Užpildykite šią frazę: "Pryce's Shadow" komandos draugas, Jean-Pierre Jarier, jį kvalifikuoja 1975 m. Sezono pradžioje, nes prancūzų vairuotojas turėjo naują "Shadow" DN5 automobilį, o "Pryce" buvo senesniame "DN3". Tik trečiajame raunde Pryce'as sugebėjo panaudoti DN5. Ketvirtoji komandos lenktynės buvo ne čempionatų lenktynės, surengtos Brands Hatch. Pryce'as kvalifikaciją pelnė už pole position ir po prastos starto praėjo Peterson'ą ir Jacky Ickx'ą, o po to uždarė aštuonių sekundžių skirtumą nuo lenktynių lyderio Jody Scheckter'o, kurio variklis sugedo, o Pryce'as jį persekiojo, todėl Pryce'as tapo pirmuoju Velso vairuotoju, laimėjusiu Formulės 1 lenktynes. Pryce'as per sezoną parodė ir kitus pažadėtinus ženklus, ypač
Monako ir Silverstono lenktynėse, kur jis įvardijo pirmąsias rungtynes. Pryce taip pat pasiekė savo pirmąjį pasaulio čempionato podiumą, ypač drėgnomis sąlygomis, ir dar keturis kartus baigė taškus. Geriausias rezultatas buvo Vokietijoje, kur jis baigė ketvirtas, nepaisant to, kad jo DN5 pilotuotojo kabinoje per paskutinius ratus aplink Nürburgringą, kai jis buvo antras už Carlos Reutemann, pateko degalų, kuris, kaip pranešama, "sudegino jo odą ir beveik aklojo jį dūmais". Dėl šio pasiekimo jis vėliau gavo "Prix Rouge et Blanc Jo Siffert" apdovanojimą, pavadintą Šveicarijos "Formulės 1" vairuotojo vardu.