Parašykite šio skyriaus tęsinį - Antrojo šventyklos laikotarpiu santykiai tarp žydų ir samariečių išliko įtempti. 120 m. pr. m. e. Hasmonejų karalius Johananas Hyrkanas I sunaikino Samarijos šventyklą Gerizimo kalne dėl dviejų grupių pasipiktinimo dėl nesutarimo, ar Morijos kalnas Jeruzalėje ar Gerizimo kalnas Šekeme buvo faktinė Aqedah vieta ir pasirinkta vieta Šventosios šventyklos, nesutarimų šaltinis, kuris auga nuo tada, kai 930 m. pr. m. e. pirmieji dviejų buvusios vieningos monarchijos namų susiskaldė ir galiausiai išsiplėtė į karą. Praėjus 190 metų po to, kai buvo sunaikinta Samarijos šventykla ir Sichemo apylinkė, romėnų generolas ir būsimasis imperatorius Vespasianas pradėjo karinę kampaniją, kad sutriuškintų žydų maištą
66 m. e. m., dėl kurio jo sūnus Titusas 70 m. e. m. sunaikino žydų šventyklą Jeruzalėje, o po to 135 m. e. m. žydai buvo ištremti iš Judėjos ir Galilėjos po Bar Kochba sukilimo.