Jis tvirtino, kad kilęs iš Teukerio, Telamono sūnaus ir Ajakso pusbrolį, o jo šeima ilgai valdė Salaminą, nors jo vaikystėje Salamisą valdė fenikiečiai, todėl jis buvo ištremtas. Kilikijoje Evagoras surinko 50 pasekėjų ir 410 metais slapta grįžo, kad užimtų sostą. Tikėdamasis, kad galiausiai persų atsakas atgaus Kiprą, jis ugdė atėniečių draugystę, o po Konono pralaimėjimo Aegospotami mūšyje
Jis suteikė jam prieglobstį. Ilgą laiką jis taip pat palaikė draugiškus santykius su Persija ir užsitikrino Atėnų pagalbą prieš Spartą. Jis dalyvavo 394 m. pr. m. e. Knido mūšyje, kuriame jis suteikė daugumą išteklių ir kuriame spartiečių laivynas buvo nugalėtas dėl jo pastangų, ir už šią tarnystę atėniečiai pastatė jo statulą šalia Konono statulą Ceramicus. Tačiau Evagoras ir persų santykiai tapo įtempti. Nuo 391 m. jie praktiškai kariavo. Padedamas atėniečiams ir Egipto karaliui Hakorui (Akoriui), Evagoras išplėtė savo valdžią į didžiąją Kipro dalį, perėjo į Mažąją Aziją, užėmė keletą Fenikijos miestų (įskaitant Tirą) ir įtikino kilikiečius sukilti.