Rašyti tęsinį šiam punktui - Eisenhower administracija skyrė didelį prioritetą Sovietų Sąjungos įtakos Rytų Europoje mažinimui ir Charles Douglas Jackson vadovaujant suintensyvino propagandinį karą. Jungtinės Valstijos 1951-1956 metais Rytų Europoje išleido daugiau kaip 300 000 propagandinių lakštų, o Radijas Laisva Europa siunčia transliacijas visame regione. 1953 m. sukilimas Rytų Vokietijoje
trumpai paskatino administracijos viltis, kad Sovietų Sąjungos įtaka sumažės, bet SSRS greitai sutriuškino sukilimą. 1956 metais Vengrijoje kilo didžiulis sukilimas. Po to, kai Vengrijos lyderis Imre Nagy pažadėjo daugiapartinės demokratijos įkūrimą ir pasitraukimą iš Varšuvos pakto, sovietų lyderis Nikita Chruščiovas išsiuntė 60 000 karių į Vengriją, kad sunaikintų sukilimą. Jungtinės Valstijos griežtai pasmerkė karinį atsaką, bet nesiėmė tiesioginių veiksmų, nusivylusios daugeliu Vengrijos revoliucionierių. Po revoliucijos Jungtinės Valstijos, skatindamos maištą, ėmė siekti kultūrinių ir ekonominių ryšių, kaip komunistinių režimų pakenkimo būdo. Tarp administravimo kultūros diplomatijos iniciatyvų buvo nuolatinės geros valios keliones, kurias vykdė "karys-muzikantas ambasadoriai" iš Septintosios armijos simfoninio orkestro.