Leone atsistatydinimas įvyko labai sunkiu momentu Italijos Respublikai. Tvirtai "Plumų metų" ir įtampos strategijos, šalis patyrė didelių teroro išpuolių per dešimtmetį, pavyzdžiui, 1974 Piazza della Loggia sprogdinimas ir 1974 Italicus Express sprogdinimas. Įtampa pasiekė viršūnę 1978-ųjų kovą, kai buvęs premjeras Aldo Moro buvo pagrobtas ir nužudytas
Italijos komunistų partijos, kuri pirmą kartą kada nors būtų sulaukusi Italijos komunistų partijos palaikymo, atstovai turėjo balsuoti dėl pasitikėjimo naujai vyriausybei. Politiniu požiūriu, Moro pozicija ieškoti derybų tarp krikščioniškosios demokratijos ir Italijos komunistų partijos buvo būdas išvesti šalį iš įtampos ir padaryti respublikos institucijas tvirtesnes ir stabiliesnes reaguojant į vidaus terorizmą. Istorinis kompromisas tapo įmanomas dėl naujo kurso, kurį pradėjo naujas komunistų lyderis Enrico Berlinguer, kuris 1973 m. Komunistiniame žurnale "Rinascita" pateikė pasiūlymą dėl "demokratinės aljanso" su krikščioniška demokratija, kad būtų išvengta perversmo, panašaus į Čilės perversmą. Tačiau staigi Moro mirtis buvo sunkus smūgis istoriniam kompromisui ir didelis respublikos institucijų pralaimėjimas visuomenės akyse.