Kai kurie vengrų kilmingieji pasiūlė, kad Ferdinandas, kuris buvo kaimyninės Austrijos valdovas ir vedė su Ludviko II šeima, būtų Vengrijos karalius, remdamiesi ankstesniais susitarimais, kad Habsburgai užims Vengrijos sostą, jei Ludvikas mirs be paveldėtojų. Tačiau kiti kilmingieji kreipėsi į kilmingąjį Ioaną Zápolya, kurį palaikė Suleimanas. Karlo V ir jo brolio Ferdinando I valdžioje Habsburgai vėl užėmė Buda ir užėmė Vengriją. 1529 m. reaguodamas Suleimanas žygiavo per Dunojaus slėnį ir atgavo valdžią Buda; kitą rudenį jo pajėgos apgulė Vieną
- Taip. Tai turėjo būti ambicingiausia Osmanų imperijos ekspedicija ir jos pasivaikščiojimo į Vakarus viršūnė. 16 000 vyrų sustiprinta garnizoną turintys austriai sulaukė pirmojo pralaimėjimo Suleimanui, išpylę karštos osmanų ir Habsburgų varžybų, kurios tęsėsi iki XX amžiaus, sėklas. Antrasis jo bandymas užkariauti Vieną 1532 m. žlugo, nes Osmanų pajėgos buvo atidėtos dėl Guns apsiausto ir nepasiekė Vienos. Abiem atvejais Osmanų armiją kankino blogas oras, privertęs juos palikti esminę apgulties įrangą, ir buvo sutrikdytas perpildyto tiekimo linijų.