Maksimalus kariuomenės dydis galiausiai priklausė nuo bendro gyventojų skaičiaus, iš kurio buvo imami mokesčiai. Ava laikotarpiu (1364-1555 m.), kai šalis buvo padalinta į keletą mažų feodų, kiekviena mažytė valstybė galėjo mobilizuoti ne daugiau kaip 10 000 vyrų. (Birmos kronikos reguliariai praneša apie skaičius, bent jau didesnius, tačiau istorikai šiuos skaičius atmeta.) Pastarosios karalystės (Toungoo ir Konbaung dinastijos), turinčios didesnę populiaciją, neabejotinai turėjo didesnes armijas. Karūna taikė politiką, pagal kurią užkariautos žemės buvo naudojamos kaip rinkliavos kitoje karinėje veikloje. Istorikas G. E. Harvey apskaičiavo, kad Bayinnaungas 1568-1569 metais Siamui įsiveržė apie 70 000 vyrų.
o ankstyvieji Konbaung karaliai tikriausiai susirinko 40 000 - 60 000 karių armijas.