Rašykite šio skyriaus tęsinį - Dideles sąjungininkų bombardavimai Bukarešte
1944 metų pavasarį, kai Sovietų Raudonoji Armija artėjo prie Rumunijos sienų. Karas už Rumuniją prasidėjo vasaros pabaigoje: kai vokiečių vadai Johannesas Frießneris ir Otto Wöhleris iš Pietų Ukrainos armijų grupės bandė užgrobti Bukoviną, sovietų stepų fronto vadovas Rodionas Malinovskis įsiveržė į Moldovos teritorijas, kurias gynė Petre Dumitrescu kariai. Reaguodamas į tai, Antonescu bandė stabilizuoti frontą tarp Focșani, Nămoloasa ir Brăila, giliai Rumunijos teritorijoje. Rugpjūčio 5 d. jis paskutinį kartą aplankė Hitlerį Kętrzine. Tuo metu Vokietijos lyderis paaiškino, kad jo tauta išdavė nacių kovą, ir paklausė, ar Rumunija toliau kovos (į kurį Antonescu atsakė neaiškiai). Po to, kai Sovietų Sąjungos užsienio reikalų ministras Vjačeslavas Molotovas ne kartą pareiškė, kad Sovietų Sąjungai nereikės Rumunijos pavaldumo, priešininkų frakcijos sutarė, kad atėjo laikas jį nuversti, atlikdami rugpjūčio 23 d. Karališkąjį perversmą. Tą dieną valdovas paprašė Antonescu susitikti su juo karališkame rūmų pastate, kur jis jam pateikė prašymą išimti Rumuniją iš jo Ašies sąjungos. "Conducător" atsisakė ir buvo skubiai suimtas sargybos kareivių, o premjeras buvo pakeistas generolu Constantin Sănătescu, kuris vadovavo nacionalinei vyriausybei.