1989 m. lapkričio mėn. gatvės protestuotojai peržengė sieną, o po to laimingi piliečiai per naktį (ir vėliau) ją išardė. Greitai paaiškėjo, kad sovietiniai kariai, stebėję, negavo jokių įsakymų įsikišti, tuo tarpu protestuotojų skaičius sparčiai augo, padedant įkvėpimui medijos prastai valdymui senstančios Rytų Vokietijos partijos vadovybės. (Pirmasis partijos sekretorius Erich Honeckeris, mirtinai sergantis, kelias savaites anksčiau buvo priverstas atsistatydinti iš partijos vadovybės dėl įvykių gatvėse greičio ir tuo metu nežinomų Vokietijos visuomenės politiniu požiūriu mirtino Kremliaus paramos praradimo.) Günteris Gausas priklausė kariai, kuris matė ankstesnį Rytų vokiečių bandymą atsikratyti sovietų remiamos tironijos, kuris baigėsi labai kitaip, dar 1953 metais.
- Taip. Jis pasveikino sienos pabaigą su didžiuliu džiaugsmu, kuris buvo visiškai neapsimetęs. Tačiau per ateinančius dvylika mėnesių jis vis labiau siaubėsi, matydamas, kaip Helmuto Kohlo vakarietiškoji vyriausybė, savo kvazikolonijinį susivienijimo procesą vykdydama, jo manymu, serija rimtų ir labai pagrindinių politinių klaidų, tęsė skubiai.