Užbaigiu šią frazę: kai buvo atkurtas tiesioginis Romos valdymas, tenka įtampa Judėjoje. Aukštesnės klasės gyventojai romėnus palankiai vertino, nes tai garantavo jiems privilegijuotą padėtį, o kaimo gyventojai - ne, ir jų troškimas nepriklausomybės ir revoliucijos išaugo. Gyvai prisimenant hasmonejų karalius, o jų eschatologiniai ir mesijiniai lūkesčiai skatindavo pavojingas apgaulės, kad gali įvykti maištas. Kaimo vietovėse veikė sukilėliai ir plėšikai, kurie romėnams buvo didžiulis vargas. Kad ugnis dar labiau uždegtų, kai 44 m. e. m. mirė Erodo anūkas Agripas I, kuris buvo paskirtas karaliumi 41 m. e. m. ir buvo populiarus valdovas, imperatorius atsisakė leisti savo sūnui jį įpėdinti, todėl Judėja vėl tapo nepopuliari, tiesiogiai romėnų valdoma. Nelaimė išsiveržė
Didysis žydų sukilimas 66 m. e. m., kuris truko ketverius metus ir baigėsi Jeruzalės apgultimi 70 m. e. m. Miestas buvo užimtas, o šventykla buvo sunaikinta.