1948 m. birželį visi geležinkeliai ir keliai į Vakarų Berlyną buvo užblokuoti.
, o Rytų Berlyno gyventojams nebuvo leista emigruoti. Vis dėlto iki 1960 m. kasdien į Vakarų Berlyną pabėgė daugiau kaip 1000 Rytų vokiečių, nes Rytų Vokietijos ekonomika buvo sunki dėl karo kompensacijų, kurias turėjo sumokėti Sovietų Sąjungai, masinio pramonės sunaikinimo ir Maršalo plano pagalbos trūkumo. 1961 m. rugpjūčio mėn. Rytų Vokietijos vyriausybė bandė sustabdyti gyventojų egzodus uždarydama Vakarų Berlyną Berlyno sienoje. Bėgti iš miesto gyventojams buvo labai pavojinga, nes ginkluoti kareiviai buvo išmokyti šaudyti į nelegalius migrantus.