Užbaigiu šią frazę: Sovietų Sąjungos karinė istorija prasidėjo po 1917 metų spalio revoliucijos, per kurią bolševikams atėjo į valdžią. 1918 m. naujoji vyriausybė suformavo Raudonąją armiją, kuri tada nugalėjo įvairius savo vidaus priešus 1917-22 m. Rusijos pilietiniame kare. 1918-1921 metais Raudonoji armija patyrė pralaimėjimus Lenkijos-Sovietų kare (1919-1921 m.) ir Estijos (1918-1920 m.), Latvijos (1918-1920 m.) bei Lietuvos (1918-1919 m.) nepriklausomybės karuose. Raudonoji armija
1939 m. lapkričio mėn. įsiveržė į Suomiją; kovojo 1939 m. gegužės-rugsėjo mėn. Khalkhin Golo mūšiuose (kartu su sąjungininke Mongolija) prieš Japoniją ir jos kliento valstybę Mančukuo; jis buvo dislokuotas, kai Sovietų Sąjunga, susitarusi su nacių Vokietija, 1939 m. rugsėjo mėn. dalyvavo įsiveržusi į Lenkiją ir okupavo Baltijos šalis (1940 m. birželio mėn.), Besarabiją (1940 m. birželio mėn. - liepos mėn.) ir Šiaurės Bukoviną (1940 m. birželio mėn. - liepos mėn.) (iš Rumunijos). Antrojo pasaulinio karo metu Raudonoji armija tapo pagrindine karine jėga, nugalėjusi nacių Vokietiją ir užėmusi Mandžiuriją. Po karo ji okupavo Rytų Vokietiją ir daugelį Vidurio ir Rytų Europos valstybių, kurios tapo Sovietų bloko palydovinėmis valstybėmis.