Zulfikar Ali Bhutto, vienas iš Establishment įkūrėjų, pradėjo ieškoti naujos Pakistano tapatybės, kurios nebūtų bendros su kaimynine rivaliu Indija. Todėl Pakistanas pradėjo ieškoti "pagalbos, ideologijos ir strateginio bendradarbiavimo" Artimuosiuose Rytuose; tuo pat metu atsisuko nuo savo bendros istorijos su Indija Pietų Azijoje. Toliau remdamasi Ayub Khan epochos politika, Kašmyras išliko svarbus Establishment dėl įvairių priežasčių; visų pirma dėl savo strateginės svarbos Pakistanui. Be to, tai buvo Pakistano galimybė įgyvendinti savo vizijos apie savo įkūrimą, dviejų tautų teoriją - būti "įkalintų Indijos musulmonų tėvynė". (Nors labai nedaug, vis didėja tų, kurie nori, kad Pakistanas išeitų iš Kašmyro konflikto su Indija.) Išskyrus Kašmyro konfliktą, Indija kaip tauta buvo suvokiama kaip egzistencinė grėsmė Pakistanui visais atžvilgiais, ypač po 1971 m. Atsiskyrimo
Bangladešo (buvusio Rytų Pakistano), kuriame dauguma gyventojų yra musulmonai, ir pastarojo įsitikinimas, kad Indija nėra egzistencinė grėsmė, veiksmingai kelia pavojų dviejų tautų teorijai.