Įrašykite šio skyriaus tęsinį - 1905 m. Baigęs studijas, jis tapo Giurgiu prancūzų kalbos ir literatūros mokytoju. 1907 m. jis persikėlė į Traiano vidurinę mokyklą Turnu Severine, kur dirbo iki 1920 m. Tarp jo mokinių buvo būsimas literatūros kritikas Šerbanas Cioculescu, kuris jį prisiminė kaip griežtą drausmininką. Vasaros atostogų metu, vienas ar su mokiniais ir mokytojais, jis keliavo į meno muziejus Austrijoje, Vokietijoje, Italijoje ir Prancūzijoje. 1907 m. Rumunijos valstiečių sukilimui jis pareiškė savo paramą.
1917 m. sausio mėn. Pirmojo pasaulinio karo metu, pasmerkęs vokiečių okupacinę valdžią, jis buvo vienas iš šešiasdešimties intelektualų ir biurokratų, kurie buvo suimti Turnu Severine. Po to Oprescu buvo išsiųstas į Bulgariją, kur jis buvo įkalintas stovykloje, o po kelių mėnesių buvo paleistas. Vėliau jis tapo profesoriumi Klužo universitete, kuris buvo įsikūręs regione, kuris buvo Rumunijos jurisdikcijoje, kai Transilvanija susijungė su Rumunija. Kluže jis toliau dėstė prancūzų kalbą ir literatūrą, taip pat įkūrė ir vadovavo meno istorijos seminariui. Studijuodamas specializuotuose kursuose Prancūzijoje, jis susisiekė su Henri Focillon, kurio biografiją jis vėliau parašė, o laiškai Oprescu buvo paskelbti po jo mirties.