Rašyti tęsinį šiam punktui - daugiau rezervuotų Tarybos narių paprašė, kad žemės reformos įstatymas nebūtų taikomas trejus metus, o ne 1865 m. balandžio mėn. Galiojimo terminas, ir Cuza sutiko. Argumentuodamas, kad Cuza sprendimas buvo "savo paties pasmerkimas ir įstatymo sutriuškinimas", Kogălniceanu nerimavo, kad valstiečiai, informuoti apie savo ateitį, nebegali būti įtikinami atlikti "corvées". Jis grasino Cuza atsistatydinimo, ir galiausiai sugebėjo įtikinti visas dalyvaujančias šalis, įskaitant opozicijos lyderį Kretzulescu, priimti įstatymo taikymą nuo 1865 m. pavasario. Cuza proklamacija "Către locuitorii sătești" ("Kaimo gyventojams") lydėjo rezoliuciją, kurią Kogălniceanu apibūdino kaip "Cuza politinį testamentą". Nepaisant šios priemonės, tokie veiksniai kaip augantis populiacija, sklypų pasidalijimas tarp palikuonių, valstiečių skolos ir ilgalaikis priklausomybė nuo pajamas iš dirbančių statinių, kartu su plačiai paplitusiomis turto nuomininkų spekuliacijomis ir atvejais, kai politinė korupcija buvo kenksminga žemės paskirstymui, padarė reformą beveik visiškai neveiksmingą ilgalaikėje perspektyvoje ir prisidėjo prie kaimo neramumų, kurie baigėsi 1907 m. valstiečių sukilimu.
- Taip.