1805 m. karuose Bagration pasiekimai pasirodė dar ryškesni. Kai Napoleonas įsakė Muratui nutraukti paliaubas, kurį jis ką tik pasirašė su Bagrationu, generolas sugebėjo sėkmingai pasipriešinti pakartotiniams penkių kartų didesnių pajėgų išpuoliams, vadovaujamiems Muratui ir Lannesui
Schöngrabern (novembris 16) netoli Hollabrunn. Nors Bagrationas neteko pusės savo karių, jų pozicija apsaugojo pagrindinės armijos, vadovaujančios Kutuzovui, pasitraukimą į Olmucą. Kai Kutuzovas buvo atmettas ir priverstas į mūšį prie Austerlico (gruodžio 2 d.), Bagrationas vadovavo Lichtenšteino kunigaikščio kolonės priekabai ir gynė sąjungininkų dešinę prieš Lannes, o kairė puolė sąmoningai neapsaugotą Napoleono dešinį flanką. 1805 m. jis buvo paaukštintas į generolo leitenanto laipsnį, o 1807 m. drąsiai ir užsispyrė Eylau (7 vasario), Heilsbergo (11 birželio) ir Friedlando (14 birželio) mūšiuose.