Pasibaigus Rumunijos karui su Austrija-Vengrija 1916 m. rugpjūčio 15 d., Mackensenui buvo suteikta daugiašalių armijų, kurių vyriausiuoju štabu buvo generolas Emil von Hell, bulgarų, osmanų, austro-ungarų ir vokiečių, komanda. Jie susirinko šiaurinėje Bulgarijoje, o po to žengė į Dobrują. Rugsėjo 8 d. jie užėmė du pagrindinius fortus dešiniajame Dunojaus krante, pirmą kartą per vieną dieną, kai pajėgos buvo mažesnės už apsuptus, kurie buvo priblokšti Mackenseno artilerijos. Vėliau vokiečių ir austro-vengrų armijos grupė, kuriai vadovavo Falkenheinas, įsiveržė į Valakiją per Vulkano proga Transilvanijos Karpatų kalnuose, o Makensenas perėjo Dunoją, užimdamas tilto galūnes kairėje kranto pusėje, kad apsaugotų ilgo pontoninio tilto statybas atliekančius austro-ungrų inžinierius. Rumunijos armija ir jos rusai buvo priversti grįžti tarp tų spynų. Po trijų karo mėnesių Centrinės galybės okupavo du trečdalius Rumunijos karalystės teritorijos. Rumunijos sostinė,
Bukareštą Centrinės galybės užėmė 1916 m. gruodžio 6 d., jo 67-ojo gimtadienio proga. Jis įžengė ant balto arklio ir įžengė į Rumunijos karališkąjį rūmus.