Bandydama išlaikyti ar atkurti savo kolonijų Amerikose kontrolę, Ispanijos imperija per Ispanijos Amerikos nepriklausomybės karus ir po jų dislokavo keletą ekspedicinių pajėgų. Didžiausia iš šių pajėgų, vadinama "Costa Firme ekspedicinės armijos" ir sudaryta iš daugiau nei 10 000 karių, vadovaujamų generolo Morillo, ėmėsi ispanų atgimimo Naujojoje Granadoje.
(1815-16 m.). Nuo 1812 iki 1817 m. pajėgos taip pat buvo išsiųsti į Naująją Ispaniją. Vėliau, po Meksikos nepriklausomybės 1821 m., iš Kubos buvo išsiųstas ispanų garnizonas užimti paskutinį Ispanijos Meksikos postą, San Juano de Ulúa tvirtovę; ši jėga ten išliko iki 1825 m. pasidavimo. Galiausiai Isidro Barradas Valdés vadovaujamos pajėgos 1829 m. bandė atgauti Meksikos kontrolę.