Užpildykite šią frazę: "Per visą neramumus Laikinosios IRA savo 1969-1997 m. kampanijoje plačiai naudojo IED". Jie panaudojo barakų gręžtuvus ir nuotoliniu būdu valdomus sprogmenis. IRA nariai kūrė ir priešinosi įrenginiams ir taktikoms. IRA bombos tapo labai sudėtingos, turėdamos anti-manipuliacijos įtaisus, tokius kaip gyvsidabrio pakreipimo jungiklis ar mikrosutikliai. Šie prietaisai sprogdintų bombą, jei ji būtų pakeista. Paprastai saugiai ginkluojamasis įrenginys buvo laikrodis "Memopark", kuris ginkluodavo bombą iki 60 minučių po to, kai ji buvo įdiegta, užpildydamas elektros grandinę, tiekiančią energiją anti-manipuliavimo įrenginiui. Priklausomai nuo konkretaus dizaino (pvz., dėžutė su spąstais ar bomba automobilyje), nepriklausoma elektros grandinė tiekė energiją įprastiniam laikmačiui, nustatytam numatytam laiko atidėliojimui, pvz., 40 minučių. Tačiau kai kurie IRA technikų sukurti elektroniniai vėlavimas gali būti nustatomi, kad tiksliai susprogdintų bombą praėjus kelioms savaitėms po to, kai ji buvo paslėpta, kas atsitiko
Brightono viešbučio sprogdinimas 1984 metais. Iš pradžių bombas susprogdindavo laikmatis arba paprastas komandinis laidas. Vėliau bombas buvo galima detonuoti radijo ryšio pagalba. Iš pradžių buvo naudojami paprasti radijo valdomų orlaivių servai, kurie uždarė elektros grandinę ir tiekė energiją detonatoriui. Po to, kai britai išvystė trikdyklius, IRA inžinieriai įvedė prietaisus, kuriems reikėjo sekos pulsuojamų radijo kodų, kad jie būtų įjungti ir susprogdinti. Juos buvo sunkiau sutvarkyti.