Jis susipažino su Helen Poteat, kai buvo Veiko miške. Ji buvo universiteto prezidento dr. Williamo Louiso Poteato duktė ir Stallingso klasikos profesoriaus sesuo. Mokyklinio amžiaus metu jie buvo meilužiai. 1916 m. baigė Veiko miško koledžą ir gavo darbą, rašydamas reklamos kopijas vietiniam įdarbinimo biure. Jis buvo toks įsitikinęs savo proza, jis prisijungė prie Jungtinių Valstijų jūrų rezervo 1917 metais. 1918 m. balandžio 24 d. jis išvyko iš Filadelfijos į Prancūziją laive "Henderson". Prancūzijoje jis tarnavo būrio vadu 3 batalionui, 5 jūrų pėstininkų, kovoje prie Château-Thierry. Jis buvo sužeistas kojoje Belleau miško mūšyje.
po to, kai birželio 25 d. užpuolė priešo kulkosvaidžių lizdą. Maldavus gydytojams neatkirpti jo, jis grįžo namo ir dvejus skausmingus metus atgaivino Bruklino karinio jūrų laivyno ligoninėje. Vėliau jis ją sugadino, kai nukrito ant ledo, o 1922 metais ji buvo amputuota. Po daugelio metų jam taip pat teko amputuoti likusią koją. Stallingsas ir Poteatas susituokė 1919 m. kovo 8 d.; jie susilaukė dviejų dukterų, Silvijos (gimusi 1926 m.) ir Dianos (gimusi 1931 m.), o 1936 m. išsiskyrė. 1928-1929 m. jie atstatė Poteat House netoli Yanceyville, Šiaurės Karolinoje. Per Heleną jo teta vedė dailininkę Ida Isabella Poteat.