Kai kurie japonai laikinai gyveno su Kanzaki tarpukariuose. Kai 1941 m. gruodį japonai įsiveržė į Kiribati, Kanzaki ir jo padėjėjas Suzuki buvo vieninteliai japonai, gyvenantys Kiribati. Kanzaki buvo įdarbintas kaip vertėjas ir ryšių pareigūnas Japonijos kariuomenei ir mobilizavo Gilberto vyrus dirbti kaip darbininkus Japonijos karo pastangoms remti. Japonijos karinė administracija taip pat atsivežė Okinavos darbininkus, kurie buvo įdarbinti statyti jūrų pajėgų objektus aplink salas. Taravoje ir Makine buvo apie 5 000 japonų, daugiausia kariuomenės ir karinio jūrų laivyno darbuotojų, taip pat keletas kolonistų. Japonijos karių ir gilbertiečių moterų kontaktas buvo minimalus, nes Kanzaki ir gilbertiečiai vyrai padėjo sudaryti sąlygas griežtiems reglamentams, siekiant sumažinti gilbertiečių moterų ir japonų karių kontaktą. Po Japonijos kapitulacijos
, salose gyvenantys japonų piliečiai buvo greitai repatrijuoti.