Biologinis naftos užterštos aplinkos remontas yra procesas, kuriame mikroorganizmų ar augalų biologiniai keliai naudojami toksiškų angliavandenilių, sunkiųjų metalų ir kitų lakių organinių junginių, esančių iškastiniame degalyje, degradavimui ar sekvestravimui. Naftos išsiliejimai dažni ir įvairiais laipsniais kartu su visais naftos tiekimo grandinės aspektais, keliantys sudėtingą aplinkosaugos ir visuomenės sveikatos problemų spektrą. Nors tradiciniai valymo metodai, tokie kaip cheminis ar rankinis uždarymas ir pašalinimas, dažnai duoda greitų rezultatų, bioremedijacija yra mažiau darbo, brangi ir apsaugo nuo cheminių ar mechaninių pažeidimų. Biorekapitavimo pastangų efektyvumas ir efektyvumas grindžiamas idealių sąlygų, tokių kaip pH, RED-OX potencialas, temperatūra, drėgmė, deguonies gausa, maistinių medžiagų prieinamumas, dirvožemio sudėtis ir teršalų struktūra, išlaikymu norimam organizmui ar biologiniam keliui, kad būtų lengviau reaguoti. Trys pagrindinės biorekapitavimo rūšys, naudojamos naftos išsiliejimams, yra mikrobinė rekapitavimas, fitorekapitavimas ir mikorekapitavimas. Bioremedijacija buvo įgyvendinta įvairiuose žinomuose naftos išsiliejimuose, įskaitant 1989 m. "Exxon Valdez"
incidentas, kai trąšų naudojimas paveiktoje pakrantėje padidino biologinio skilimo greitį.