66 m. e. m. Pirmasis žydų-romėnų karas
pradėjo. Sukilimą nugalėjo būsimieji Romos imperatoriai Vespasianas ir Titusas. 70 m. e. m. Jeruzalės apgultyje romėnai sunaikino didžiąją Jeruzalės šventyklos dalį ir, pasak kai kurių pasakojimų, apiplėšė šventyklos artefaktus, tokius kaip Menora. Žydai ir toliau gyveno savo žemėje dideliu skaičiumi, nepaisant Kitos karo 115-117 m., kol Julijus Severas nuniokojo Judėją, numalšindamas 132-136 m. Bar Kokhbos sukilimą. 985 kaimai buvo sunaikinti ir dauguma žydų gyventojų centrinėje Judėjoje buvo iš esmės išnaikinti - nužudyti, parduoti į vergiją arba priversti pabėgti. Išvaryti iš Jeruzalės, pavadintos Aelia Capitolina, žydų gyventojai dabar gyveno Galilėjoje, iš pradžių Javne.