Walkeris praleido savo pirmuosius laivyno metus iš pradžių Britanijos vandenyse, 1779 m. invazijos metu, o vėliau Šiaurės Amerikos vandenyse, kur jis matė veiksmus daugumoje lemiamų karo laivyno mūšių, ypač Chesapeake, St. Kitts ir Saintes
- Taip. Prieš pasibaigiant karinėms veikloms jis pasiekė leitenanto laipsnį ir tarpkarinius metus praleido keliaujant žemynas. Grįžęs į tarnybą, kai prasidėjo karas su prancūzais, jis vėl dalyvavo daugelyje svarbiausių to laikotarpio karinių jūrų pajėgų veiksmų. Jo karjera beveik baigėsi, kai jis buvo apkaltintas nepagelbėjęs įsakymų, dėl ko buvo atleistas iš karinio jūrų laivyno, tačiau jis buvo grąžintas laiku, kad galėtų parengti planą, kaip nugalėti maištininkus Spitheade ir Nore. Jis vadovavo vienam laivui Kemperdono mūšyje, kitam - Kopenhagos mūšyje, už savo veiksmus Nelsonas jį pagyrė.