Užpildykite šią frazę: Sanjabi ir Allahyar Saleh 1950-aisiais vadovavo nacionalistinei, progresyviai, kairiųjų ir antisovietinei Iranos partijai. Partija tapo Nacionalinio fronto dalimi. Sanjabi buvo ištikimas Mohammad Mossadegh rėmėjas, o vėliau 1952 m. Jis buvo Mossadegh švietimo ministras. Mossadegh vadovavo judėjimui nacionalizuoti Britanijos kontroliuojamą Irano naftos pramonę (kuri po nacionalizacijos tapo žinoma kaip Nacionalinė Irano naftos kompanija) ir po to, kai tai buvo pasiekta, jis pradėjo karštą mūšį su britais (kurie anksčiau kontroliavo naftos pramonę ir norėjo vėl ją kontroliuoti) ir su jėgomis, susibūrusiomis aplink Mohammad Reza Shah (Irano karalių, kuris buvo priešingas Mossadegh politikai Britanijos atžvilgiu, taip pat premjero pastangoms apriboti šacho galią ir įtaką). Po CŽV ir MI6 perversmo
1953 m. rugpjūčio mėn. nuvertęs Mosadegh ir atstatęs šachą soste, Sanjabi, kartu su kitais Mosadegh rėmėjais, stojo į opoziciją prieš šacho režimą. 1960 m. jis aktyviai dalyvavo suformuojant Antrąjį nacionalinį frontą. Atkurtas Nacionalinis frontas turėjo likti aktyvus penkerius metus, tačiau vis blogėjant aplinkybėms. Nepaisant nuosaikių reikalavimų dėl rinkimų reformų ir šacho, kuris "valdytų, o ne valdytų", šakas atsisakė toleruoti Fronto veiklą. Jo galingos saugumo pajėgos, ypač garsus SAVAK, nutildė Sanjabi ir kitus pasaulietinius demokratus. Dėl to ir kitų veiksnių jis buvo išardytas 1965 metais. Frontas liko neaktyvus iki 1970-ųjų pabaigos. 1977 m. pabaigoje jį atgaivino Sanjabi kaip jo lyderis.