Roesia de Verdun ankstyvojo gyvenimo prieš santuoką duomenys yra labai maži. De Verdun buvo Nikolao de Verduno iš Altono, Stafordšyro ir Klementijos dukra, Filipo le Boteler dukra ir įpėdinė, per kurią Klementija de Verdunams perdavė Stoke Farthingo ir Wilsfordo dvarus. Ji taip pat buvo Williamo Percevalo de Somery našlė. Sutartis dėl santuokos buvo sudaryta 1225 m. rugsėjo 4 d. Ji buvo antroji Theobald le Botiller žmona. Kaip jo antroji žmona, jos penki vaikai nebuvo jo žemių įpėdiniai, tačiau jie galėjo būti jos įpėdiniais, todėl ji ir jie išlaikė savo šeimos vardą. Kai jos vyras 1230 m. Poitou mirė per anglų invaziją į Prancūziją
, de Verdunas reikalavo jos paveldėjimo ir mokėjo mokesčius, kad būtų leista likti neištekėjusi. Ji kreipėsi, kad būtų vienintelė moteris ir išlaikytų savo nepriklausomybę. Karalius 1233 m. Balandžio mėn. įgaliojo Morisą Fitzgeraldą suteikti jai jos žemes. 1236 m. ji pastatė Castleroche, septynias mylias į šiaurės vakarus nuo Dundalko, kad apgintų savo žemes. Ji įgijo stiprią ir galingą reputaciją. Tačiau ji taip pat buvo labai ištikima. 1239 m. de Verdunas įkūrė Leicesteršyre Augustino prieoriją Grace Dieu Priory. Tačiau laikui bėgant spaudimas susituokti vėl padidėjo, kol de Verdun nusprendė tapti vienuole. 1242 m. Ji buvo Grace Dieu bendruomenės narė. 1247 m. mirusi, jos sūnus paveldėjo visą turtą. Nors iš pradžių ji buvo palaidota vienuolyne, po vienuolynų išardymo Beltono kaimo gyventojai ją palaidojo savo kaime.