Vienintelis Italijos pajėgumas, kuris buvo svarbus sąjungininkams, buvo Italijos karališkasis laivynas ("Regia Marina"), tuo metu ketvirtas pagal dydį laivynas pasaulyje. 1940 metų lapkritį Didžiosios Britanijos Karališkasis jūrų laivynas išprovokavo Italijos laivyną Tarante.
kuris sužalojo pagrindinius Italijos karinius laivus. Nors Italijos laivynas nesukėlė rimtų žalos, kaip buvo baiminamasi, jis Viduržemio jūroje išsaugojo didelę Britanijos Karalysčių jūrų pajėgas. Šis laivynas turėjo kovoti su Italijos laivynu, kad Britanijos Karalysčių pajėgos Egipte ir Artimuosiuose Rytuose nebūtų atskirtos nuo Britanijos. 1941 m. Italijos kontroliuojamoje Kastelorizo saloje prie Turkijos krantų Italijos pajėgoms pavyko atremti britų ir australų pajėgas, bandančias užimti salą per operaciją "Absstention". 1941 m. gruodį Aleksandrijoje (Egipte) Italijos pajėgos surengė slaptą ataką, kai Italijos nardytojai britų karo laivams pritvirtino sprogmenis, dėl kurių buvo sunkiai pažeisti du britų karo laivai. Tai buvo žinoma kaip Aleksandrijos puolimas. 1942 m. operacijos "Harpoon" metu Italijos karinis jūrų laivynas smarkiai smogė britų konvojų flotei, bandžiusiai pasiekti Maltą, ir nuskendo kelis britų laivus. Laikui bėgant, sąjungininkų kariniai jūrų laivynai padarė didelę žalą Italijos laivynui ir sugadino vienintelį Italijos pranašumą prieš Vokietiją.