Jungtinių Valstijų karinis jūrų laivynas išsiuntė karinius laivus į Skapą, kad jie prisijungtų prie Didžiojo Britanijos flotilės, naikintuvus į Kvinstouną, Airijoje, ir povandeninius laivus, kad padėtų saugoti konvojus. Į Prancūziją taip pat buvo išsiųsti keli JAV jūrų pėstininkų pulkai. Britų ir prancūzų norėjosi, kad amerikiečių pajėgos būtų panaudotos sustiprinti jų karius, kurie jau buvo mūšio linijose, o ne švaistyti trūkstamą laivybą, atnešančius atsargas. Generolas Johnas J. Pershingas, Amerikos ekspedicinių pajėgų (AEF) vadas, atsisakė suskaidyti amerikiečių dalinius, kad jie būtų naudojami kaip užpildymo medžiaga. Išimtis yra tai, kad jis leido afrikiečių amerikiečių kovos pulkus naudoti Prancūzijos divizijose. Harlemo Hellfighters kovėsi kaip Prancūzijos 16-osios divizijos dalis ir už savo veiksmus Château-Thierry, Belleau Wood gavo vieneto Croix de Guerre
, ir Sechault. AEF doktrinoje buvo reikalaujama naudoti frontinius puolimus, kuriuos jau seniai atmetė Didžiosios Britanijos imperijos ir Prancūzijos vadai dėl didelių gyvybių nuostolių.