Gimęs Buenos Airėje, Argentinoje, Bergoglio jaunatvėje kurį laiką dirbo išmetėju ir prižiūrėtoju, o vėliau baigė chemijos studijas ir dirbo maisto mokslo laboratorijos techniku. Po sunkios ligos jis 1958 metais buvo įkvėptas prisijungti prie Jėzaus draugijos (jezuitų). 1969 m. jis buvo įšventintas katalikų kunigu, o 1973-1979 m. buvo Argentinos provincijos jėzuitų viršininkas. 1998 m. jis tapo Buenos Aireso arkivyskupu, o 2001 m. popiežius Jonas Paulius II jį įkūrė kardinolu. Jis vadovavo Argentinos Bažnyčiai 2001 m. Gruodžio riaušėms Argentinoje. Néstor Kirchner ir Cristina Fernández de Kirchner administracijos jį laikė politiniu varžovu. Po popiežiaus Benedikto XVI atsistatydinimo 2013 m. vasario 28 d.
kovo 13 d. išrinko Bergogliją savo įpėdiniu. Savo vardą jis pasirinko Pranciškaus vardu šv. Pranciškaus iš Asizio garbei. Visame savo viešajame gyvenime Pranciškus buvo žinomas dėl savo nuolankumo, Dievo gailestingumo, tarptautinio matomumo kaip popiežius, rūpinimosi vargšais ir įsipareigojimo. Jis buvo mažiau formalus nei jo pirmtakai, pavyzdžiui, apsisprendęs gyventi Domus Sanctae Marthae svečių namuose, o ne apaštališkojo rūmų pastatuose, kuriuos naudojo ankstesni popiežiai.