Jis buvo karūnos lauko sekretorius nuo 1732 m., Podolio voivodystės voivodas nuo 1736 m. iki 1762 m. (su atotrūkiu nuo 1750 m. iki 1756 m.). 1735 m. jis gavo prestižinį Baltojo erelio ordiną. Drąsus karys, nuo 1752 m. užėmė karūnos lauko hetmano laipsnį. Jis buvo svarbus Varšuvos karališkojo rūmų politikas ir vienas iš pagrindinių liberum veto rėmėjų 1764 m. parlamento posėdyje, kai jis tapo žinomas dėl savo ginčo su Szymon Konarski. 1767 m. parlamento (Repnin Sejm) metu
) jis priešinosi kunigaikščio Nikolai Repnino - Rusijos ambasadoriaus Bendrijoje - kišimui į Lenkijos vidaus reikalus. Reaguodamas į tai, jis buvo pagrobtas kartu su sūnumi Sewerynu ir dar dviem žymiais Lenkijos politikais Rusijos agentų ir įkalintas Kalūgoje. Išlaisvintas 1773 m. Balandžio mėn. dėl savo nuopelnų buvo paaukštintas į Didžiojo karūnos hetmano laipsnį, tačiau to paties metų lapkritį atsistatydino.