Mohsenas Namjoo įvedė daug naujovių šiuo stiliumi nuo 1993 m., kai jis įžengė į Irano roko muziką. Nors ji drąsiai kalba, ji labai populiari. Irano "The New York Times" korespondentas Irane rašė, kad "kai kurie vadina jį Irano Bobu Dylanu". 2014 m. rudenį Namjoo dėstė "Revoliucija ir poetai: turinys ir forma Irano poezijoje". Gruodžio 13 d., ketvirtadienį, jis dalyvavo "Middle East Studies", Brown, organizuotoje diskusijoje apie protestinę muziką ir socialinius pokyčius, taip pat vadovavo kelioms Irano muzikos grupėms, kurioms buvo uždrausta groti savo šalyje, kurios pirmą kartą susirinko per Irano muzikos festivalį "Iran Underground" lapkričio 15 d. RISD auditorijoje. Šis renginys buvo dalis Brauno 250-osios metinės renginių. Mohsen Namjoo ypatingas stilius negalėjo būti kritiškai kritikuojamas dėl to, kad jam trūko pažinimo su muzikos pagrindais. Vieną ar du kartus Mohsen Namjoo šalininkai buvo kritikuojami Irane, ir posėdžiai buvo priversti būti atšaukti, o pats Mohsen Namjoo tylėjo. Skaitydamas Korano eilutes (suras al-Shams), Namjoo susidarė alergija sau. Kai kurios interneto svetainės pranešė apie tai, kad Teherano Aukščiausiasis Teismas nuteisė Namjoo penkeriems metams kalėjimo už šventojo Dievo įžeidimą, Korano eilutės (Shams daina) išjuokimą ir musulmonų Biblijos šmeižimą. BBC interviu jis neatmetė reporterių galimybės susieti nuteisimą su jo naujausiais darbais, įskaitant dykumos vaizdo įrašą (kurį jis pristatė protestuotojams per 2009 m. prezidento rinkimus).
)