Užpildykite šią frazę: Škotijos nacionalinė partija gavo pirmąją vietą Vestminsterio parlamente 1945 m. ir 1970-aisiais tapo nacionaline partija, 1974-aisiais pasiekusi 11 parlamentarų. Tačiau 1979 m. surengtas referendumas dėl perleidimo buvo nesėkmingas, nes jis nepasiekė reikiamos 40 procentų rinkėjų paramos (nepaisant to, kad nedidelė dauguma balsavo už pasiūlymą), o SNP 1980-aisiais metais žlugo rinkimuose. 1989 m. Thatcher vadovaujamos konservatorių vyriausybės įvedus Bendrijos mokestį (dar plačiai žinomą kaip "polis mokestis"), metus anksčiau nei likusi Jungtinėje Karalystėje, prisidėjo prie augančio judėjimo dėl tiesioginės Škotijos kontrolės vidaus reikalams. 1997 m. Naujosios leiboristų partijos rinkimų pergalę vadovavo du Škotijoje gimę ministrai pirmininkai: nuo 1997 m. iki 2007 m. Tony Blair (augęs Škotijoje) ir nuo 2007 m. iki 2010 m. Gordon Brownas, kurie atvėrė kelią konstituciniams pokyčiams. 1997 m. rugsėjo 11 d., minint 700-ąsias Stirlingo tilto mūšio metines, Blairo vadovaujama leiboristų vyriausybė vėl surengė referendumą dėl devokacijos klausimo. 1999 m. buvo įsteigtas Škotijos parlamentas. Koalicinė vyriausybė, kuri tęsėsi iki 2007 m., buvo suformuota tarp leiboristų ir liberalų demokratų, o Donaldas Dewaras tapo pirmuoju ministru. Naujas Škotijos parlamento pastatas, esantis šalia Holyrood House Edinburge, atidarytas 2004 metais. Nors iš pradžių nepasiekė savo 1970-ųjų viršūnės Vestminsterio rinkimuose, Škotijos nacionalinė partija turėjo daugiau sėkmės Škotijos parlamento rinkimuose su jų mišrių narių proporcinio atstovavimo sistema. 1999 m. ji tapo oficialiąja opozicija, 2007 m. - mažumos vyriausybe, o 2011 m. - daugumos vyriausybe. 2014 m.
nepriklausomybės referendume rinkėjai atmetė nepriklausomybę, pasirinkdami likti Jungtinėje Karalystėje. 2015 m. Vestminsterio rinkimuose Škotijos nacionalinė partija laimėjo 56 iš 59 Škotijos mandatų, tapdama trečiąja didžiausia partija Vestminstere.