Užpildykite šią frazę: Tibetą 1720 m. valdė Kinijos Čingų dinastija.
išvarė Džungaro kanato pajėgas. Tačiau XIX a. pabaigoje Kinijos valdžia Tibete buvo tik simbolinė. 1911-1912 m. po Sinhajaus revoliucijos Tibeto milicija pradėjo staigmenų ataką prieš Čingų garnizoną, dislokuotą Tibete po Sinhajaus Lhasos neramumų. Po Qing dinastijos žlugimo 1912 m. Qing pareigūnai Lhasoje buvo priversti pasirašyti "Trijų taškų susitarimą" dėl Qing pajėgų pasidavimo ir išvarymo iš Tibeto centro. 1912 m. pradžioje Kinijos Respublikos vyriausybė pakeitė Čingų dinastiją kaip Kinijos vyriausybę, o nauja respublika tvirtino savo suverenitetą visose ankstesnės dinastijos teritorijose, kuriose buvo 22 Kinijos provincijos, Tibetas ir išorinė Mongolija. Šis reikalavimas buvo numatytas Qing imperatoriaus atsistatydinimo imperatoriškame edicte, kurį šešerių metų Xuantong imperatoriaus vardu pasirašė imperatorė našlė Longyu: "...tęsiamas penkių rasių, manču, han, mongolų, hui ir tibetiečių teritorijos vientisumas į vieną didelę Kinijos Respubliką" (...). 1912 m. priimta laikinoji Kinijos Respublikos Konstitucija konkrečiai nustatė naujosios respublikos pasienio regionus, įskaitant Tibetą, kaip neatsiejamą valstybės dalį.