1940 m. balandžio 9 d. nacistinė Vokietija įsiveržė į Norvegiją ir užėmė Norvegijos pakrantės uostus nuo Oslo iki Narviko. Pagrindinis Norvegijos kariuomenės lauko artilerijos ginklas, kuris susidūrė su invazijos pajėgomis, buvo "Ehrhardt Model 1901". Per du kovų Norvegijos kampanijos mėnesius Norvegijos lauko artilerijos dalis labai patyrė organizacinių sunkumų. Sunkumai iš dalies atsirado dėl to, kad per septynis mėnesius iki invazijos buvo mobilizuota labai mažai artilerijos. Norvegijos neutralumo apsaugai įdarbinti vienetai buvo daugiausia aprūpinti šautuvais, lengvais ir sunkiomis kulkosvaidžiais. Po vokiečių invazijos kilo sumaištis ir chaosas. Norvegijos pajėgos buvo mobilizuojamos tik improvizaciniais būdais, turėdamos ribotą atsargų kiekį ir mažai laiko tinkamai organizuoti savo pajėgas prieš pradėdami mūšį su vokiečiais. Tik Šiaurės ir Vakarų Norvegijoje vienetai (6-oji divizija Šiaurės Norvegijoje ir 4-oji brigada Vakarų Norvegijoje) turėjo laiko tvarkingai mobilizuotis. Dėl to, kad Norvegijos kariuomenėje visiškai trūko specialių prieštankių šautuvų, 1901 m. modeliai buvo priverstinai naudojami kaip improvizuotas prieštankas Rytų Norvegijos mūšiuose. Lauko šautuvai buvo naudojami tiesioginės šaudymo režime artimu atstumu prieš vokiečių tankus. Visi 12 1901 m. modelių lauko šautuvų, kurie buvo konvertuoti į motorizuotą transportą, buvo dislokuoti į Šiaurės Norvegiją karo pradžioje, keturi Tromso apygardoje ir aštuoni rytinėse Finnmarko dalyse. Septyni iš šių ginklų buvo naudojami
Narviko frontas, remiantis Norvegijos priešpuolią prieš Eduardo Dietlo Gebirgsjägers.