Įrašykite šio skyriaus tęsinį - Vieninga Danijos karalystė atsirado 8-ajame amžiuje kaip įgudusi jūrininkystės tauta kovoje dėl Baltijos jūros kontrolės. Danija, Švedija ir Norvegija valdė viena valdžia Kalmaro sąjungoje, kuri buvo įkurta 1397 metais ir baigėsi 1523 metais, kai Švedija atsiskyrė. Danijos ir Norvegijos teritorijos iki 1814 m. buvo valdomos to paties monarcho. Nuo XVII a. prasidėjo keletas pražūtingų karų su Švedijos imperija, baigiančių didelių teritorijų perleidimu Švedijai. Po Napoleono karų Norvegija buvo perduota Švedijai, o Danijai liko Farerų salos, Grenlandija ir Islandija. XIX amžiuje kilo nacionalistinių judėjimų banga, kuri buvo nugalėta Pirmoje Šlesvigo kare. Po Antrojo Šlesvigo karo 1864 m. Danija prarado Šlesvigo kunigaikštystę Prūsijai. Pirmojo pasaulinio karo metu Danija išliko neutrali; tačiau 1920 m. šiaurės Šlesvigo pusė vėl tapo Danijos. 1940 m. Balandžio mėn.
1943 m. Danijos pasipriešinimo judėjimas buvo aktyvus iki 1945 m. gegužės mėn. Vokietijos kapitulacijos. Danija, kuri XIX a. antroje pusėje buvo pramoninė žemės ūkio produktų eksportuotoja, XX a. pradžioje atliko socialines ir darbo rinkos reformas, kurios sudarė pagrindą dabartiniam gerovės valstybės modeliui su labai išsivysčiusia mišriąja ekonomika.