo valdymo dalį praleido kovodamas su sukilėliais ir bandydamas susigrąžinti Galų teritorijas, kurias užėmė Klaudijus Gotikas. 271 m. jis buvo nužudytas, bet jo motina Viktorija perėmė jo karių vadovybę ir pasinaudojo savo galia, norėdama įtakoti jo įpėdinio pasirinkimą. Viktorijos palaikymu Tetrikas tapo imperatoriumi ir buvo pripažintas Britanijoje bei Galų šalyse, kurios pripažino Viktoriną. Tetrikas nugalėjo germanų barbarus, kurie po Viktorino mirties pradėjo puoselėti Galiją, ir sugebėjo vėl užimti Akvitanijos Galiją ir vakarų Galijos Narbonensis, o Klaudio Gotiko įpėdinis Aurelianas buvo rytuose kovoja su Palmyrenos imperija, dabar atvirai maištaujant prieš Romos valdžią karalienės Zenobėjos. Tetrikas įkūrė imperatoriškąjį rūmą Trejere, o 273 metais savo sūnų, taip pat Tetriką, paaukštino į cezarą. Kitąmet jaunesnysis Tetrikas buvo paskirtas bendrakonsulu su savo tėvu, tačiau jų kontroliuojama teritorija silpnėjo dėl vidinių nesutarimų, įskaitant maištą, kurį vadovavo uzurpatorius Faustinas. Tuo metu Aurelianas jau nugalėjo Palmyros imperiją ir planavo vėl užkariauti vakarus. Jis persikėlė į Galų ir nugalėjo Tetriką Chalonų mūšyje.
274 m.; pagal kai kuriuos šaltinius, prieš mūšį Tetrikas pasiūlė pasiduoti mainais už jo ir jo sūnaus atleidimą. Ši detalė galbūt vėliau buvo panaudota propagandos tikslais, bet bet kuriuo atveju Aurelianas nugalėjo ir Galų imperija iš esmės buvo sunaikinta. Skirtingai nuo savo propagandos po neseniai pralaimėtos Zenobėjos, Aurelianas nepateikė savo Galijos perėmimo kaip pergalės prieš užsienio priešą, ir iš tiesų daugelis pareigūnų, kurie tarnavo kariuomenėje ir Galų imperijos administracijoje, tęsė savo karjerą, įskaitant Tetriką, kuris buvo paskirtas administraciniame poste Italijoje.