1940 m. Prittas buvo išmestas iš Darbo partijos už tai, kad gynė
Sovietų invazija į Suomiją. Jo knyga "Ar karas turi plisti?" simpatizuoja sovietams ir privertė jį labai nemėgti Darbo partijos elito karo metu ir po jo. Po 1940 m. jis sėdėjo kaip nepriklausomas Darbo partijos narys, o 1945 m. visuotiniuose rinkimuose buvo perrinktas Hamersmito šiaurėje pagal tą pavadinimą, įgiję 63% balsų prieš oficialius Darbo partijos ir Konservatorių kandidatus. 1949 m. jis su keturiomis kitomis keliautojomis, įskaitant John Platts-Mills ir Konni Zilliacus, kurie taip pat buvo išmesti iš Darbo partijos dėl prosovietinių simpatijų, įkūrė Darbo nepriklausomą grupę. 1950 m. visuotiniuose rinkimuose visi Darbo nepriklausomos grupės nariai prarado savo vietas. Tuo metu Pritto opozicija Šaltam karui ir NATO padarė jį "nepopuliarią figūrą" Britanijoje.