Rašykite šio skyriaus tęsinį - tuo tarpu Bukarešto žlugimas
Rumunija buvo padalinta: karalius Ferdinandas, jo vyriausybė ir kariuomenė išvyko į vakarų Moldaviją, kur jie tęsė pasipriešinimą; Valachijos pietuose konservatorius Lupu Kostaki ir jo sąjungininkai toleravo arba bendradarbiavo su vokiečių okupacija. Mariu buvo vienas iš Kostaki bendradarbių, o 1918 m. sausio mėn. buvo paskirtas Valokijos vyskupijos, ortodoksų institucijos, sekretoriumi. Jo katalikiškumas buvo atskleistas visuomenei, todėl jis buvo priverstas atsistatydinti po kelių dienų. Po kelių savaičių Marghilomanas buvo pakviestas suformuoti kabinetą ir derėtis dėl taikos su Centrinėmis jėgomis (kuris buvo pasirašytas 1918 m. gegužę). Mariu manė, kad Marghilomanas buvo Romėnijai duotas iš dangaus: "jis sugebėjo ginti dinastiją ir apsaugoti armiją nuo nusiginklavimo". Jis dalyvavo 1918 m. rinkimuose, užėmė vietą Senate už Ilfovo apygardą ir atnaujino savo darbą dėl bažnyčių suvienijimo. Jo pagrindinės pastangos buvo paremti Šiaurės Dobružo rumunus, kuriuos Rumunija faktiškai perdavė Didžiajai Bulgarijai. Mariu Theodorian pasiūlė, kad ortodoksų rumunų, priverstinai integruotų į Bulgarijos ortodoksų tikėjimą, apsaugotų save masiniu atsivertimu į katalikybę.