Užpildykite šią frazę: Nuo 1983 iki 1993 Arafatas įsikūrė Tunise ir pradėjo keisti savo požiūrį nuo atviro konflikto su izraeliečiais į derybas. 1988 m. jis pripažino Izraelio teisę egzistuoti ir siekė dviejų valstybių sprendimo Izraelio ir Palestinos konflikte. 1994 m. jis grįžo į Palestiną, apsigyveno Gazos mieste ir propagavo palestiniečių teritorijų savarankiškumą. Jis dalyvavo derybose su Izraelio vyriausybe, kad užbaigtų konfliktą tarp jos ir PLO. Tai buvo:
1991 m. Madrido konferencija, 1993 m. Oslo susitarimai ir 2000 m. Kemp Deivido viršūnių susitikimas. 1994 m. Arafatas kartu su Izaoku Rabinu ir Šimonu Peresu gavo Nobelio taikos premiją už derybas Osle. Tuo metu Fataho palaikymas tarp palestiniečių sumažėjo, kai išaugo "Hamas" ir kiti kovotojai. 2004 m. pabaigoje, praėjus daugiau nei dvejiems metams, kai Izraelio kariuomenė jį iš esmės buvo uždarė Ramaloje, Arafatas pateko į komą ir mirė. Nors Arafato mirties priežastis tebėra spekuliacijų objektas, Rusijos ir Prancūzijos komandų atliktas tyrimas nustatė, kad nebuvo jokių nusikalstamų veiksmų.