Po 1417 m. popiežystė nesiryžta naudoti kryžiaus žygių politiniams tikslams, galbūt pripažindama, kad bažnyčia neturi pakankamai lėšų didelėms armijoms finansuoti, beprasmiškumą ir žalą, kurią jie padarė tiek popiežiškumui, tiek kryžiaus žygiams. Tik popiežius Julijus II Italijoje tęsė kryžiaus žygius. Tačiau religiniai kryžiaus žygiai prieš čehų husitus tęsėsi
1420, 1421, 1422, 1427, 1431 m. ir tarp 1465 ir 1471 m.