Parašykite šio skyriaus tęsinį - Trečios koalicijos karas truko nuo 1803 iki 1806 metų. Po pralaimėjimo
1805 m. gruodį prancūzai nugalėjo Šventosios Romos imperijos imperatorių Pranciškus II. Jis atsistatydino, o 1806 m. rugpjūčio 6 d. imperija buvo išardyta. 1806 m. liepos mėn. buvo sudaryta Reino konfederacija, sujungusi šešiolika Prancūzijos sąjungininkų iš Vokietijos valstybių (įskaitant Bavariją ir Liuksemburgą). Po 1806 m. spalio mūšio, vykusio Ketvirtoji koalicijos kare, įvairios kitos Vokietijos valstybės, įskaitant Saksoniją ir Vestfaliją, taip pat prisijungė prie Konfederacijos. Tik Austrija, Prūsija, Danija, Švedijos Pomeranė ir prancūzų okupuota Erfurto Kunigaikštystė liko už Reino Konfederacijos ribų. Šeštosios koalicijos karas, kuris vyko nuo 1812 m. iki 1814 m. žiemos, nulėmė Napoleono pralaimėjimą ir Vokietijos išlaisvinimą. 1814 m. birželį garsus vokiečių patriotas Heinrich vom Stein Frankfurte sukūrė Vokietijos centrinio valdymo instituciją ("Zentralverwaltungsbehörde"), kuri pakeitė neegzistuojančią Raino konfederaciją. Tačiau Vienos kongrese susirinkę įgaliotiniai buvo pasiryžę sukurti silpnesnę Vokietijos valstybių sąjungą, nei numatė Steinas.