Įrašykite šio straipsnio tęsinį - XIX a. pabaigoje Al Fadl tapo pusiau sėdimi; jie apsigyveno įvairiuose Golano kaimuose, bet toliau ganydavo savo bandas, o jų emyras apsigyveno Damaske ir iš tikrųjų tapo neegzistuojančiu savininku, kuris rinkdavo nuomą iš savo genčių narių. Al Fadl buvo išvaryti iš savo namų Hula slėnyje ir Golano kalnuose 1948 m.
ir 1967 Arabų-Izraelio karų, atitinkamai, ir dauguma įsikūrė ir aplink Damaską. Dėl karų ir Sirijos agrarinės reformos, dėl kurių emyras neteko didžiosios dalies savo žemės, jo santykiai su gentimi pasikeitė nuo geranoriško žemės savininko į simbolinį lyderį ir politinį atstovą. Dešimtojo dešimtmečio pradžioje Sirijoje buvo iki 30 000 Al Fadl genties narių (neatsižvelgiant į tuos, kurie buvo susiję su Mawali), kartu su dideliu gyventojų skaičiumi rytiniame Libane.