Šiuolaikinės drenažo sistemos Vakarų Europoje atsirado tik XIX amžiuje, nors dauguma šių sistemų buvo pastatytos visų pirma siekiant išspręsti dėl sparčios urbanizacijos kylančias nuotekų problemas. Vienas pavyzdys - Londono kanalizacijos sistema, kuri buvo sukurta tam, kad būtų pašalintas didžiulis Temzės upės užteršimas. Tuo metu Temzės upė buvo pagrindinė Londono drenažo sistema, o žmonių nuotaikos buvo susikaupusios vandenyse, esančiuose šalia tankiai apgyvendinto miesto centro. Dėl to Londono gyventojus ir net parlamento narius užklupo kelios epidemijos, tarp jų ir vadinamos
1854 m. Koleros protrūkis Brodstryte ir 1858 m. Didysis dvokas. Dėl susirūpinimo visuomenės sveikata ir gyvenimo kokybe buvo pradėtos kelios iniciatyvos, kurios galiausiai leido sukurti šiuolaikinę Londono kanalizacijos sistemą, suprojektuotą Džozefo Bazalgetto. Ši nauja sistema aiškiai buvo skirta užtikrinti, kad nuotekos būtų nukreiptos kuo toliau nuo vandens tiekimo šaltinių, kad būtų sumažinta vandens pernešamų patogenų grėsmė. Nuo to laiko dauguma miesto drenažo sistemų siekia panašių tikslų - išvengti visuomenės sveikatos krizių.