Užpildykite šią frazę: Penki metai, per kuriuos Rechbergas buvo užsienio reikalų vadovas, apėmė karą su Piemontu ir Prancūzija, sukilimą Lenkijoje, bandymą reformuoti Vokietijos Konfederaciją per Frankfurto Fürstentagą ir Austrijos-Prūsijos karą su Danija. Po pralaimėjimo
Magenta Rechberg lydėjo imperatorių į Italiją, ir jis turėjo susidurti su krize, kurią sukėlė karas, už kurį jis nebuvo atsakingas. Jis ėmėsi nuolaidų Vengrijai ir Lenkijos klausimu ir buvo atsakingas už Austrijos prisijungimą prie Vakarų valstybių aljanso. Vokietijos klausimu Rechbergo politika buvo kompromisinė. Jis visiškai nepritaria Fürstentago projektui. Projektą imperatoriui Francui Juozapui pasiūlė jo žentas, Thurn und Taxis paveldimasis kunigaikštis, o preliminarūs susitarimai buvo padaryti be Rechbergo pranešimo. Kai galiausiai jam buvo pranešta, jis pateikė savo atsistatydinimą, kuris nebuvo priimtas, ir lydėjo imperatorių į nesėkmingą susitikimą Frankfurte (1863 m. rugpjūčio mėn.). Rechbergo bandymas vėlesnėje ministrų konferencijoje Niurnberge sukurti Vokietijos lygą be Prūsijos taip pat buvo nesėkmingas, ir dabar jis grįžo į politiką, kurią priešinantis Schmerlingui jis visą laiką gynė, taikos susitarimą tarp Prūsijos ir Austrijos kaip būtiną konfederacijos reformos pirmąjį etapą.