Užbaigti šią frazę: Fuchida buvo svarbi figūra ankstyvojoje Ramiojo vandenyno karo dalyje, o jo rašytiniai pasakojimai, išversti į anglų kalbą ir paskelbti JAV, turėjo didelę įtaką. Tačiau Fuchidos pareiškimų apie įvairias temas teisingumas vėliau buvo abejotinas. Šis procesas Japonijoje prasidėjo 1971 metais, kai buvo išleistas Japonijos oficialus karo istorijos leidinys apie Midvejų mūšį, kuris aiškiai prieštaravo Fuchidos įvykių versijai. 2001 m. istorikai H.P. Willmott ir Haruo Tohmatsu savo "Pearl Harbor" knygoje atmetė Fuchidos versiją, kad jis reikalavo trečiosios bangos prieš Pearl Harbor degalų bakus, kaip "aštrą ir gėdingą savarankišką reklamą" dėl "episodo, kuris niekada neįvyko". Šią kritiką pakartojo istorikas Džonatanas Paršalas ir Markas Stilas knygoje "Tora! Tora! Tora! Perl Harboro 1941". Alano Zimmo 2011 m. "Ataka prieš Pearl Harbor: strategija, kova, miti, apgaulės" sustiprino ir išplėtė šią ankstesnę kritiką ir pridėjo naujų kaltinimų, įskaitant Fuchidos suklastotą mūšio žalos įvertinimą, kuris buvo pateiktas imperatoriui Hirohito. Vėliau Zimmas apkaltino Fuchidą meluojant apie svarbius sprendimus ir signalus, kuriuos jis padarė kaip streiko vadovas prieš pat ataką, tuo pačiu kaltindamas kitus dėl savo pačių klaidų. Kalbant apie Midvėjaus mūšį, Fuchidos pasakojimą apie japonų priešpuolių lėktuvų pasirengimą amerikiečių bombonešių ataka buvo ginčijamas istorikai Parshall ir Anthony Tully jų 2005 m. Darbe "", taip pat Dallas Isom "Midway Inquest", Craig Symonds "The Battle of Midway"., ir Evan Mawdsley, Mawdsley pažymėdamas, kad "Parshall ir Tully įtikinamai prieštarauja Fuchidai". Parshall taip pat ginčijo Fuchida nepatvirtintus teiginius apie dalyvavimą karo laive per
1945 m. Japonijos kapitulacijos ceremonija. Šią kritiką vėliau sustiprino Zimmas.