Prieš IV amžių pr. Kr. Makedonija buvo maža karalystė už didžiųjų Atėnų, Spartos ir Tebų miestų-valstybių dominuojamų teritorijų ribų ir trumpai priklausė Achaemenidų Persijai. Argeado karaliaus Filipo II (359-336 m. pr. Kr.) valdymo metu Makedonija užkariavo žemyninę Graikiją ir Trakijos Odrizijos karalystę per užkariavimus ir diplomatiją. Su reformuota armija, kurioje buvo falangės, naudojančios "sarissa" šikną, Filip II įveikė senąsias Atėnų ir Tebų galias 338 m. pr. Kr. Filipo II sūnus Aleksandras Didysis, vadovavęs Graikijos valstybių federacijai, pasiekė savo tėvo tikslą valdyti visą Graikiją, kai sunaikino Tebas
po to, kai miestas sukilo. Vėliau Aleksandras per savo užkariavimo kampaniją nugalėjo Achaemenidų imperiją ir užkariavo teritoriją iki Indų upės. Trumpai jo imperija buvo galingiausia pasaulyje - galutinė helenistinė valstybė, pradėjusi naują senovės graikų civilizacijos laikotarpį. Naujai užkariautose šalyse klestėjo graikų menas ir literatūra, o filosofijos, inžinerijos ir mokslo pažanga išplito į didžiąją senovės pasaulio dalį. Ypač reikšmingas buvo Aleksandro mokytojo Aristotelo indėlis, kurio raštai tapo Vakarų filosofijos kertiniu akmeniu.