Po šio mūšio pulkininkas Hobartas buvo paskirtas vadovauti trims divizijos pulkams, o majoras Fitchas vadovavo 21 Viskonsino pulkai. Jie dalyvavo susirėmimuose su priešu, persekiodami jį į pietus iki Atlantos apylinkių. Šį kartą Šermanas suskirstė savo armiją, kad palengvintų greitą persekiojimą į Atlantą ir taip pat nutrauktų pagrindines tiekimo linijas; tuo metu Konfederacijos armija taip pat pakeitė taktiką ir bandė priešininkinį puolimą prieš pagrindinį padalinį, Kemberlando armiją. Konfederacijos pajėgos nusprendė užpulti Peachtree Creek, kai tik Sąjungos armija buvo peržengusi ir prieš jiems atsiradusi galimybė įkurti įtvirtinimus. Peachtree Creek mūšyje 10-asis ir 21-asis Viskonsino pulkai, vadovaujami pulkininko Hobarto, kritiniu būdu atremė Konfederacijos puolimą. Jie buvo nuolat įsitraukė į smūgių iš Peachtree Creek per
Atlantos mūšis. Ir išvyko į stovyklą Atlantoje rugsėjo 8-ąją, po Jonesborogo mūšio. Konfederacijos kariai bandė užpulti Sąjungos armijos galą, o Shermanas trumpai persekiojo jį iki Gaylesville, Alabamoje, tačiau mūšyje nedalyvavo. Majoras Walkeris vadovavo pulkui per šią kampaniją, nes majoras Fitchas buvo išėjęs iš darbo, kad susituoktų.