Pasak biografo Johno Eisenhauerio, invazija į Meksiką per Veracruzą buvo "iki to laiko ambicingiausia amfibijos ekspedicija žmonijos istorijoje". Operacija prasidėjo 1847 m. kovo 9 d. Veracruzo apgultimi.
, bendrą armijos ir karinio jūrų laivyno operaciją, kuriai vadovauja Skotas ir komodoras Deividas Koneris. Saugiai nusileidęs su savo 12 000 vyrų armija, Skotas apsupo Verakrusą ir pradėjo ją bombarduoti; Meksikos garnizonas kovo 27 d. pasidavė. Norėdamas išvengti masinio sukilimų prieš amerikietišką invaziją, Skotas pirmiausia siekė užsitikrinti katalikų bažnyčios bendradarbiavimą. Tarp kitų iniciatyvų, skirtų parodyti pagarbą bažnyčios nuosavybei ir pareigūnams, jis įsakė savo vyrams Verakruzo gatvėse pasveikinti katalikų kunigus. Užsitikrinus atsargas ir vežimus, Skoto armija pradėjo žygiuoti į Xalapą, miestą pakeliui į Meksikos miestą. Tuo tarpu Polkas išsiuntė Nicholaso Tristo, valstybės sekretoriaus Džeimso Buchanano vyriausiojo sekretoriaus, derėtis dėl taikos sutarties su Meksikos lyderiais. Nors iš pradžių Skotas ir Trista nesutarė, galiausiai jie susiformavo į glaudžius bendradarbius.