1809 m. ir 1813 m. į Kambodžą įsiveržė 13 000 karių imperatoriška armija, siekdama apsaugoti Kambodžos karaliaus Ang Čano II frakciją, įkūrė Kambodžos vicekirlį, o Trương Tấn Bửu turėjo vicekirliaus titulą. 1827 m. jie buvo mobilizuoti į Vientianos karalystę Laose. 1833 m., kai Chakri Siamo armija įsiveržė į Kambodžą, didelė Kambodžoje dislokuotos Nguyen armijos dalis turėjo pasitraukti, kad slopintų Lê Văn Khôi sukilimą.
ir Nông Văn Vân sukilimas. 1834 m. imperatorius Minh Mangas pradėjo Kambodžos aneksiją po to, kai Siamo armija buvo priversta atsitraukti. Min Mangas mirė 1841 metų pradžioje. Siamas pradėjo antrą invaziją į Kambodžą. Nors 1845 m. Nguyenų armija sėkmingai atgavo Phnom Penh, Vietnamo imperatorius Thieu Tri siekė taikos su Siamu. 1847 m. kovo mėn. buvo pasirašyta Siamo ir Vietnamo taikos sutartis, dėl kurios 1848 m. Kambodža tapo nepriklausoma. Nuo 1802 iki 1862 m. Nguyenų armija taip pat susidūrė su 405 vidiniais maištais ir sukilimų nuo mažų iki didelių masto, daugiausia buvo Lê lojalistai, etninės mažumos ir kunigaikščiai. Imperijos armija palaipsniui pralaimėjo prieš Prancūziją ir Ispaniją Kočinčinos kampanijoje (1858-1862). Po Saigono sutarties (1874 m.) vietnamiečių kariniai vienetai Tonkinas buvo pašalinti ir pakeisti policijos pajėgomis.