Kai 1796 m. rugpjūčio pradžioje trumpam buvo atšaukta Mantovos apgulė, Laueris prižiūrėjo jos įtvirtinimų remonto darbus. Rugpjūčio 19 d. imperatorius Pranciškus II įsakė Wurmserui dar kartą bandyti atlaisvinti miestą ir paskyrė Lauerį savo štabo viršininku. Rengdamas atakavimo planą, Laueris manė, kad praradimai neleis prancūzams greitai reaguoti į Austrijos puolimą. Šis įsitikinimas pasirodė esąs klaidingas, kai Bonapartas į šiaurę į Aukštutinę Adige upės slėnį nukreipė tris divizijas. Po to, kai nugalėjo Pauliaus Davidovičiaus apsaugines pajėgas Rovereto mūšyje,
, prancūzų vadas siuntė savo karius žygiuoti į rytus, tada į pietus žemyn Brenta upės slėniu. Bonapartas sutriuškino Wurmserį rugsėjo 8 d. Basano mūšyje, o po to sekė paskui jį, kai jis žygiojo į Mantuą. Galiausiai Vurmseris buvo įstrigęs Mantuoje kartu su beveik 30 000 karių. "Laueris vėliau pasirodė esąs svarbiausias žmogus per labai užsispyrusią Mantuos gynybą". 1797 m. vasario 2 d. tvirtovė galiausiai pasidavė.