1945 m. Emhartai vis dar gyveno Bischofshofene, netoli geležinkelio stotyje, į kurią Karl Emhartas buvo perkeltas 1936 m. Kai Vokietijos vyriausybė žlugo, ir prieš išsivadavimo pajėgas iš vakarų ir rytų atvyko į Austriją, Emhart buvo susirūpinęs, kad pro-nacių populistinių gangsteriai gali naudoti chaosą laikų kaip paslėpti žudyti žinomų socialistų, įskaitant ją. To nebuvo. Kol visi buvo susirūpinę dėl to, kas gali nutikti toliau, ji susivienijo su keletu kitų antinacių kolegų, su kuriais dirbo iki 1936 metų. Dabar jie persikėlė į savivaldybės rūmus ir pradėjo didžiulę rekonstrukcijos užduotį. 1945 m. gegužės pradžioje karas oficialiai baigėsi.
ir visas Salcburgo regionas buvo perkeltas į JAV karinę okupaciją. Mariją Emhart amerikiečių pareigūnas išsiuntė namo iš miesto rūmų su raminančiu paaiškinimu, kad "politinė bendruomenė yra vyrų reikalas". Politinė veikla pagal įstatymą nebebuvo apribota nacionalsocialistų partijos nariams, o 1945 m. gegužės 11 d. ji prisijungė prie SPÖ laikinosios vadovavimo komandos visai Salcburgo provincijai. Iš tiesų ji buvo vienintelė moteris, dirbanti grupėje, kurioje buvo daug vyrų. Kartu jie dirbo su partijos infrastruktūros atkūrimu visoje provincijoje, o Emhart taip pat pritaikė savo oratorijos įgūdžius, kad pristatytų daugybę kalbų naujai atnaujintos partijos vardu. Be to, ji atstatė savo politinį profilį. Lapkritį ji buvo išrinkta SPÖ nare. Tuo metu parlamente buvo tik 26 nariai. 25 iš 1945 m. lapkričio 25 d. į ją išrinktųjų buvo vyrai.