Tampere buvo daug svarbių Suomijos politinių įvykių XX a. pradžioje centras; pavyzdžiui, 1905 m. Rusijos socialdemokratinės darbo partijos (RSDLP), vadovaujama Vladimiro Lenino, konferencija vyko Tampere Darbininkų salėje, kur, be kita ko, buvo nuspręsta pradėti ginkluotą sukilimą, kuris galiausiai lėmė 1917 m. Spalio revoliuciją Rusijos imperijoje. Taip pat 1905 m. lapkričio 1 d. per visuotinį streiką Keskustori buvo paskelbta garsi "Raudonoji deklaracija". 1918 m., kai Suomija tapo nepriklausoma, Tampere vaidino svarbų vaidmenį, nes buvo viena iš strateginių svarbių Suomijos Socialistinės Darbininkų Respublikos (FSVR) vietų Suomijos pilietinio karo metu.
(1918 m. sausio 28 d.-gruodžio 15 d.); miestas buvo svarbiausias Suomijos pramonės miestas XX amžiaus pradžioje, turėjęs didžiulę dirbančią populiaciją. Per karą Tampere buvo raudona tvirtovė, kuriai vadovavo Hugo Salmela. Baltųjų pajėgos, vadovaujamos generolo Mannerheimo, užėmė miestą po Tampere mūšio ir 1918 m. balandžio 6 d. suėmė apie 10 000 raudonųjų belaisvių.