1660 m. įvedus absoliutinę monarchiją, karalius turėjo absoliutinę valdžią kariuomenėje. Tačiau karo atveju karalius paskirdavo regioninius vadas. Po Anglijos karų pabaigos
, buvo nuspręsta laikytis įsakymų, net ir taikos metu. Iš pradžių buvo vadinamas General Command over Zealand, Lolland-Falster, Møn and Bornholm, tai buvo vienas iš penkių General Commands. Tačiau kai valdžią atėmė Frederikas VI, jis išlaikė Zelandijos valdymą. Tik po karaliaus mirties 1839 m. valdžia buvo grąžinta kariuomenei, o pirmuoju vadu tapo paveldimasis princas Ferdinandas. Maždaug 1900 m. 1-osios generalinio štabo vadas buvo paskirtas armijos vyriausiuoju vadu karo metu. Todėl Pirmojo pasaulinio karo metu vadas perėmė saugumo pajėgų kontrolę. Pagal 1922 m. gynybos susitarimą, 1-asis ir 2-asis generaliniai vadai buvo sujungti, kad būtų sukurtas vieningas generalinis vadas.