Čia Leninas atgaivino savo polemiką prieš menševikus, kurie prieštaravo dėl jo pasisakymų už smurtinį eksproprijavimą ir vagystes, tokias kaip 1907 m. Tifliso banko apiplėšimas
, kurį bolševikų buvo naudojant finansuoti savo veiklą. Leninas taip pat labai kritikuodavo Bogdanovą ir jo rėmėjus; Bogdanovas tikėjo, kad Rusijoje proletariato viduje turi būti sukurta socialistinė kultūra, kad jie taptų sėkminga revoliucine transporto priemone, o Leninas pritarė socialistinės inteligencijos avangardijai, kuri galėtų vadovauti darbininkų klasėms revoliucijoje. Be to, Bogdanovas, paveiktas Ernesto Macho, tikėjo, kad visos pasaulio sąvokos yra santykinės, o Leninas laikėsi ortodoksinio marksistinio požiūrio, kad pasaulyje yra objektyvi realybė, nepriklausoma nuo žmogaus stebėjimo. Nors 1908 m. Balandžio mėn. Bogdanovas ir Leninas kartu išvyko atostogauti į Gorkio vilą Capri, Italijoje, grįžęs į Paryžių, Leninas paskatino bolševikų frakciją susiskaldyti tarp jo ir Bogdanovo pasekėjų, kaltindamas pastarąjį nukrypstant nuo marksizmo.