1918 m. vokiečių okupacijos metu jis dalyvavo organizuojant Gynybos lygą. Po Estijos išlaisvinimo karo pradžios 1918 m. Larka greitai perėjo iš karo ministro į štabo vadą. 1919 m. vasarį jis tapo karo ministro padėjėju ir tą poziciją užėmė iki 1925 m. Pradžioje. Jo pareiga buvo organizuoti mobilizacijos ir rezervo pajėgų veiksmus. Po karo jis taip pat organizavo demobilizaciją. 1925 m. Jis mirė dėl sveikatos problemų. 1930 m. kovoje jis kovojo Rytų Prūsijoje, Lenkijoje ir Rumunijoje.
Larka