Parašykite šio skyriaus tęsinį - Navarro tikriausiai gimė Garde Navarros Roncal slėnyje. Apie jo vaikystę mažai žinoma. Savo karinę karjerą jis pradėjo tarnaudamas kardinolui Juanui de Aragonui iki 1485 metų. Jis kovojo prieš barbarų piratus Italijoje kaip kondotjeris. 1499 m. jį įdarbino Gonzalo Fernandezas de Córdoba, o 1500 m. jis dalyvavo Kefalonijos užėmime ir apgulime. Jis išrado miną, ir jo meistriškas minų panaudojimas leido perlaužti turkų tvirtovės sienas. Jis tęsė savo tarnybą Gonzalo Fernandez de Cordobai ir nuvyko į Neapolį, 1502 m. Apsaugė Kanosą ir 1503 m. Tarantą nuo prancūzų. Jis prižiūrėjo Cerignola mūšio laukinių įtvirtinimų statybą.
, kuris leido Gonzalo Fernández de Córdoba laimėti mūšį su Nemours hercogu Louis d'Armagnac balandžio 28 d. Jis vaidino svarbų vaidmenį Ispanijos pergalėje prie Garigliano upės 1503 m. gruodžio 29 d. Ir už savo tarnybą buvo įkurtas Oliveto grafas. 1507 m. grįždamas į Ispaniją, jis dalyvavo kardinolo Cisneroso ekspedicijose į Šiaurės Afriką. Navarro padėjo užimti Peñón de Vélez de la Gomera 1508 m. Per mūšį jis panaudojo savo sukurtą plūduriuojančią bateriją. Jis 1509 m. kovojo už Mazalquivir (Mers-el-Kébir) ir Oraną. Navarro asmeniškai vadovavo ispanų pajėgoms užkariaujant Bougie (Béjaïa), Alžyrą, Tunisą, Tlemceną ir Tripoliją 1510 m. 1511 m. išgirdęs apie naują karą su Prancūzija, jis grįžo į Italiją. 1512 m. jis sukūrė keletą lengvųjų vežimų su lengvomis artilerijos dalimis, skirtomis smogti priešo formacijoms.