Katedra buvo pastatyta tuo metu, kai dauguma vietinių kantoniečių, patyrę Pirmojo ir Antrojo Opiumo karo
Europos Sąjunga, vis dar išliko ksenofobiška. Tarp abiejų pusių dažnai buvo įtampa, o konfliktus ir ginčus dažnai sprendė vyskupas ar Prancūzijos konsulas, tiesiogiai perduodamas klausimus vyresniems provincijos ar Pekino pareigūnams. 1880 m. rugpjūčio 11 d. net už bažnyčios tvoros esančiuose namuose kilo gaisras. Vietos gyventojai bandė gauti vandens iš šulinių, esančių katedros statybos aikštelėje, bet darbininkai jiems atsisakė. Ginčas virto mūšiu ir keli žmonės buvo sužeisti po to, kai Qing vyriausybė ėmėsi griežtų veiksmų. Galų gale ginčas buvo išspręstas, kai vietos bendruomenė kompensuodavo bažnyčia už tariamai sugadintus namus ir pavogtą turtą chaoso metu.