Pirmoji pavadinta rūšis buvo rasta Mioceno maskalų faunoje Cottonwood Creek, Oregone. Pavadinta "Anchitherium ultimus", rūšis 1886 m. apibūdino žinomas paleontologas E. D. Cope'as, per Kaulų karus. 1906 m. tyrinėdamas Mascall formacijos arklinius, J. Gidley persikėlė į naują geną, kurį pavadino "Archaeohippus". Dėl stiprių bruožų panašumo 1932 m. W. D. Matthew geną laikė "Parahippus" pogene. Skirtingai nuo nuomonės, "Archaeohippus" 1933 m. patvirtino D.F. Bode ir kartu su "A. ultimus" jis įtraukė "A. mourningi" ir "A. penultimus". "Archaeohippus" apėmė visą Šiaurės Ameriką. Be Floridoje ir Oregone randamų žuvų, jų fosilijų buvo rasta ir Pietų Saskačevane (Kanada). Kitame jos teritorijos gale "Archaeohippus" buvo rasta taip toli į pietus kaip Mioceno Gaillard Cut vietinė buvusioje kanalų zonoje
Panamos. ""Archaeohippus" stenolophus", žinomas iš Oligoceno nuosėdos Saskačevane, nepriklauso "Archaeohippus", o "A. minimus" yra dviejų taksono junginys, kaip pažymėjo Osborn (1918), P3-M1 priklauso "A. ultimus" ir molarinė ir premolarinė priklauso didesniam, labiau išvestam arkliui. "Archaeohippus mannulus" ir "Arachaeohippus blackbergi" buvo iškastos Floridoje, konkrečiai "Thomas Farm Site".