Filipo karjera prasidėjo tik po to, kai Fulkas mirė ir Melisenda tapo Jeruzalės valdove. Pirmą kartą jis buvo paminėtas kaip Nabluso valdovas 1144 metais. Tų pačių metų pabaigoje karalienė paskyrė Filipusą kartu su Elinandu, Galilėjos princu ir Manasse iš Hierges, vadovauti gelbėjimo armijai į Edesą, tačiau Imad ad-Din Zengi užėmė miestą.
Prieš jiems priartėjus prie jo. Kitų metų metu jis užėmė dar daugiau feodų, įskaitant žemę kalnuose netoli Nabluso ir Tiro. 1148 m., kai prasidėjo Antrasis kryžiaus žygis, Filipas dalyvavo susirinkime Akre, kur jis ir kiti baronai buvo atmesti ir buvo priimtas nelaimingas sprendimas užpulti Damaską.