Užpildykite šią frazę: po Mu'awijos II mirties Umayyadų valdžia Sirijos tvirtovėje beveik žlugo. Al-Dahhak Damaske, Qays gentys Qinnasrin (Šiaurės Sirijoje) ir Džazira, Judham Palestinoje, Ansar ir Pietų Arabijos Homs visi nusprendė pripažinti Ibn al-Zubayr. Marvanas ibn al-Hakamas, iš Medinos į Siriją ištremtų omejų lyderis, buvo pasirengęs taip pat paklusti Ibn al-Zubayrui, tačiau Ibn Ziyad įtikino jį pateikti savo kandidatūrą į kalifatą. Pastarasis buvo išvarytas iš Irako ir stengėsi palaikyti Umajų valdymą. Per pro-Umayyad Sirijos genčių, būtent Quda'a ir jų Kindite sąjungininkų, susitikimą, kurį Ibn Bahdal organizavo senoje Ghassanid sostinėje Jabiya, Marwanas buvo išrinktas kalifu mainais į ekonomines privilegijas lojalistinėms gentėms. Kitame
684 m. rugpjūčio mėn. Marvano vadovaujami jo gentiniai sąjungininkai laimėjo lemiamą pergalę prieš daug didesnę Qaysite armiją, kuriai vadovavo al-Dahhak, kuris buvo nužudytas. Netrukus po to, Pietų Arabijos Homs ir Judham prisijungė Quda'a ir suformavo Yaman genties konfederaciją. Marj Rahit sukėlė ilgalaikį konfliktą tarp Qays ir Yaman koalicijų. Kaijai susirinko prie Eufrato upės tvirtovėje Circesiume, vadovaujami Zufaro ibn al-Harith al-Kilabi, ir persikėlė keršyti už savo nuostolius. Nors po mūšio Marwanas per kelis mėnesius atgavo visą Sirijos kontrolę, tarpgiminis konfliktas pakirto Umajų galios pagrindą - Sirijos armiją.