Užbaigiu šią frazę: 1920 ir 1921 metais Rusijoje vyko daugybė valstiečių sukilimų prieš vyriausybę, kuriuos sukėlė vietiniai gyventojai, priešinantysis rekvizicijai, tačiau jie buvo suvaržyti. Tarp svarbiausių buvo
Tambovo sukilimo, kurį nugalėjo Raudonoji armija. Kad padėtų badui nukentėjusiems, Jungtinių Valstijų prezidentas Herbertas Hūveris įsteigė Amerikos pagalbos administraciją, skirstančią maistą. Leninas įtarė šią pagalbą ir atidžiai ją stebėjo. Pati komunistų partijoje buvo nesutarimų tiek iš Demokratinio centralizmo grupės, tiek iš Darbininkų opozicijos, kurios abu kritikavo Rusijos valstybę už tai, kad ji buvo pernelyg centralizuota ir biurokratinė. Darbininkų opozicija, turinti ryšių su valstybinėmis profesinėmis sąjungomis, taip pat išreiškė susirūpinimą, kad vyriausybė prarado Rusijos darbininkų klasės pasitikėjimą. "Sąjungų diskusija" per šį laikotarpį daug dėmesio skyrė partijai; Trockis įžeidė Darbininkų opoziciją, siūlydamas, kad profesinės sąjungos būtų panaikintos, matydama jas kaip nereikalingas "darbininkų valstybėje", tačiau Leninas nesutinka, manydamas, kad geriausia leisti jų tęstiniam egzistavimui, ir dauguma bolševikų galiausiai priėmė pastarąją nuomonę. Siekdamas išspręsti šių nesutariančiųjų frakcijų problemą, 1921 m. vasario mėn. Dešimtajame partijos kongrese Leninas uždraudė frakcinę veiklą partijoje, jei ji nebus pašalinta.