1920 m. Didžioji diskusija
Tarp Harlo Shapley ir Curtiso vyko diskusijos apie Paukščių Tako gamtą, spiralinius ūglius ir visatos matmenis. Norėdamas patvirtinti savo teiginį, kad Didysis Andromedos miglas iš tikrųjų yra išorinė galaktika, Curtis taip pat pažymėjo tamsių juostų atsiradimą Andromedoje, kurios primena dulkių debesis mūsų pačių galaktikoje, taip pat istorinius Andromedos galaktikos reikšmingų Doplerio poslinkčių stebėjimus. 1922 m. Ernst Öpik pristatė metodą, pagal kurį galima apskaičiuoti Andromedos atstumą išmatuojant jos žvaigždžių greitį. Jo rezultatas Andromedos ūkinį debesį išdėstė toli už mūsų galaktikos ribų. Edwinas Hubble'as 1925 m. išsprendė šį ginčą, kai pirmą kartą atrado ekstragalaktines kintamas žvaigždes Cefeidas astronominėse Andromedos nuotraukose. Jos buvo padarytos naudojant Hookerio teleskopą ir leido nustatyti Didžiojo Andromedos ūgliuko atstumą. Jo matavimai galutinai parodė, kad tai ne mūsų galaktikoje esanti žvaigždžių ir dujų krūva, o visiškai atskira galaktika, esanti labai toli nuo Paukščių kelio.