Apibendrinti straipsnį:  Trumpas muzikos garso vadovas, Pauliaus Simpsono. (Robinson £9.99) Daugelį metų maniau, kad tai buvo Vera Lynn's "We'll Meet Again", kurią jie planavo transliuoti, kai nukrito atominės bombos, bet pagal Paul'ą Simpson'ą, šiame esminiame vadove apie ikoninį filmą, kai branduolinis smūgis yra neišvengiamas, BBC ketina užpildyti radijo bangas dainomis iš "The Sound Of Music". Ciniški žmonės tvirtins, kad klausydamiesi "Do-Re-Mi" ir "Mano mėgstamiausių dalykų" jie taps nepaprastai nekantrūs užmiršti. Vis dėlto likusios valdžios atstovai nuoširdžiai tiki, kad "palaikysime tam tikrą normalumo veidą", parodydami mus nuolat optimistiškam Von Trappsui. Visada buvo lengva pasijuokti iš "trejų valandų vienuolių jodlinimo", o pats Kristoforas Plummeris šį filmą pavadino "Muko garsas". Bet aš jį myliu, galbūt todėl, kad prieš 50 metų mano močiutė mane šešis kartus nuvedė į "Capitol Cinema" Kardifą. " Muzikos garsas " galėjo būti visai kitoks, jei Osmondų šeima būtų užimusi vietą filme. Aš visada pasislėpdavau po sėdynėle, kai naciai vaikščiojo aplink vienuolyną, ir iki šios dienos aš nemačiau to fragmento, kai vienuolės sabotuoja mašinas. Tai buvo filmas, kuris patraukė dominuojančius vyrus turinčias moteris - visus tuos žvilgsniausius kapitoną Von Trapp, kurie tikėjosi, kad jų vakarienė bus ant stalo. Mano močiutė ir milijonai tokių kaip ji, norėtų būti Džulija Endrjū, supjaustų užuolaidas, kad suktų drabužius, įkristų į ežerus linksminimui, maištaudama važiuotų dviračiu po kaimą, piknikuotų ir apskritai nesirūpintų namų ruošos ir namų prievolių. Savo neįtikėtinai ir neaiškiu būdu, "The Sound Of Music" buvo novatoriškas feministinis šauksmas, ir paprastos moterys, kurios neturėjo nė menkiausio supratimo apie tai, ką Germaine Greer kalbėjo, jį priėmė ir su juo susitapatino. Pirmoji "Simpsono" knygos staigmena yra tai, kad istorija prasideda Anglijoje. Von Trappų palikuonys buvo inžinierius Robertas Whiteheadas, gimęs Boltonas 1823 metais. Jis išvyko dirbti į užsienį į Milaną ir...
Von Trapsai buvo inžinieriaus iš Boltono palikuonys. Agata ir kapitonas Von Trapas susituokė 1911 metais ir susilaukė septynių vaikų. Vaikų motina mirė nuo skarlatinos karštligės 1922 metais. Filmas, tačiau, kai kuriais aspektais nesilaiko tikrosios istorijos.