Po Yazid ir jo vyriausiojo sūnaus ir įpėdinio, Mu'awiya II, mirties 683 ir 684 m. Dauguma Sirijos provincijų ir karinių apygardų pripažino anti-Umayyad Abd Allah ibn al-Zubayr iš Mekos kalifu. Banu Kalb, senieji Sufyanidų gentiniai sąjungininkai (Umayyadų linija kilusi iš Yazid tėvo, Umayyadų kalifato įkūrėjo Mu'awiya I), kurių valdžioje jie užėmė privilegijuotas pozicijas kalifo rūmuose, subūrė Umayyadų lojalistines gentis Sirijoje, kad paskyrtų Mu'awiya II pakaitalą. Damaske tarp omejų rėmėjų ir priešininkų vykusiuose kaltinimuose gubernatorius Dahhak ibn Qays al-Fihri, kuris palaikė Ibn al-Zubayr, suėmė Yazid pusbrolį Walid ibn Utba ibn Abi Sufyan, bet jį išlaisvino Abd Allah, jo brolis Khalidas ir jų kalbitų rėmėjai. Kalbų vadas Ibn Bahdal buvo Yazid pusbrolis, jis pasiūlė Kalidą ir Abd Allahą kaip savo kandidatus į kalifo postą. Dėl Halido ir Abd Alacho jaunimo jam priešinosi kiti lojalistai. Vietoj to buvo paskirtas tolimas Umajų giminaitis Marvanas ibn al-Hakamas, kuris vadovavo Umajų karinėms pastangoms prieš pro-Zubayridų gentis Sirijoje, nugalėdamas jų lyderių Dahhaką Marj Rahito mūšyje.
684 metais.