Po to, kai 1911-ųjų gruodį Roaldas Amundsenas užkariavo Pietų ašigalį, Šakltonas, kuris pats siekė šio pasiekimo, buvo priverstas persvarstyti savo polinius siekius. Jis tikėjo, kad "antarktikos kelionių pagrindinis tikslas - iš jūros į jūrą perplaukti Pietų poliarinį žemyną" - lieka. Šakletonas, remdamasis Škotijos tyrinėtojo Williamo Spiers Bruce'o anksčiau parengtais planais, su pagrindine savo grupe planavo nusileisti kuo toliau į pietus, prie Vedelo jūros pakrantės. Po to jo transkontinentalinė komanda žygiuotų į pietus, į Šiaurinį ašį, o toliau - per poliarinį aukštumų lygmenį ir nusileidžia per Beardmoro ledyną (kurį Šakletonas atrado 1909 metais).
) į Didįjį ledų barjerą. Paskutinė jų kelionė - per barjerą į Makmurdos sąsiaurį prie Rosso jūros pakrantės.