Rašykite šio skyriaus tęsinį - Kadafis 1977-aisiais pavertė Libiją nauja socialistine valstybe, vadinama "Jamahiriya" ("masų valstybė"). Jis oficialiai ėmė simbolišką vaidmenį valdant, tačiau išliko ir kariuomenės, ir Revoliucijos komitetų, atsakingų už policijos bei disidentų slopinimą, vadovu. 1970-aisiais ir 1980-aisiais Libijos nesėkmingi pasienio konfliktai su Egiptu ir Čadu, parama užsienio kovotojams ir tariama atsakomybė už Lockerbie sprogdinimą Škotijoje vis labiau izoliuoja ją pasaulinėje arenoje. Ypač priešiški santykiai su Jungtinėmis Valstijomis, Jungtine Karalyste ir Izraeliu, dėl kurių 1986 m. JAV bombardavo Libiją ir Jungtinių Tautų ekonominės sankcijos. Nuo 1999 m. Gaddafi vengė panarabizmo ir skatino susitaikymą su Vakarų šalimis ir panafrikanizmo; jis buvo Afrikos Sąjungos pirmininkas nuo 2009 iki 2010 m. 2011 m. Arabų pavasario metu Rytų Libijoje prasidėjo protestai prieš plačiai paplitusią korupciją ir nedarbą. Situacija virto pilietiniu karu, į kurį NATO įsikišo kariniu būdu.
prie Nacionalinės pereinamojo laikotarpio tarybos (NTC), kuri yra prieš Kadafį, pusėje. Vyriausybė buvo nuversta, o Gaddafi pasitraukė į Sirtą, tik kad jį sučiupo ir nužudė NTC kovotojai.