Parašykite šio straipsnio tęsinį - Po pirmojo Činditų ekspedicijos, reguliariųjų pajėgų treniruočių ir Činditų pavyzdžio bei naujos divizijos taktikos dėka, XIV armijos reguliarūs daliniai pradėjo suvokti ir džiunglių, ir priešo matmenis. Kai 1943 m. pabaigoje japonai pradėjo Arakanų puolimą, jie įsiveržė į sąjungininkų linijas, kad užpulti 7-ąją Indijos pėstininkų diviziją iš nugaros ir užpuolė divizijos būstinę. Priešingai nei anksčiau, kai taip atsitikdavo, sąjungininkų pajėgos tvirtai stovėjo prieš ataką, o atsargos buvo nukreiptos į juos parašiutu. Vasario 5 - 23 d. vykusiame "Admin Box" mūšyje japonams nepavyko peržengti sunkiai apsaugoto "Admin Box" perimetro. Japonijos atakos buvo nukreiptos į centrinį frontą, bet vėl britų pajėgos pasitraukė į Imfalo gynybinę bazę, o Kohimos redutai
- Taip. Grįždami į gynybines pozicijas aplink Imfalą, pirmaujančios britų formacijos atrado, kad jų atsitraukimą nutraukė japonų pajėgos, bet skirtingai nei anksčiau, jie laikėsi pozicijos, kad jei japonai buvo už jų, tada jie buvo taip pat atkirsti kaip ir britai. Kovos žemėlapiai keliuose, vedančiuose į Imfalą, primena marmuro pyragą, nes abi pusės naudojosi džiunglėmis, kad aplenktų viena kitą. Kitas svarbus britų pakeitimas buvo oro paramos panaudojimas kaip puoliminio ginklo, pakeičiančio artileriją, ir kaip logistinės priemonės, skirtos vyrams ir įrangai vežti. Pavyzdžiui, 5-oji Indijos pėstininkų divizija buvo iškrauta tiesiai iš dabar ramesnio Arakano fronto į centrinį frontą ir per kelias dienas po atvykimo pradėjo kovoti. Pasibaigus kampanijos sezonui, Kohima ir Imphal buvo atlaisvinti, o japonai buvo visiškai atsitraukę.