1632 m. jis vėl buvo sužeistas Lutzeno mūšyje ir po atsigavimo buvo paskirtas majoru savo dėdės pulke. Netrukus po to jis tapo kavalerijos pulkininko leitenantu. Jis gerai tarnavo per pirmąjį mūšį prie Nordlingeno.
1634 m. užėmė Kaizerslauterną, o kitais metais pergalėjo pulkininko postą neįprastai ryškiu ginklu, peržengdamas pertrūkimą savo sunkiosios kavalerijos vadove.