Jaruzelski tapo Lenkijos vieningos darbininkų partijos pirmuoju sekretoriumi ir Lenkijos lyderiu po trumpo Stanislaw Kania vienerių metų kadencijos. Kania pirmtakas Edwardas Gierekas paliko Lenkiją labai įsiskolinusi, priimdamas paskolas iš užsienio kreditorių, o šalies ekonomika beveik žlugo, kai Jaruzelski tapo valstybės vadovu. Lenkijos bankroto metu dėl pagrindinių prekių trūkumo buvo įvestas racionalizavimas, kuris tik prisidėjo prie įtemptos socialinės ir politinės padėties. Gyvenimo ir darbo sąlygų blogėjimas sukėlė masų pyktį ir sustiprino antikomunistines nuotaikas; Solidarumo judėjimas taip pat gavo paramą, kuri nerimavo Lenkijos centrinį komitetą ir Sovietų Sąjungą, kuri Solidarumą laikė grėsme Varšuvos paktui. Baiminasi sovietų intervencijos, panašios į Vengrijoje (1956) ir Čekoslovakijoje (1968)
1981 m. gruodžio 13 d. Jaruzelski Lenkijoje įvedė karo padėtį, kad sutriuškintų antikomunistinę opoziciją. Karinė hunta, komendanto valanda ir kelionių apribojimai truko iki 1983 m. liepos 22 d.