Įrašykite šio straipsnio tęsinį - Cavour kaip karinio jūrų laivyno ministro kadencija buvo žymima agresyvesne užsienio politika; Cavour taip pat buvo Sardinijos premjeras. Jo vadovavimu šalis prisijungė prie britų ir prancūzų 1853-1855 m. Krymo karo metu, nors Sardinijos indėlis į karą buvo beveik visiškai sausumoje; ekspedicinės armijos palaikymui buvo išsiųstas nedidelis eskadras, kurį sudarė "Carlo Alberto" ir keli burlaiviai. Tačiau karas suteikė galimybę užmegzti glaudesnius ryšius su Prancūzija ir įgyti patirties karo laivų eksploatavimo karo sąlygomis. 1859 m. jis suorganizavo Antrąjį Italijos nepriklausomybės karą - svarbų žingsnį Italijos suvienijimo link, pasikliaudamas slaptu sąjungu su Prancūzija, kad nugalėtų didesnę Austrijos imperiją. Pastarąjį konfliktą Sardinijos laivynas bendradarbiavo su Prancūzijos kariniu jūrų laivynu Adriatikos jūroje prieš Austrijos laivus. Tuo metu Sardinijos laivyną sudarė dvi fregatos, keturios fregatos, dvi korvetės, šeši brigatai ir aštuoni garlaivai. Galiausiai prancūzų eskadronas, į kurį įstojo šeši linijos laivai ir trys plaukiojančios baterijų, privertė austrus pasitraukti į Polą. Abi flotilės pradėjo rengtis bendriems amfibiiniams puolimams Dalmatijos pakrantėje Austrijoje, bet pergalės sausumoje
ir Solferino baigė karą prieš iškrovimus galėjo būti atliktas.