Epierės mūšis (1793 m. rugsėjo 15 d.) buvo pirmojo koalicijos kampanijos dalis, kurioje Prancūzijos respublikonų armija, vadovaujama François Christophe de Kellermann, kovojo su skaičiumi stipresne Sardinijos-Piedmonto karia, kuriai vadovavo princas Maurizio, Montferrato kunigaikštis. Austrijos vyriausiojo vadas Josephas Nikolasas De Vinsas 1793 m. rugpjūčio viduryje pradėjo Montferrato ofenzivą, siekdamas atgauti Savojos kunigaikštystę iš prancūzų. Nes prancūzai buvo susirūpinę
Liono apgulties metu piemontėnai atgavo didžiąją Maurienne ir Tarentaise slėnių dalį, tačiau jie buvo sustabdyti tik prieš Albertville ir Savojos atkovą. Rugsėjį Kellermanas pradėjo kontratempą, kurioje savo karius gudriai persikėlė iš vieno slėnio į kitą, kad atremtų piemontėnus. Epierėje prancūzai, vadovaujami Žano Deniso Le Dojeno, vietiniame mūšyje nugalėjo Kordono markizę. Spalio 8 d. piemontiečiai atsisakė visų savo laimėjimų ir pasitraukė į Grajos Alpių viršukalnes. Nepaisant pergalės, įtartini Paryžiaus politikai suėmė Kellermanną ir jis buvo įkalintas iki 1794 metų lapkričio.