1971 m. jis baigė ketvirtą NL lenktynių įvarčių ir antrą lenktynių, vadovaudamas "Giants" su.288 vidurkiu, kai jie laimėjo Nacionalinės lygos vakarų titulą, uždirbdami savo pirmąją postseason vietą nuo 1962 m. Pasaulio serijos. Sužeistas krūtinukas apribojo jo žaidimą
1971 m. NLCS, jo vienintelis pasirodymas po sezono; jis buvo vėlyvojo įvarčio pakeitimas naujokui Dave Kingman 1 žaidime, ir nežaidė 2 žaidime prieš pradėdamas paskutines dvi rungtynes. Tą sezoną jis užėmė ketvirtą vietą NL MVP apdovanojimo balsavimo metu. 1972 m. Bonds'as surinko 118 bėgų, o tai buvo antrasis NL (trečias sezonas iš eilės, kai jis buvo antrasis įmuštų bėgų sąraše), o jo 26 namų bėgiai buvo devintasis grandinėje, o jo 44 pavogtos bazės buvo ketvirtos lygoje. 1973 m. jis užėmė trečiąją vietą MVP balsavime, pasiekus karjeros rekordą - 39 namo bėgimus, iš kurių 11 buvo žaidimo pradžia, ir antrą kartą vadovavo lygoje. 1973 m. "The Sporting News" pavadino jį NL metų žaidėju, o 1977 m. "TSN" Amerikos lygos žvaigždžių komandoje jis taip pat buvo pavadintas lauko žaidėju.