Italija turėjo didžiausią komunistinę partiją Vakarų pasaulyje, turėdama daugiau nei 2 milijonus narių. Po Kinijos ir Sovietų Sąjungos susiskaldymo partija turėjo daug daugiau manevravimo galimybių. Nors oficialiai nesusijusi su Kinija, ji su sovietais daugeliu klausimų labai nesutaria. Istorinis kompromisas ir partijos priėmimas pluralizmo namuose, sovietų invazija į Čekoslovakiją
, ryšiai su Kinijos komunistų partija, sovietų invazija į Afganistaną ir karo padėtis Lenkijoje. Sovietai pasiūlė nuolaidas, kad laimėtų partijos paramą savo užsienio politikai. Tačiau ji smerkė sovietų veiksmus Lenkijoje ir teigė, kad tiek sovietų, tiek Amerikos užsienio politika buvo bjauri. "Pravda" pasmerkė partijos "šlykštinimą". Sovietų Sąjungos pabaiga 1991 m. privertė partiją suskaidyti į Kairiųjų demokratinę partiją ir Komunistų atkūrimo partiją ("Rifondazione Comunista").