Tačiau, norėdamas sėkmingai sustabdyti maištininką, Bazilijus ir jo vyriausiasis ministras "parakoimomenos" Bazilijus Lekapenosas buvo priversti 978 metais iš tremties iškviesti imperatoriaus Nikeforo II sūnėną, generolą Bardasą Fokasą jaunesnį, ir paskirti jį Rytų armijų vadu. Po pergalės prieš Sklerosą, Fokas ir jo šalininkai pradėjo kurti sąmokslą nuversti imperatorių. Konfliktas iš karto neišsiplieskė, bet abi pusės susitaikė į tai, ką istorikas Mark Whittow vadina "šaltuoju karu". 985 m. imperatorius iš pradžių atleido arba pažemino keletą rytinių generolių, lojalų Fokasų klanui: pats Bardas Fokasas buvo pažemintas į Antiochijos "duksą", o Eustathijus Maleinosas buvo atleistas iš kariuomenės. Tačiau 986 m., po pačio Bazilio pažeminančio pralaimėjimo bulgarų
Trajano vartai ir Skleroso sugrįžimas iš tremties Bagdade, imperatorius buvo priverstas iš naujo paskirti Bardą Fokasą vyriausiuoju Rytų vadu. Fokas greitai apgavo Sklerą į susitikimą ir jį suėmė, bet dabar lemiamas konfliktas dėl sosto buvo neišvengiamas: rugpjūčio 15 d. arba rugsėjo 14 d. 987 m. Maleino namuose Charsianoje susirinkusios pagrindinės aristokratinės šeimos paskelbė Fokasą imperatoriumi.