1984 m. jis išgyveno
Briutono sprogimas Konservatorių partijos konferencijoje. 1987 m. "The Guardian" jį pavadino "Vestminsterio kūdikio veido žudiku". Nuo 1994 iki 1995 m. jis tarnavo Džono Majoro vyriausybėje kaip Konservatorių partijos pirmininko pavaduotojas.