Užrašykite šio straipsnio tęsinį - Per daugelį metų Milaną valdė kelios šalys, todėl Milano kultūra yra eklektiška ir skolinasi elementų iš kitų šalių, įskaitant Austriją, Ispaniją ir Prancūziją. Šių vietų ir Milano panašumą galima pastebėti kalbose, architektūroje, virtuvėje ir bendroje šių šalių kultūroje. XVIII amžiuje Austrijos valdžia paskatino didesnę miesto kultūrinį, politinį, socialinį ir ekonominį gyvenimą, dėl to buvo įkurtos daug svarbių meno institucijų, taip pat prisidėjo prie miesto architektūros. Po Italijos suvienijimo 1861 m. Milanas tapo pagrindiniu naujojo karalystės pramonės ir kultūros centru; XIX a. pabaigoje miestas užėmė šalies ekonominės sostinės poziciją, o Roma buvo vyriausybės vieta, todėl tai buvo pagrindinis šalies politinis ir administracinis centras. XX a. pabaigoje ir pradžioje miestas tapo svarbiu architektūros centru (didelio Art Nouveau įtakos, be to, pabrėžta 1906 m. Pasaulio parodoje, kuri buvo surengta mieste), ir išliko žinomu miestu, susijusiu su pagrindine intelektualinė scena. Po Antrojo pasaulinio karo Italijos ekonomikos stebuklas, arba "il boom", labai paveikė Milaną ir pritraukė imigrantų bangą iš pietinės Italijos, ieškančių darbo klestinčiame mieste. Tuo metu svarbus finansų ir dizaino centras, metropolis aštuntajame dešimtmetyje tapo pagrindine mados sostine. 2000-aisiais Milanas vis dar išlieka vienu iš svarbiausių šalies kultūros, žiniasklaidos ir ekonomikos centrų, laikomas antruoju šalies miestu; jo įžymybė yra išplečiama visame pasaulyje ir pripažįstama kaip "Alfa" pasaulinis miestas. Miestas taip pat surengė "Expo 2015".
- Taip. Milanas tradiciškai vadinamas Italijos "moralinės sostinės", ypač dėl miesto darbo etikos.