Rašykite šio skyriaus tęsinį - 1942 m. liepos 15 d. Rayskis grįžo į Paryžiuje išsinuomotą kambarį su netikrais dokumentais, kurie patvirtino, kad jis yra arijus, nežinodamas, kad jo žmona tą dieną bandė pabėgti iš Paryžiaus su savo sūnumi. Būdamas "priešininku", Rayskis jautė, kad geriau gyventi atskirai nuo žmonos. Tą dieną jis prisiminė, kad labiausiai jį nerūpino nepageidaujamas kvapas vasaros karštyje, kurį sukėlė vokiečių kareiviai, kurie visada valgė Paryžiaus atviruose restorane. Apie 4 val. 30 val. liepos 16 d. apie 4 500 prancūzų policininkų pradėjo operaciją, vadinamą "Vel' d'Hiv Roundup"
suimti kiekvieną žydą, gyvenantį Paryžiuje. Tą pačią dieną ryte Rayskis aprašė vaizdą, kurį pamatė, kai įlipo į Paryžiaus metro: "Aš nusileidau laiptais, vedančiais į kvazisą, kai pamačiau prieš mane autobusus, besisukančius Grenelės tilto, šiandieninio Bir-Hakeimo tilto, kryptimi. Jų neįprasta išvaizda iškart mane sužavėjo. Ant galinių perono stogų matydavau policijos pareigūnus, apsuptus paketais, lagaminais ir įvairiais paketais... Prieš peržengiant tiltą autobusai sulėtėjo ir aš galėjau matyti veidus. Daugiau jokių abejonių, tiesiog iš jų liūdesys išraiškos, aš žinojau, kas vyksta. Mano keliai buvo suvynioti po kūnu, turėjau prisilenkti prie koridoriaus. Kaimynas, su kuriuo susipažinau susitikimo vietoje, tai patvirtino. "Taip, tai yra didžiulis susirinkimas". Rayski visą tą dieną, prancūzų istorijoje vadinamą juoduoju ketvirtadieniu, bandė susisiekti su žmona, kad sužinotų, ar ji su sūnumi pabėgo. Rayski buvo labai palengvintas, kai sužinojo, kad jo žmona ir sūnus išvengė 1942 m. Liepos 16-17 d. "grande rafle" (didžiojo apėmimo). Paslėpęs savo sūnų su savo žmonos mokytoja draugu, Rayski naktį praleido su žmona jo kambaryje, kur jis pažymėjo, kad ji buvo sukrėsta "grande rafle", kad jai gali būti sunku miegoti ir tvirtai jį laikė, sakydamas, kad ji taip bijojo, kad jis buvo prarastas tą dieną.