Įrašykite šio skyriaus tęsinį - Saksonija prisijungė prie Austrijos antrajame Silezijos kare, kuris kilo po to, kai Prūsija paskelbė, kad išlaikys Karolą VII Šventosios Romos imperijos imperatoriumi ir 1744 m. rugpjūčio 15 d. užpuolė Bohemiją. Tikroji invazijos priežastis buvo Frederiko asmeninės ekspansionizmo idėjos ir tikslai. 1745 m. Sausio 8 d. Varšuvos sutartimi buvo suvienyta Didžioji Britanija, Habsburgų monarchija, Nyderlandų Respublika ir Saksonija į tai, kas tapo žinoma kaip "Keturių aljansas", kurio tikslas buvo užtikrinti Austrijos sostą Marijai Teresai. Netrukus po to Karolis VII mirė nuo podagros Miunchene, o tai susilpnino prusus. Tačiau Prūsija vis dar išlaikė karinį pranašumą; sėkmingi Hennersdorfo ir Kesselsdorfo mūšiai
Tai atvėrė kelią į Dresdeną, kurią Fredrikas užėmė gruodžio 18 dieną. Drezdenos sutartis galiausiai buvo baigta Kalėdų dieną (gruodžio 25 d.) ir Saksonija buvo įpareigota sumokėti vieną milijoną rixdollarų reparacijų Prūsijos valstybei. Sutartis užbaigė Antrąjį Silezijos karą su "status quo ante bellum".