Pasak istoriko Ahmad Y. al-Hassan, Ain Jalut mūšyje
1260 m. Mamelukai panaudojo kanonas prieš mongolus. Jis tvirtina, kad tai buvo "pirmasis istorijoje įkurtas šautuvas", kuriame buvo panaudota beveik identiška barzdos sudedamosios medžiagos, kuri yra ideali sprogmenų barzdos sudedamoji medžiaga. Jis taip pat tvirtina, kad Kinijoje ar Europoje apie tai buvo žinoma tik daug vėliau. H. Hasanas taip pat teigia, kad seniausi tekstiniai įkalčiai apie šautuvus yra iš Artimųjų Rytų, remiantis ankstesniais originalais, kuriuose rašoma apie rankinius šautuvus, kuriuos 1260 m. Ain Džaluto mūšyje naudojo mamelukai. Tačiau Hassano teiginiai prieštarauja ankstesniems istorikų David Ayalon, Iqtidar Alam Khan, Joseph Needham, Tonio Andrade ir Gabor Ágoston teiginiams. Khanas (1996) tvirtino, kad būtent mongolai islamo pasauliui pristatė šaudmenis, ir manė, kad šaudmenys pasiekė Mamelukų Egiptą tik 1370-aisiais. Pagal Needham (1986 m.), terminas "midfa", datuojamas tekstiniuose šaltiniuose nuo 1342 iki 1352 m., nebuvo susijęs su tikrais rankiniais ginklais ar bombardais, o šiuolaikiniai metalo vamzdžio šarvučių islaminiame pasaulyje nėra iki 1365 m. Panašiai Andrade datuoja tekstinį šarvučių pasirodymą vidurio rytų šaltiniuose 1360-aisiais. Gaboras Ágostonas ir Davidas Ayalonas manė, kad mamelukai 1360-aisiais be abejo naudojo apgulties šautuvus, tačiau ankstesnis šautuvų naudojimas islamo pasaulyje yra neaiškus, galimai jie pasirodė Granados Emyrate 1320-aisiais ir 1330-aisiais, tačiau įrodymai nėra įtikinami.