Šią pastraipą tęskite - XVII a. pirmoje pusėje lenkų gyventojai buvo iš esmės sugrąžinti į katalikų karalystę, tačiau protestuotojų priepuoliai tęsėsi. Dažniausiai tai buvo rašytiniai katalikų propagandos brošiūralai ir griežta Bažnyčios cenzūra priešingų nuomonių. Vienintelis akivaizdus aktyvaus religinės mažumos persekiojimo atvejis buvo lenkų brolių išvarymas, kurie per Švedijos tvaną
stipriai palaikė karalių Karolį Gustavą. 1658 m. Seimas nuteisė taip vadinamus arijus į išvarymą, nebent jie atsiverstų į katalikybę. Dėl to 1660 m. iš Bendrijos išvyko kelios šimtos šeimų (apie penkis tūkstančius žmonių), o kiti, būdami grasinami mirties bausme ir konfiskavimu, apsimetė, kad atsivertė tik tam, kad būtų toliau persekiojami. Lenkijos broliai buvo vieni iš labiausiai apšviestų visuomenės sluoksnių, o jų išvarymas turėjo didelį neigiamą poveikį šalies intelektualiam vystymuisi. Kitos protestantų konfesijos, bent jau oficialiai, buvo apsaugotos 1573 m. Varšuvos konfederacijos taisyklėmis. Daugelis Silezijos protestantų įstojo į Bendriją, kad išvengtų rekatolizacijos Šventojoje Romos imperijoje po 1648 m. Vestfalijos taikos. Tačiau netrukus buvo įvesti ir kiti apribojimai.