Ewellas puikiai vadovavo divizijai Džeksono mažoje armijoje slėnio kampanijos metu, asmeniškai laimėdamas nemažai mūšių prieš didesnes sąjungininkų armijas majoro Genso. Natanielis P. Banksas, Džonas C. Fremontas ir Džeimsas Šildsas Front Rojalės mūšyje ir Pirmoje Vinsčesterio mūšyje
, Kryžiaus raktų mūšis ir uosto respublikos mūšis. Tada Džeksono armija buvo sugrąžinta į Richmondą, kad prisijungtų prie Roberto E. Lee ir apsaugotų miestą nuo generolio majoro Džordžo B. Meklelano Potomako armijos Penasulės kampanijoje. Ewellas gerai pasižymėjo mūšyje prie Geinso miliono, o Malverno kalne jis dalyvavo palyginti nedideliuose mūšiuose. Po to, kai Lee atremė Sąjungos armiją Septynių dienų mūšiuose, Sąjungos generolas Johnas Pope'as grasino užpulti iš šiaurės, todėl Džeksonas buvo pasiųstas jį sulaikyti. Ewellas vėl nugalėjo Banksą Cedar Mountain mūšyje rugpjūčio 9 dieną ir, grįždamas į senąjį Manassas mūšio lauką, rugpjūčio 28 dieną vadovavo savo divizijai veiksmuose Brawner's Farm. Minie kamuolys sudaužė Ewellio dešinę koją ir jis gulėjo ant žemės kelias valandas, kol buvo rastas ir nuvežtas. Koja buvo amputuota žemiau kelio, o Ewell'ui buvo sunku atsigauti. Nors jis gavo medinę koją, nesutvarkyta kojos stumbro forma, ją buvo sunku pritaikyti. Kalėdų dieną Ewellas paslydo ir nukrito Ričmonde, dar labiau pablogindamas savo sužalojimą.