Įtariama, kad britai 1920 metais, per Irako sukilimą, naudojo cheminius ginklus Mesopotamijoje.
("Ath Thawra al Iraqiyya al Kubra"), Mesopotamijos Britanijos mandato laikotarpiu. Buvo svarstoma, ar naudoti ašarines dujas ir mirtinas nuodingas dujas prieš Irako sukilėlius, o ašarines dujas skatino karo biuro vadovas Winstonas Churchillis, nes jis tvirtino, kad tai išgąsdintų Irako sukilėlius ir privers juos pabėgti, o iš tikrųjų nieko nenužudytų ir nepaliktų rimtų ar ilgalaikių padarinių tiems, kurie buvo sugauti ašarinėmis dujomis, ir kad nežudžios ašarinės dujos naudojimas buvo apskritai geresnis sprendimas nei bombardavimo kampanija, kuri nesugebėjo numalšinti pasipriešinimo britų kontroliui Irake. Jos naudojimui labiau kliudė praktiniai sunkumai, o ne moraliniai apribojimai.