1809 m. viršutinė Peru, dabartinė Bolivija, buvo sukurta dvi huntos, atsakant į padėtį Ispanijoje; greitas Limos ir Buenos Aireso vicekaralių atsakas sutriuškino sukilimą, o viršutinė Peru pateko į Peru vicekaraliaus kontrolę, kuri ją tvirtai gynė. Kitąmet pats Buenos Airas suformavo juntą, kuri nušovė vietinį vicekarį iš valdžios. Junta, kuriai pirmininkavo Cornelio Saavedra, išplėtė savo veiklą, įtraukdama kitų provincijų atstovus, ir tapo žinoma kaip "Junta Grande" arba "Didžioji Junta". Junta Grande surengė dvi kampanijas, siekdama pritraukti paramą revoliucinėms Buenos Aireso idėjoms. Pirmasis iš jų buvo bandymas užkariauti viršutinį Peru. Pirminė pergalė Suipacha mūšyje sukėlė perversmus ir karališkųjų pergalę Huaqui mūšyje. Antroji kampanija buvo sutelktas į Asuncioną, esančią kaimyniniame Paragvajuje. Buenos Airas į Asuncioną pasiuntė 1100 karių, vadovaujamų generolo Manuelo Belgrano, tikėdamasis, kad jie bus sutikti kaip išlaisvintojai; vietoj to jie buvo nugalėti Paraguarí
vietinių paragvajų pajėgų. Tada rojalistas gubernatorius Asuncionas susirūpino savo vyrų lojalumu ir demobilizavo nugalėtojus. 1811 m. gegužę sukilėliai nuvertė gubernatorių, o netrukus buvo paskelbta Paragvajaus nepriklausomybė.