Kai 1982 m. lapkričio mėn. Leonido Brejnievo pareigas perėmė Jurijus Andropovas, pagrindiniai Vakarų laikraščiai ir žurnalai paskelbė apie jį daugybę pirmojo puslapio nuotraukų ir straipsnių. Dauguma pranešimų buvo neigiami ir rodė, kad Vakarų pasaulio stabilumui gresia nauja grėsmė. Andropovas buvo Sovietų Sąjungos ambasadorius Vengrijoje 1956 m. Vengrijos revoliucijos metu ir KGB pirmininkas nuo 1967 m. Iki 1982 m.
ir žiauriems disidentų, tokių kaip Andrei Sakharov ir Aleksandras Solženicyn, suvaržymams. Jis pradėjo savo pareigas kaip sovietų lyderis, sustiprindamas KGB galias ir slopindamas disidentus. Pasak Vasilio Mitrochino, Andropovas matė kovą už žmogaus teises kaip platų imperialistinio sąmokslo, kuriuo siekiama pakenkti Sovietų valstybės pagrindams, dalį. Tarptautinė įtampa kilo dėl sovietų ir amerikiečių pastangų sukurti ginklus, kuriuos būtų galima paleisti iš orbitos esančių palydovų. Abi vyriausybės turėjo platų mokslinių tyrimų ir plėtros programų, skirtų tokioms technologijoms kurti. Tačiau abiem šalims buvo daromas vis didesnis spaudimas nutraukti projektą. Amerikoje prezidentas Ronaldas Reaganas pateko į spaudimą iš JAV mokslininkų ir ginklų ekspertų, tuo tarpu Sovietų Sąjungoje vyriausybė paskelbė pareiškimą, kuriame rašoma: "Užkirsti kelią kosmoso militarizacijai yra viena iš svarbiausių užduočių, su kuria susiduria žmonija".