Jis gimė Santjage 1850 metais. Savo karinę karjerą jis pradėjo 1865 metais, kai prasidėjo kampanija prieš Araucaniją. Per Činčos salų karą jis liko dislokuotas pakrantėje. 1868 m. jis dalyvavo mūšiuose prie Collipulli, Perarco ir Curaco, kovodamas su didelėmis molucų indėnų grupėmis. 1867 m. jis dalyvavo kampanijoje į Araukanijos vidų ir buvo išsiųstas į Dillohüe. Iki 1872 m. dalyvavo visuose kariniuose veiksmuose aukštoje Araukanų pasienyje. 1879 m. jis pradėjo kampaniją Čilės šiaurės pakrantėje, per Ramiojo vandenyno karą prieš Peru ir Boliviją. Jis išgyveno perūvio laivo "Huáscar" bombardavimą ant Antofagastos, dalyvavo nusileidimuose į Pisaguą.
, ir dalyvavo Dolores mūšyje, Tacnos mūšyje, Chorrillos mūšyje ir Miraflores mūšyje. Jis dalyvavo Dibujo, Pisco ir Ica ekspedicijose bei kampanijose Peru viduje bei Junino ir Cerro de Pasco aukštumose. Jis vadovavo kariuomenei, kuri kovojo prie Duneguai prieš Peru pulkininko Secocos pajėgas, įtvirtintas Oijú. 1885 m. jis buvo paskirtas Freiriuos gubernatoriumi. 1888 m. jis buvo paskirtas "Curicó" pilietinio bataliono vadu. 1890 m. jis buvo paskirtas Rere civilinės brigados vadu. 1896 m. jis buvo paskirtas Tiro karinės akademijos vadovu. Tais pačiais metais jis taip pat buvo paskirtas Respublikos Prezidento adjutantu. 1900 m. jis vadovavo karinei komisijai į Europą.