Šventojo Patriko batalionas (vėliau reorganizuotas kaip Patricio užsieniečių legionas) buvo 175 iki kelių šimtų (skaitymai skiriasi) imigrantų ir Europos kilmės emigratų vienetas, kuris kovojo kaip Meksikos armijos dalis prieš Jungtines Valstijas 1846-1848 m. Meksikos-Amerikos kare. Jį suformavo ir vadovavo Džonas Railis. Batalono nariai buvo daugelis, kurie dezertė arba pasitraukė iš Jungtinių Valstijų armijos. Didžiąją karo dalį batalionas tarnavo kaip artilerijos vienetas. Nepaisant to, kad vėliau buvo oficialiai paskirta kaip dvi pėstininkų kompanijos, ji vis dar išlaikė artilerijos vienetus per visą konfliktą. Daugeliu atžvilgių batalionas buvo vienintelis meksikietis, kuris pusiausvyrė su neseniai JAV sukurtomis arklių artilerijos naujovėmis. Jie buvo atsakingi už sunkiausius mūšius, su kuriais susidūrė Jungtinės Valstijos invazijoje į Meksiką, o Ulissas S. Grantas pastebėjo, kad "
Churubusco mūšis buvo pats sunkiausias mūšis Meksikos slėnyje".