Galiausiai, 1916 m. vasarą premjeras Brătianu atsisakė savo išlygų, ir Rumunija į karą įstojo kaip Antantos šalis. Konstantinui buvo pavesta užtikrinti tiesioginį Rusijos karinį įsitraukimą ir karinę pagalbą Rumunijos frontui, o Džordžas vėl pasisiūlė tarnauti kariuomenėje. Jis buvo įregistruotas kaip privatus, bet buvo matomas keliaujantis su savo patarnautoju. Jis buvo priskirtas Antrojo armijos vadovybei Pietų Karpatuose, kur jis surengė konferenciją su generolu Alexandru Averescu ir kitais pareigūnais. Averescu jį prisiminė kaip šešėlinę asmenybę, nevertiną jo pasitikėjimo, ir ypač atkreipė dėmesį į Diamandy idėjas apie plėstinių kulkų naudojimą prieš Austrijos-Vengrijos armiją (kuri, kaip pranešama, inicijavo jų naudojimą mūšyje). Diamandy dalyvavo mūšyje, bet vis dar kenčia nuo plaučių ir širdies problemų, ir galiausiai buvo išsiųstas į ligoninę už linijos. Tuo metu Diamandių prognozės apie Bulgarijos neutralumą ir Rumunijos pasirengimą karui pasirodė klaidingos, nes Rumunija patyrė žiaurią pralaimėjimą Turtucajos mūšyje.
- Taip.