Rašykite šio skyriaus tęsinį - Po mamelukų pergalės prieš mongolų Ilkhanate prie Ain Jalut
1260 m., kai, kaip pranešama, dalyvavo 500 armėnų riterų ir jų palydovų pajėgos, mamelukų kariuomenė pradėjo daugybę pražūtingų puolimų prieš Kilikijos Armėnijos karalystę, Ilkhanato sąjungininkę ir klestinčią krikščionišką valstybę, ribojantį Rytų Viduržemio jūrą. Pažymėtina, kad 1266 m., kai nebuvo mongolų sąjungininkų ir karaliaus Hetumo I, kuris keliavo į Karakorumą, kad paprašytų pagalbos, armėnai patyrė smarkų pralaimėjimą, kai Mamelukų armija Mari, netoli Darbsak, staiga juos apėmė. 1275 m. mamelukų sultonas Baibaras įsiveržė į Kilikijos Armėniją, išgrobė jos sostinę Sį (bet ne citadelę) ir sugriovė karališkąjį rūmus. Jo plėšikai žudė kalnų slėnių gyventojus ir paėmė daug grobį. Ajaso uosto miestą sunaikino ir sudegino mamelukų kolona, o maždaug 2000 frankų ir armėnų gyventojų nuskendo bandydami pasislėpti uoste esančiuose laivuose. Kilikijos lyguma buvo apleista, o jos gyventojai buvo nužudyti arba paimti į nelaisvę. Pasak liudininkų, tik tie, kurie pasislėpė įtvirtintose vietose, išvengė žudymo. Tarso miestas taip pat buvo sugriautas. Tuo tarpu armėnų kilmingumas, daugiausia saugus kalnų tvirtovėse, susibūrė su karaliumi Leonu II (Hetumo I sūnumi) ir pulkininku Sempadu.