1944 m. liepos mėn. Suzuki buvo paskirtas IJA 35-osios armijos vadu. Ši armija buvo sukurta Japonijos okupuotose Filipinuose, laukdama sąjungininkų bandymų užkariauti ir perimti Mindanao ir Visayan salos centrinėje ir pietinėje Filipinuose. Jį vadovavo Japonijos Keturioliktoji teritorijos armija, o būstinė buvo Sebu. Iš pradžių planuota kaip garnizonų pajėgos, kad ištvertų ilgalaikį išnaudojimo karą. Kai karo padėtis Ramiojo vandenyno fronte Japonijai tapo vis labiau beviltiška, Imperatoriškoji generalinė štaba įsakė didžiąją dalį IJA 35-osios armijos į Leyte kaip sustiprinimą Japonijos pajėgoms Leyte mūšyje
- Taip. 1944 m. spalio 20 d., kai amerikiečiai išsilaipino Leyte, "Suzuki" turėjo 45 000 karių, tačiau sąjungininkai iki gruodžio pabaigos sunaikino Japonijos pajėgas. Kai mūšis buvo pralaimėtas, išgyvenusiems vienetams buvo suteikta nepriklausoma vadovybė ir jiems buvo įsakyta eiti į žemę ir kaip įmanoma ilgiau vykdyti partizaninę kampaniją savo atitinkamose salose. 1945 m. kovo 24 d. Suzuki pabėgo į Cebu miestą, o kai 1945 m. kovo 26 d. amerikiečių pajėgos nusileido į Cebu, jis pasitraukė į kalnus ir iš ten bandė pasitraukti į Mindanao. Balandžio 8 d. jis gavo telegramą, kad jo padėjėjas, majoras Rijome Kawahara, buvo nužudytas ir kad Cebu miestas buvo užpuolęs. Nepaisant to, jis tęsė savo kelionę, kad pabėgtų, tačiau, kai jis bandė tai padaryti, jo laivai buvo užpulti lėktuvais, o 1945 m. balandžio 19 d. Suzuki žuvo mūšyje. Po mirties jis buvo paaukštintas į generolą.