1858 m. vasarį jis vadovavo Rytų divizijai Nensijoje, o vėliau Chalonų stovyklai nuo 1858 m. birželio 1 d. 1859 m. balandžio 22 d. jis gavo 3-ojo Alpių armijos korpuso vadovybę ir dalyvavo Italijos kampanijoje nuo balandžio iki liepos, pereidamas per Toriną, Dorialą, Balbą, Magentą ir Solferiną. Jis išsiskyrė per
Magento mūšis (1859 m. birželio 4 d.) ir buvo pagrindinis laimėtojas Solferino mūšyje 1859 m. birželio 24 d.