1882 m. Šiaurės Borneo kompanija nusprendė atvesti Hakka darbininkus iš Longchuan apygardos, Guangdong. 1883 m. balandžio 4 d. pirmoji 96 "Hakka" partija atvyko į Kudatą, vadovaujama Luo Daifeng (Hakka: Lo Tai Fung). Vėlesniais dešimtmečiais Hakka imigrantai apsigyveno visoje valstijoje, o jų pagrindiniai gyventojų centrai buvo Kota Kinabalu (tuomet žinomas kaip Jesselton) ir jo apylinkėse (Tuaran, Penampang, Ranau, Papar, Kota Belud rajonuose, taip pat mažesniu mastu į Kota Marudu), o didelė mažuma gyveno Sandakan (daugiausia buvę Taipingo revoliucionieriai).
) ir kitos didelės populiacijos kituose miestuose ir rajonuose, ypač Tawau, Tenom, Kuala Penyu, Tambunan, Lahad Datu, Semporna, Sipitang, Beaufort, Keningau ir Kudat. Britų nuomone, Šiaurės Borneo vystymasis buvo per lėtas, todėl 1920 m. jie nusprendė paskatinti Hakka imigraciją į Sabahą. 1901 m. bendras Kinijos gyventojų skaičius Sabah buvo 13897; 1911 m. jis išaugo 100% iki 27801. Hakka imigracija pradėjo mažėti per Antrąjį pasaulinį karą ir 1940-ųjų pabaigoje sumažėjo iki nereikšmingo lygio.