Tęsinys šiam straipsniui - nuolatiniai baltaodžiai gyvenviečiai prie upės buvo belaisviai, paimti į nelaisvę per revoliucijos karą. Ankstyvieji žemės savininkai buvo irokeziečių vertėjas kapitonas Viljamas Džonsonas, buvęs vergas Džozefas "Juodasis Džo" Hodžisas ir Korneljus Vinis, olandų prekybininkas, atvykęs 1789 m. Dėl karo, kuriame irokezai stojo su britų armija,
Irokezų teritorija buvo palaipsniui sumažinta 1700-ųjų pabaigoje europiečių kolonistų per vėlesnius valstybinius susitarimus, įskaitant Fort Stanwix sutartį (1784) ir Pirmąją Buffalo Creek sutartį (1788). Irokezai buvo perkelti į rezervatus, įskaitant Bufalo kreką. XVIII a. pabaigoje liko tik rezervatų.