Po to, kai 1916 m. rugpjūčio 15 d. Rumunija paskelbė karą Austrijai-Vengrijai, Mackensenui buvo suteikta daugiašalių armijų, kurių vyriausiuoju štabu buvo generolas Emilas von Hellas, bulgarų, osmanų, Austro-Vengrų ir vokiečių, komanda. Jie susirinko šiaurinėje Bulgarijoje, o po to žengė į Dobrują. Rugsėjo 8 d. jie užėmė du pagrindinius fortus dešiniajame Dunojaus krante, pirmą kartą per vieną dieną, kai pajėgos buvo mažesnės už apsuptus, kurie buvo priblokšti Mackenseno artilerijos. Vėliau vokiečių ir austro-vengrų armijos grupė, kuriai vadovavo Falkenheinas, įsiveržė į Valakiją per Vulkano proga Transilvanijos Karpatų kalnuose, o Makensenas perėjo Dunoją, užimdamas tilto galūnes kairėje kranto pusėje, kad apsaugotų ilgo pontoninio tilto statybas atliekančius austro-ungrų inžinierius. Rumunijos armija ir jos rusai buvo priversti grįžti tarp tų spynų. Po trijų karo mėnesių Centrinės galybės okupavo du trečdalius Rumunijos karalystės teritorijos. Rumunijos sostinė Bukareštas buvo užgrobtas
1916 m. gruodžio 6 d. Centrinės valdžios, jo 67-ojo gimtadienio proga. Jis įžengė ant balto arklio ir įžengė į Rumunijos karališkąjį rūmus.