1934 m. Lavalas prisijungė prie dešiniojo sparno Gastono Doumergue vyriausybės, tarnavo kaip kolonijų ministras, o vėliau - užsienio reikalų ministras. 1935 m. jis vėl tapo premjeru. Siekdamas suvaldyti Vokietiją, Lavalas vykdė užsienio politiką, palankią Italijai ir Sovietų Sąjungai, tačiau jo elgesys su Abisinijos krizė, plačiai pasmerktas kaip Benito Mussolini taikymas, paskatino jį atsistatydinti 1936 m. Po Prancūzijos pralaimėjimo ir paliaubų su Vokietija
1940 m. Lavalis buvo svarbus Philippe Pétain Vichy režimo veikėjas, pirmiausia 1940 m. liepos mėn. - 1940 m. gruodžio mėn. Ministro tarybos pirmininko pavaduotojas, o vėliau - 1942 m. balandžio mėn. - 1944 m. rugpjūčio mėn. Vyriausybės vadovas. Kolaboracionistinė vyriausybė suteikė prancūzų darbininkus Vokietijai ir organizavo žydų deportaciją.