Po sąjungininkų išsilaipinimo Normandijoje ir Vichy vyriausybės žlugimo Déat pabėgo į Vokietiją ir tapo Vichy vyriausybės pareigūnu Sigmaringene. Nacių Vokietijos pralaimėjimu
1945 m. balandžio mėn. Déat pabėgo į Italiją ir paėmė savo žmonos vardą, laikinai mokydamas Milano ir Turinoje. Vėliau katalikų ordinoje jis buvo paslėptas San Vito vienuolyne netoli Torino, kur rašė savo atsiminimus ir gyveno nerastai iki pat savo mirties 1955 metais. Po karo jis buvo nuteistas už išdavystę ir prancūzų teismas jį nuteisė mirties bausme.