1982 m. Patrese persikėlė į Brabhamą ir laimėjo pirmąjį
Monako Grand Prix sensacingomis aplinkybėmis. Patrese ėmė vadovauti, kai Alainas Prostas iškrito, tik kad kitą ratą suktis apšviestomis sąlygomis. Tai paliko jį trečiu už Didier Pironi ir Andrea de Cesaris, kurie abu sustojo paskutinį ratą - Pironi su elektros gedimu, o de Cesaris be kuro. Vėliau tą sezoną jis taip pat vadovavo Austrijos Grand Prix, tačiau dėl variklio gedimo jis pasitraukė. Patrese baigė sezoną dešimtoje vietoje, vos prieš savo komandos draugą Nelsoną Piquetą. 1983 m. buvo sunkesnis sezonas. Patrese iškrito vėlai lenktynių pabaigoje, o San Marinoje vadovavo - "tifosi" džiaugsmui, nes jo šuntas reiškė, kad jis pergalę lenktynių laimėjo "Ferrari" vairuotojas Patrick Tambay. 2010 m. Interviu jis sakė, kad įtarė, kad jo variklis buvo paliktas kvalifikacinėje versijoje, todėl jis buvo labai galingas, bet trapus, nes jam nebuvo pasiūlyta nauja sutartis kitais metais ir nenorėjo paaukoti savo šansų laimėti savo namų Grand Prix komandos draugo Nelson Piquet, kuris kovojo dėl pasaulio čempiono titulą. Nepaisant to, kad antrą kartą laimėjo Pietų Afrikos Grand Prix, Patrese užėmė tik devintąją vietą, o Piquetas užėmė savo antrą vairuotojų čempionato titulą. Praėjo septyneri metai, kol jis vėl pakilo į viršų.