1326 m. mirus Osmanui I, per šimtmetį Osmanų valdžia pradėjo plėstis į rytų Viduržemio jūrą ir Balkanus, iš pradžių lėtai, o vėliau rimtai. Gallipoli užimtas
1354 m. išjungė Bizantijos imperiją nuo jos žemyninių teritorijų; svarbus Salonikų miestas (kurių gyventojų skaičius tuo metu buvo didesnis nei Londono) 1387 m. buvo užgrobtas iš venecijiečių, o Turkijos pergalė Kosovo mūšyje 1389 m. veiksmingai pažymėjo Serbijos galios pabaigą regione, atverdama kelią Osmanų ekspansijai į likusią Europą.