Italija, kaip Antantos sąjungininkė, po karo pasiekė kai kuriuos teritorinius laimėjimus; tačiau italų nacionalistai buvo įsiutę, kad Jungtinės Karalystės ir Prancūzijos pažadai užtikrinti Italijos įėjimą į karą nebuvo įvykdyti taikos susitarime. 1922-1925 m. Fašistinis judėjimas, vadovaujamas Benito Mussolinio, Italijoje užėmė valdžią nacionalistine, totalitarinė ir klasine kolaboracija, kuri panaikino atstovaujamąją demokratiją, represuoja socialistines, kairiųjų ir liberalų jėgas, ir vykdė agresyvią užsienio ekspansijos politiką, kuria siekiama sukurti nepriklausomą pasaulio valdžią. 1935 m. balandžio mėn. Vokietija ėmėsi kovoti su Italija, kuri buvo iš anksto sudaryta kaip pagrindinė šalis, kad užtikrintų laisvą pasaulio valdžią. Prieš tai, kai Vokietija buvo įgijusi Italiją, Italija ėmėsi kovos su Prancūzija, Prancūzija, Prancūzija, Italija, Italija, Prancūzija, Italija, Italija, Italija, Prancūzija, Italija, Italija, Prancūzija, Italija, Italija, Prancūzija, Italija, Italija
Prancūzija