1940 m. balandžio 10 d., praėjus septyniems mėnesiams po Antrojo pasaulinio karo pradžios, MacMillanas buvo paaukštintas į leitenanto pulkininko pareigas ir paskirtas GSO1 55-ojoje (Vakarų Lankashiro) motorinės divizijos būstinėje, pirmos linijos Teritorinės armijos (TA) formacijoje. Diviziją vadovavo generolas majoras Vivian Majendie, kuris buvo maždaug vienuolika metų vyresnis už MacMillan ir tarnavo Šiaurės Komandoje (greitai persikėlė į Rytų Komandoje). Divizija buvo motorizuota pėstininkų formacija, sudaryta tik iš dviejų, o ne trijų brigadų, ir buvo viena iš kelių, atsakingų už pakrančių gynybą ir už bet kokius galimus priešo iškrovimus oro transportu, jei vokiečiai įsiveržtų. Birželio pabaigoje, kai Britų ekspedicinės pajėgos (BEF) buvo evakuotos iš Dunkerko ir Prancūzija žlugo
, divizija <unk> iš pradžių sudaryta iš 164-osios ir 165-osios pėstininkų brigadų su padedančiais diviziniais kariais <unk> buvo reorganizuota kaip standartinė pėstininkų divizija, pridėjus 199-ąją pėstininkų brigadą iš išbrauktos 66-osios pėstininkų divizijos.