Apibendrinti straipsnį:  (CNN) Pasaulis stebi, kas gali pasirodyti kaip istorinis tarptautinės diplomatijos pasiekimas - arba, lygiai taip pat lengvai, nusivylęs nesėkmė - kai derybininkai šią savaitę susirenka ramiajame ežero krantų mieste Lozanoje, Šveicarijoje, kad iki kovo 31 dienos sudarytų branduolinį susitarimą su Iranu. Štai kai kurie svarbiausi dalykai, kuriuos reikia žinoti artėjant Iranui branduolinių derybų terminui: 1. Kelias į Lozaną buvo ilgas. Šis naujausias derybų ratas yra dalis proceso, kuris vyksta jau dvejus metus, per tiek viešus, tiek privačius diplomatinius kanalus. 2013 m. įtampa tarp pasaulinių jėgų ir Irano šiek tiek sumažėjo po to, kai buvo išrinktas reformistas Irano prezidentas Hassanas Rouhani, kuris pažadėjo nutraukti tarptautinių sankcijų Iranui ekonomiją. Tų metų lapkritį penkių nuolatinių Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos narių - Jungtinių Valstijų, Jungtinės Karalystės, Prancūzijos, Rusijos ir Kinijos - bei Vokietijos pareigūnai pradėjo derybas su Irano pareigūnais Šveicarijoje ir pasirašė tai, kas tapo žinoma kaip Ženevos susitarimas arba Bendras veiksmų planas, siūlant Iranui ribotą sankcijų atleidimą mainais į tai, kad ta šalis sumažintų savo branduolinės programos aspektus. Susitarimas buvo paskelbtas kaip tarpinis žingsnis link didesnio, visapusiškesnio susitarimo, kuris dar labiau sumažintų ekonominį spaudimą Iranui ir suteiktų šešioms pasaulio galybėms, bendrai vadinamoms P5+1, tam tikrų garantijų, kad Irano branduolinė programa yra taikinga, kaip ji teigia. Po Bendrojo veiksmų plano sudarymo buvo surengti keli derybų raundiai, siekiant pasiekti šį išsamų susitarimą. Tačiau šis tarpinis susitarimas buvo dvejopai pratęstas, nes šalys nesilaikė ankstesnių galutinio susitarimo terminų. Antrasis. Nėra jokių garantijų, kad jie pasieks susitarimą. Nors abi pusės gali gauti naudos iš potencialaus susitarimo, jie taip pat turi tam tikrų "raudonų linijų", kurių jie nenori kirsti - raktas...
2013 m. Tarp šešių pasaulio valstybių ir Irano sudarytas laikinasis susitarimas buvo pratęstas du kartus. Šalys siekia susitarti dėl pagrindinio susitarimo arba galutinės sutarties pagrindinių principų iki kitos savaitės. Septynios šalys sėdi prie derybų stalo, bet kitos, pavyzdžiui, Izraelis, seka iš išorės.