Užbaigi šį sakinį: 1919 m. birželio 5 d. azerbaidžaniečių ir kurdų nelegalių pajėgų žuvo 600 armėnų, gyvenusių kaimuose aplink Šūšą. Sultanovas pareiškė, kad tie nereguliariai nebuvo jo kontroliuojami. 1919 m. rugpjūčio mėn. Karabacho nacionalinė taryba buvo priversta sudaryti laikiną sutartį su Azerbaidžano vyriausybe, pripažįstant Azerbaidžano vyriausybės autoritetą, kol Karabacho kalnų dalis bus išspręsta Paryžiaus taikos konferencijoje. Nepaisant susitarimo pasirašymo, Azerbaidžano vyriausybė nuolat pažeidė sutarties sąlygas ir ėmėsi dar griežtesnių priemonių armėnų gyventojams. Generalinis gubernatorius Sultanovas surinko karius regione ir 1920 m. vasario 19 d. Armėniams paskelbė ultimatumą, kad jie nepriimtų besąlygiško susivienijimo su Azerbaidžanu, tada išžudė kelių armėnų kaimų, įskaitant Hankendi, gyventojus. Mažuma Karabacho Nacionalinės tarybos atstovų susirinko Šūšoje, kad priimtų Sultanovo reikalavimus, o likusi dalis susirinko netoliese esančiame Šūšikende, kad atmektų ultimatumą. Konfliktas baigėsi armėnų sukilimu, kurį nugalėjo Azerbaidžano kariuomenė. 1920 m. kovo pabaigoje britų žurnalistas pranešė, kad armėnų pusė policijos pajėgų nužudė azerbaidžaniečių pusę per pastarųjų tradicines Novruz Bayram šventes. Armėnų staigmeną organizavo ir koordinavo Armėnijos Respublikos pajėgos. Azerbaidžano pasipiktinimas dėl šios staigmenos galiausiai privedė prie
1920 m. kovo mėn. įvykdyta žudynė ir išvarymas iš viso armėnų gyventojų, per kurį buvo nužudyti nuo 500 iki 20 000 Šūšos armėnų gyventojų, daugelis buvo priversti pabėgti, o armėnų pusė miesto buvo sunaikinta.