Jis reorganizavo Mirties Zuovus Krokuove ir vadovavo jiems mūšiuose prie Chrobžės ir Grochovskos.
- Taip. Vėliau, kai generolas Marianas Langiewiczas prarado Lenkijos pajėgų kontrolę, Rochebrune, padedamas savo zouavų, perėmė komandą ir atkūrė tvarką, asmeniškai sučiupdamas panikuojamus karius, išmesdamas juos atgal į liniją, nukreipdamas į juos ginklą ir prakeikdamas laužytomis lenkų kalbomis ("Psiakehv! Ktoha godzina?" "Dieve po galais! Ar galėtumėte pasakyti, koks laikas? " (kuris, pagal šiuolaikinius šaltinius, buvo vienintelis lenkų, kurį jis žinojo). Tada jis sėkmingai puolė savo zouavus ir "kosynierzy" karius, privertęs rusus pabėgti. Dėl to po mūšio jis buvo paaukštintas į generolą. Jo kandidatūra buvo svarstoma kaip sukilimo vyriausiasis vadas. Ji buvo atmesta, o Rocherbrune, nusivylęs politine kova, laikinai išvyko į Prancūziją. Vėliau tais pačiais metais jis grįžo ir kovojo Wołyń, dalyvaudamas pralaimėtame Porycko mūšyje.