Pirmasis maištas įvyko 1573 m., kai kareiviai galiausiai buvo sumokėti po 60 florinų, po to kilo dar du maištai, sustabdžiantys Ispanijos kampanijos pažangą. 1575 ir 1576 metais maištinėjimai tęsėsi, kol mirė armijos vadas Requesensas. Armija iš esmės žlugo, išlaikydama save iš vietinių gyventojų išgaunant pinigus ir maistą. Plačiai paplitę švieži olandų maištai vėl prasidėjo, kartu su visuotiniu šauksmu "mirties ispanams". Naujasis Nyderlandų vadas Donas Jonas iš Austrijos negalėjo atkurti tvarkos, todėl Antverpeno krepšys
, siaubingas įvykis, kuriame 1000 namų buvo sunaikinti ir 8000 žmonių žuvo dėl įsiveržusių karių. Generaliniai, paveikti išvarymo, pasirašė Gento taikos sutartį tik po keturių dienų, suvienijęs sukilėlius ir ištikimas provincijas, siekdami pašalinti visus ispanų karius iš Nyderlandų, taip pat sustabdyti eretikų persekiojimą. Tai iš esmės sunaikino viską, ką ispanai pasiekė per pastaruosius dešimt metų. Norėdamas sušvelninti padėtį, Donas Jonas 1577 m. iš šalies išvedė savo ispanų karius, o po to, kai politinė situacija vėl pablogėjo, juos atšaukė. Kai mirė Donas Jonas, Aleksandras Farnese jį pakeitė gubernatoriumi ir ėmėsi sušvelninti Ispanijos politiką katalikų Flandrijoje, tuo pačiu jėga mažindamas protestantų postus. Ši politika sukėlė neigiamą efektą. 1579-aisiais jo kariuomenė išgrobė Mastrichtą ir nužudė daugiau kaip 10 tūkst. civilių.