Brajano pralaimėjimas 1900-aisiais jam kainavo statusą aiškiu Demokratų partijos lyderiu, o konservatoriai, tokie kaip Deividas B. Hillas ir Arturas Pju Gormanas, ėmėsi atkurti savo kontrolę partijoje ir grąžinti ją į Klivlando epochos politiką. Tuo tarpu Ruzveltas perėmė McKinley prezidento postą po to, kai pastarasis buvo nužudytas
1901 metų rugsėjį. Ruzveltas nagrinėjo antimonopolines bylas ir įgyvendino kitą progresyvią politiką, tačiau Bryanas teigė, kad Ruzveltas visiškai nepriėmė progresyvių priežasčių. Bryanas paragino reformų paketą, įskaitant federalinį pajamų mokestį, grynų maisto ir vaistų įstatymus, draudimą finansuoti kampanijas, konstitucinį pataisą, numatančią tiesioginį senatorių rinkimą, komunalinių paslaugų vietos nuosavybę ir valstybės iniciatyvos ir referendumo priėmimą. Jis taip pat kritikavo Ruzvelto užsienio politiką ir atakavo Ruzvelto sprendimą pakviesti Bookerį T. Washingtoną vakarieniauti Baltuosiuose rūmuose.