Rašykite šio skyriaus tęsinį - Japonijos 31 divizijos puolimas prie Kohimos
buvo brangi nesėkmė, galiausiai privertusi ją katastrofingai atsitraukti. Japonijos 33-oji, 15-oji ir 1-oji divizijos patyrė panašų likimą Imfale. Japonijos ir jų sąjungininkų pajėgos prarado mažiausiai penkiasdešimt tūkstančių žuvusiųjų. Ankstesniais metais musonų laikotarpiu buvo ramybė, bet ne šiais metais (1944-45 m.). Komandoje nuspręsta, kad atėjo laikas nukreipti taikinius į Japonijos armijos širdį Birmoje. Generolas Williamas "Bill" Slimas per musoninius mėnesius planavo persekioti nugalėtus japoniškus Kohimoje ir Imfalo lygumose su 5-ąja Indijos pėstininkų divizija po Tiddimo keliu ir 11-ąja Rytų Afrikos divizija po Kabaw slėniu, kol abu prisijungė prie Kalemyo. Kitas puolimų planas buvo sutelktas į Centrinės Birmos okupaciją, taip pat į pietus iki Mandalai, kad būtų galima išnaudoti toliau į pietus ir sunaikinti japonų pajėgas Šebos lygumose, į šiaurę nuo Irravaddy, kur gali būti naudojami šarvai. sąjungininkų pajėgos peržengė Čindviną, o abiejų 14-osios armijos korpusų (IV ir XXXIII korpusų) generolai judėjo į pasirinktas mūšio zonas, o tai nustebino japonus, nes jie nesitikėjo jokių didelių operacijų per musonų laikotarpį. Keturioliktoji britų armija dabar susidūrė su didžiule kliūtimi (Irravaddy), kurią dengė ryžtingi japonai. Irravadi upė viduje yra plati ir išpilta klastingų ir besikeičiančių smėlio juostų. Priešingas tiesioginis perėjimas būtų buvęs labai brangus, tačiau sėkmės procentas būtų buvęs mažas.