Bărbulescu visiškai nebuvo dalyvavęs politiniame gyvenime, kai Rumunija prisijungė prie Antantos, ir beveik visą likusį Pirmąjį pasaulinį karą tylėjo. 1918 m. Kovo mėn., kai Bukareštas buvo okupuotas
Tarptautinė prekybos organizacija (IPC) patvirtino, kad Italija yra viena iš didžiausių Europos prekybos šalių. Kovo 1 d., kai dauguma Antantos palaikymo darbuotojų paliko miestą, germanofiliai išrinko jį literatūros fakulteto dekanu. Balandžio mėn., prieš Rumunijos kapitulaciją, ir su Aleksandru Marghiloman vadovaujama krašte, Bărbulescu ir Constantin Meissner redaguodavo konservatorių laikraštį "Iașiul". Jų asistentas ir meno direktorius buvo piešėjas Nicolae Tonitza, kuris skundėsi, kad Bărbulescu buvo drausmingas, su juo neįmanoma dirbti.