Ion Luca Caragiale domėjosi Rumunijos karalystės politika ir svyravo tarp liberalinės srovės ir konservatizmo. Dauguma jo satyrinių kūrinių nukreipti į liberalius respublikonus ir nacionalinius liberalius, įrodydami tiek jo pagarbą jų varžovams "Junimea", tiek jo ryšius su literatūros kritiku Titu Maiorescu. Jis susidūrė su nacionalinių liberalų lyderiais, tokiais kaip Dimitrie Sturdza ir Bogdan Petriceicu Hasdeu, ir buvo visą gyvenimą trukęs simbolistų poeto Alexandru Macedonski priešininkas. Dėl šių konfliktų svarbiausi Caragiale kritikai kelis dešimtmečius uždraudė jam patekti į kultūros įstaigas. 1890-aisiais Caragiale prisijungė prie George'o Panu radikalaus judėjimo, o vėliau prisijungė prie Konservatorių partijos. Po to, kai nusprendė apsigyventi Berlyne, 1907 m. Rumunijos valstiečių sukilimo metu jis griežtai kritikavo visų spalvų Rumunijos politikus.
, ir galiausiai prisijungė prie Konservatyvių demokratų partijos.