Rašyti tęsinį šiai pastraipai - Laikraštis nuolat mažėjo per ateinančius ketverius metus. Râpeanu šį reiškinį apibūdina kaip nukreipimo praradimą: "["Sămănătorul"] nebepatyrė to paties poveikio, nebegalėjo sukelti 1903-1906 m. susidomėjimo ar polemikos. Rumunijos literatūrai jis nieko naujo neatnešė. Galima sakyti, kad atsiskyręs nuo "Sămănătorul", N. Iorga pasiėmė savo sielą su savimi". Tarp paskutinių pagrindinių klausimų, turinčių įtakos žurnalio istorijai, buvo 1907 m. valstiečių sukilimas.
, kuriame buvo perkelta socialinė karalystės įtampa, o Dimitrie Sturdza nacionalinio liberaliojo kabineto smurtas. Sandqvist teigimu, tradicionalistinės perspektyvos "sunkiai susidūrė su realybe" per įvykius, todėl "beveik iš karto daugybė intelektualų [...], kurie anksčiau skatino ir pritarė Rumunijos posūkiui į Vakarus, ėmėsi regresinio požiūrio".