1940 m. spalio 28 d. Italija paskelbė karą Graikijai
, tikėjosi greitos pergalės, bet invazija žlugo ir italų buvo stumti atgal į Albaniją. Kai karas tęsiasi, 1941 m. Balandžio 6 d. Vokietija buvo priversta įsikišti, kad padėtų savo kovojamam sąjungininkui. Mažą Graikijos pajėgas, ginančias Metaxas liniją Graikijos ir Bulgarijos pasienyje, nugalėjo gerokai geriau apginkluoti ir skaičiškai pranašesni vokiečiai. Vokiečių įsiveržimas į Graikiją pavertė tolesnį pasipriešinimą Albanijos fronte beprasmišku, baigdamas Graikijos mūšį Ašies valstybių naudai. Graikiją okupavo Vokietija, Italija ir Bulgarija. Skirtingai nei Italija ir Vokietija, Bulgarija valdė ne Rytų Makedoniją ir Vakarų Trakijos dalis, kurias kontroliavo per graikų bendradarbiaujančius, bet prijungė šią teritoriją, kad suformuotų Belomorijos provinciją. Bulgarų kalba tapo privaloma visais administraciniais klausimais, taip pat švietime ir liturgijoje. Verslininkai buvo priversti priimti bulgarų partnerius arba net perduoti savo turtą bulgarų kontrolei. Siekdami skatinti bulgarizaciją, buvo sukurta bulgarų klubų visose didžiuosiuose miestuose. Pirmoji pasipriešinimo organizacija Šiaurės Graikijoje buvo įkurta 1941 metų gegužę; "Eleutheria" (Laisvė) suvienijo žmones iš visų politinių sluoksnių, pradedant komunistais ir baigiant Venizelistais. Grupė buvo trumpalaikė, nes vidaus politiniai nesutarimai ir Ašies žvalgybos tarnybų darbas slopino jos veiklą, tačiau komunistų vadovaujamo Nacionalinio išsivadavimo fronto (EAM) ir jos Graikijos liaudies išsivadavimo armijos (ELAS) grupės toliau atsirado regione.