Piso buvo atleistas visuotinėje amnestijoje ir, regis, sutiko su Cezario pergale. Bet kai diktatoriaus nužudymas 44-aisiais sukėlė Antrosios triumvirato karą,
jis prisijungė prie Cezario žudikų "Liberatorų", prisijungęs prie Gaijaus Kasijaus Longino (Kasjuso) ir Marcus Junijaus Bruto Jaunesnio (Bruto) armijų. 42 m. jie buvo nugalėti sunkiame Filipų mūšyje, kuriame dalyvavo 200 000 kareivių. Piso vadovavo kariuomenei kampanijos metu, tačiau jo tiksli vaidmuo nežinomas. Jis vėl buvo atleistas ir grįžo į Romą, kur atsisakė dalyvauti politinėje arenoje, kurią kontroliavo Cezario įpėdinis Cezaris Oktavianas (būsimasis Augustas).