Pryce'o "Shadow" komandos draugas, Jean-Pierre Jarier, 1975 m. Sezono pradžioje jį kvalifikuoja, nes prancūzų vairuotojas turėjo naują "Shadow" DN5 automobilį, o Pryce'as buvo senesniame "DN3". Tik trečiajame raunde Pryce'as sugebėjo panaudoti DN5. Ketvirtoji komandos lenktynės buvo ne čempionatų lenktynės, surengtos Brands Hatch. Pryce'as kvalifikaciją pelnė už pole position ir po prastos starto praėjo Peterson'ą ir Jacky Ickx'ą, o po to uždarė aštuonių sekundžių skirtumą nuo lenktynių lyderio Jody Scheckter'o, kurio variklis sugedo, o Pryce'as jį persekiojo, leidžiant Pryce'ui tapti pirmuoju Velso vairuotoju, laimėjusiu Formulės 1 lenktynes. Pryce'as per sezoną parodė ir kitų pažadų ženklus, ypač Monake.
ir Silverstone, kur jis kvalifikacijos pirmoje eilėje, pastarasis yra pole position. Pryce taip pat pasiekė savo pirmąjį pasaulio čempionato podiumą, ypač drėgnomis sąlygomis, ir dar keturis kartus baigė taškus. Geriausias rezultatas buvo Vokietijoje, kur jis baigė ketvirtas, nepaisant to, kad jo DN5 pilotuotojo kabinoje per paskutinius ratus aplink Nürburgringą, kai jis buvo antras už Carlos Reutemann, pateko degalų, kuris, kaip pranešama, "sudegino jo odą ir beveik aklojo jį dūmais". Dėl šio pasiekimo jis vėliau gavo "Prix Rouge et Blanc Jo Siffert" apdovanojimą, pavadintą Šveicarijos "Formulės 1" vairuotojo vardu.