John Harald Westergaard gimė 1927 m. spalio 13 d. Putney, Londone, Otto ir Inger Westergaard; jo tėvai buvo danų, o tėvas buvo civilinis inžinierius. 1938 m., kai tėvai buvo ruošiasi išsiskirti, Westergaardas su motina persikėlė į Daniją ir buvo išsiųstas į Kopenhagos internatą.
ir jo motinos prisirišimas prie Danijos pasipriešinimo judėjimo per Antrąjį pasaulinį karą paskatino opoziciją valdžiai ir tikėjimą socializmu. Jis trumpai buvo cenzorius Britanijos armijoje, o po to baigė sociologijos studijas Londono ekonomikos mokykloje (LSE), kuri baigė 1951 m. Jis buvo Ruth Glass mokslininkas University College London, prieš persikeldamas į Notingemo universitetą 1955-56 metais. Vėliau jis grįžo į LSE kaip dėstytojas, o 1970 m. buvo paaukštintas į sociologijos skaitytojus. 1975 m. jis buvo paskirtas Keito Kelsolio įpėdiniu Šefildo universiteto sociologijos studijų katedroje. 1986 m. jis išėjo į pensiją, nes buvo sumažintas finansavimas ir sumažėjo studentų skaičius, dėl ko Šefilde buvo sustabdytas sociologijos laipsnio kursas. Jis ir Eric Sainsbury (socialinio administravimo katedros pirmininkas) buvo išleisti į ankstyvąją pensiją, kad būtų užtikrinta, jog jaunesni darbuotojai neprarastų darbo. Tuo tarpu jis 1982-1986 m. buvo socialinių mokslų fakulteto dekano pavaduotojas ir dekanas. Išėjęs į pensiją, jis liko susijęs su universitetu kaip emeritus profesorius; jis taip pat užėmė lankytojų pareigas ir dirbo Britanijos sociologijos asociacijos prezidentu nuo 1991 iki 1993 m. Jis taip pat buvo Socialinių mokslų akademijos akademikas.