Po pirmojo Lenkijos padalijimo 1772 m., bandydamas sustiprinti žymiai susilpnėjusią Bendriją, karalius Stanislas Augustas Poniatovskis įgyvendino keletą reformų, skirtų Lenkijos karinei, politinei sistemai, ekonomikai ir visuomenei. Šios reformos pasiekė viršūnę 1791 m. gegužės konstitucijos priėmimu, kuriuo buvo įkurta konstitucinė monarchija, suskirstyta į tris valdžios skyrius, sustiprinta buržuazija ir panaikinta daugelis kilmingųjų privilegijų bei daugelis senų vergovės įstatymų. Be to, norėdamas sustiprinti Lenkijos tarptautinę padėtį, karalius Stanislavas pasirašė 1790 m. Lenkijos ir Prūsijos paktą, įteisindamas Prūsijai daugiau teritorijų mainais į karinę sąjungą. Įpykusi dėl pavojingų, jakobinų stiliaus reformų, Rusija 1792 metais įsiveržė į Lenkiją ir pradėjo Konstitucijos gynybos karą
- Taip. Prūsijos sąjungininkų apleista ir išduota lenkų kilmingųjų, norinčių atkurti privilegijas, kurias jie prarado pagal Gegužės konstituciją, Lenkija buvo priversta 1793 m. pasirašyti Antrąjį Lenkijos padalijimą, kuris Dobrziną, Kujaviją ir didelę Didžiosios Lenkijos dalį atidavė Prūsijai ir visas Lenkijos rytines provincijas nuo Moldovos iki Livonijos į Rusiją, sumažindamas Lenkiją iki trečdalio jos pirminės apimties iki Pirmojo padalijimo.