Vienas iš pirmųjų sutarčių dėl sienų vakariniame sektoriuje buvo išduotas 1842 m. Po Dogra (Tibeto karo). 1834 m. Ladakas buvo įtrauktas į Džamo valstiją. 1841 m. jie įsiveržė į Tibetą su kariuomene. Kinijos pajėgos nugalėjo sikhų armiją ir savo ruožtu įžengė į Ladaką ir apgulė Lehą. 1842 m. rugsėjo mėn. Kinijos ir sikų pajėgos pasirašė sutartį, kurioje buvo numatyta, kad nesilaikoma kitų šalių sienų. 1846 m. britai nugalėjo sikus
rezultatas buvo Ladako suverenumo perleidimas britams, o britų komisarai bandė susitikti su Kinijos pareigūnais, kad aptartų jų dabar bendrą sieną. Tačiau abi pusės buvo pakankamai patenkintos tuo, kad tradicinė riba buvo pripažinta ir apibrėžta natūraliais elementais, o sienos nebuvo demarkavusios. Abiejų kraštutinių pakraščių - Pangongo ežero ir Karakoramo prožemio - ribos buvo pakankamai aiškiai apibrėžtos, tačiau Aksai Čino sritis tarp jų buvo beveik neapibrėžta.