Anarchistai išsiskyrė iš Socialistinės Darbo Partijos ir 1881 m. įkūrė Revoliucinę Socialistinę Partiją. 1885 m. jų buvo 7000 narių, dvigubai daugiau nei SLP. Jie buvo įkvėpti Tarptautinio anarchistų kongreso 1881 m. Londone. Jungtinėse Valstijose buvo dvi federacijos, kurios prisiekė prisijungti prie Internaciono. Čikagoje imigrantų anarchistų susirinkimas įkūrė Tarptautinę darbininkų asociaciją (Black International), tuo tarpu San Franciske įsikūrusi amerikietiškų indėnų grupė įkūrė Tarptautinę darbininkų asociaciją (Red International). Po smurtinės demonstracijos Haymarket'e Čikagoje 1886 m., visuomenės nuomonė pasuko prieš anarchizmą. Nors anarchistams galima priskirti labai mažai smurto, 1892 m. anarchisto bandymas nužudyti finansininką ir 1901 m. nužudymas
Amerikos prezidento Williamo McKinley nužudymas išpažįstamu anarchistu 1903 m. lėmė politinio prieglobsčio anarchistams nutraukimą. 1919 m., po Palmero puolimų, anarchistai buvo įkalinti, o daugelis, įskaitant Emą Goldmaną ir Aleksandrą Berkmaną, buvo deportuoti. Tačiau anarchizmas vėl sulaukė didelio visuomenės dėmesio su anarchistų Sacco ir Vanzetti teismo, kurie bus įvykdyti 1927 metais.