1959 m. Cooperas pirmą kartą gavo 2,5 litrų variklį, o Brabhamas išnaudojo papildomą galią, laimėdamas savo pirmąją pasaulio čempionatą sezono atidarymo Monako Grand Prix varžybose po to, kai Jean Behra Ferrari ir Stirling Moss's Cooper žlugo. Po daugiau podiumo vietų sekė pergalė Didžiojoje Britanijoje
"Aintree" po to, kai "Brabham" išlaikė savo padangas iki lenktynių pabaigos, leidžiančios jam baigti prieš "Moss", kuris turėjo įstoti į bokštą, kad pakeistų nusidėvėjusias padangas. Tai suteikė jam 13 taškų pranašumą čempionate, likus keturioms lenktynėms. Portugalijos GP Monsanto parke Brabhamas persekiojo lenktynių lyderio Mosso, kai vienas iš jo priešininkas nusileido ant jo ir išleido "Cooper" į orą. Oro mašina smogė į telegrafo stulpą, išmesdamas Brabhamą į lenktynių taką, kur jis vos išvengė, kad jį sušauktų vienas iš jo komandos draugų, bet pabėgo be rimtų sužalojimų. Dviejų pergalių kiekvienas Brabhamas, Mosas ir "Ferrari" vairuotojas Tony Brooksas sugebėjo laimėti čempionatą paskutinėje sezono rungtynėse, JAV Grand Prix Sebring. Brabhamas buvo tarp tų, kurie iki 1 val. ryto prieš lenktynes dirbo su Kuperio komandos automobiliais. Kitą dieną, po to, kai paskui Moss, kuris netrukus išėjo į pensiją su sulaužyta pavarų dėžutė, jis vadovavo beveik iki lenktynių pabaigos, o paskutiniame apskritime jam baigėsi degalai. Jis vėl stūmė automobilį į finišo liniją ir užėmė ketvirtą vietą, nors tai buvo nereikalingas, nes jo kitas varžovas, Brooksas, baigė tik trečias. Jo pergalė prieš Bruksą buvo 4 taškai. Pasak Geraldo Donaldsono, "kai kurie manė, kad [jo titulas] labiau priklauso nuo paslapties, o ne išminties, bent jau iš dalies pagrįstas Brabham'o tyliu buvimu".