Po 1940-ųjų invazijos Isolani ir jos dukra, kaip ir keli tūkstančiai kitų pabėgėlių iš Hitlerio Vokietijos, buvo įpareigota pranešti savivaldybės valdžios institucijoms. Moterys, kurios buvo pripažintos priešiškais užsieniečiais, buvo surenkamos ir sulaikytos Vélodrome d'Hiver (Žieminis sporto stadionas) Paryžiaus centre. (Vyrus atskirai nuvežė į Bufalo stadioną.) Jie buvo laikomi maždaug dvi savaites velodrome, vis labiau nesanitarinėse sąlygomis, o tada buvo pervežti į pietinę Prancūzijos pusę, kuri per ateinančius porą metų valdė Vichy marionetinę vyriausybę, turėdama didesnį (nors palaipsniui mažėjančią) autonomijos lygį nei Šiaurės Prancūzijos pusė, kuri nuo 1940 m. Birželio mėn.
- Taip. Beveik visi internuoti pabėgėliai buvo žydai arba komunistai (arba abu). 1940 metų birželio pradžioje jie buvo vežami traukiniu į įvairias Vichy Prancūzijos koncentracijos stovyklas toli į pietus. Isolani ir jos dukra buvo nugabenti į Gurs stovyklą, kuris buvo skubiai įkurtas prieš kelerius metus, kad galėtų priimti nugalėtus anti-Franko "brigadistus", grįžtančius į šiaurę po Ispanijos pilietinio karo. Dabar ji buvo panaudota kaip internuotųjų stovykla vokiečių moterims, pabėgusioms nuo Hitlerio. 1940 m. čia dar nebuvo užtikrintas toks saugumas, koks buvo įprastas karo laikų internatorių stovyklose, tačiau dėl to, kad buvo itin nutolusi, apsupta aukštų kalnų, pabėgti iš labai mažo Gurs kaimo buvo iššūkis. Tačiau stovykloje buvo siaubingos higienos ir apgyvendinimo sąlygos. Tą pirmąją vasarą daugybė stovykloje įkalintų moterų pabėgo tiesiog išėję iš stovyklos ir toliau nusileidę kalnuose pro kaimą.