Užpildykite šią frazę: Fašizmas Bulgarijoje tapo įtakingas 1930-aisiais, kai parlamentinė demokratija žlugo. Gegužę
1934 m. Bulgarijoje įvykdytas valstybės perversmas, kurį vykdė Zveno karinė organizacija, padedama Bulgarijos kariuomenės, kuri visiškai panaikino politines partijas. Dėl to nedidelė Bulgarijos nacionalsocialistų darbininkų partija išnyko. Tačiau 1935 m. Balandžio mėn. pareigūnai buvo pakeisti caro Boriso. Nuo to laiko caras nusprendė perimti valdžią į savo rankas, o 1939 m. buvo surengti nepartijiniai rinkimai. Tai buvo kažkokia "karališkoji diktatūra", panaši į tą, kurią 1929-1931 metais įgyvendino Aleksandras I Jugoslavijoje. 1940 m., kai Bulgarija pradėjo naują karą Axis pusėje, režimas buvo institucionalizuotas sukurdamas fašistinio tipo masinį jaunimo judėjimą, pavadintą Branniku. Nepaisant to, kad ši organizacija tapo daugybe, Bulgarijoje nebuvo sukurta korporacinė ekonominė sistema, būtina fašizmui, taip pat nebuvo sukurta jokių suaugusių kolegų, tokių kaip profesinės sąjungos ar milicijos. Bulgarijoje antižydų propaganda palaipsniui sustiprėjo, o tai lėmė antisemitinių įstatymų priėmimą. Borisas III bijojo, kad šios organizacijos bus naudojamos kaip spaudimo priemonė iš Vokietijos ir siekė apriboti jų kontaktus su vokiečių pareigūnais. 1943 m. Borisas mirė ir jo vietą užėmė regento taryba, o kitąmet ji buvo nuversta, todėl šalis dabar buvo sąjungininkų pusėje. 1944 m. rugsėjį Zveno ir prieš Axis Tėvynės frontas surengė naują valstybės perversmą. Taigi fašizmas Bulgarijoje pasirodė žymiai mažiau sėkmingas nei per Antrąjį pasaulinį karą Rumunijoje, Vengrijoje, Kroatijoje ar Serbijoje.