Užbaigiu šią frazę: Kai Italijos žemėje baigėsi kondoterių era, kariniai vadai, tokie kaip Ottavio Piccolomini ir Raimondo Montecuccoli, savo karius padėjo Austrijos imperatoriui, religiniame kare, kuris sunaikino Vokietiją ir nusinešė 30 procentų jos gyventojų, galbūt didžiausia tragedija, kokią Vokietija kada nors patyrė. Italijos pajėgos drąsiai kovojo (nors ir pralaimėjusios pusėje) Lutzeno mūšyje ir padėjo laimėti didelę pergalę
Nordlingeno mūšis 1634 m. prieš švedus. Tuo tarpu Ambrogio Spinola ir jo vyrai padėjo Ispanijai užkariauti Nyderlandus tokiuose mūšiuose kaip Bredos apgultis. Šis karas galbūt buvo paskutinis, kai kardai, peiliai ir pikos vaidino svarbų vaidmenį mūšyje, nes šaunamųjų ginklų technologija dabar tapo patikimesnė. Italų kardai, ginkluoti trumpomis kardais ir peiliu, labai veiksmingai įsiverždavo į priešininkų pykų aikštes ir žlugdė neapsaugotus pykininkus, ginkluotus ilgais pykiais, žiauriuose "pykų smūgiuose". Kovo lauke "Spada da Lato" arba šoninis kardas tapo dominuojančia kardo rūšimi. Tuo pačiu metu Italijos miestuose šoninis kardas išsivystė į naują kardo tipą, naudojamą civilinėse rungtynėse. Šis civilių kardas vadinamas "La Striscia" arba angliškai "Rapier". Prancūzai priėmė italų dvigubų kardą ir įvaldė jį, ir manoma, kad tarp 1600 m. ir 1700 m. daugiau nei 70 000 prancūzų žuvo dvigubose, daugelis iš jų buvo mirtinai sužeisti Rapier. Nuo XVI a. pabaigos Italijos spygliuočių šeršimas tapo labai populiarus visoje Europoje, ypač 1606 m. Salvatoro Fabriso traktate "De lo schermo overo scienza d<unk>arme", kuris turėjo didelę įtaką ne tik Italijoje, bet ir Vokietijoje. Po Fabriso atėjo tokie italų meistrai kaip Nicoletto Giganti (1606 m.), Ridolfo Capo Ferro (1610 m.), Francesco Alfieri (1640 m.), Francesco Antonio Marcelli (1686 m.) ir Bondi' di Mazo (1696 m.).