Taip pat ir paskutiniuose Frydricho Didžiojo valdymo metais Hertzbergas atliko nemažą vaidmenį užsienio politikoje. 1772 m. savo atsiminimuose, pagrįstuose išsamiomis istorinėmis studijomis, jis gynė Prūsijos pretenzijas į tam tikras Lenkijos provincijas. Jis taip pat sėkmingai dalyvavo kaip publicistas derybose dėl Bavarijos paveldėjimo klausimo.
(1778) ir Tescheno taikos (1779). 1780 m. jis nesugebėjo palaikyti Prūsijos interesų, kai buvo išrinktas Miunsterio vyskupas. 1784 m. pasirodė Hertzbergo atsiminimai, kuriuose išsamiai nagrinėjama Fürstenbundo veikla. Jis gynė šį paskutinį Frydricho Didžiojo kūrinį, daugiausia siekdamas energingai reformuoti imperiją, nors Vokietijos vienybės idėja, žinoma, vis dar buvo toli nuo jo proto.