Užpildykite šią frazę: 1960 m. vasario 1 d.
Greensboro sėdynės, keturi afroamerikietiški koledžo studentai protestavo prieš segregaciją ir Džimo Krovo įstatymus, sėdėdami prie "tik baltųjų" pietų stalo. Sėdynės kaip protestų priemonė tapo vis populiaresnės visoje Pietų dalyje, o anti-segregacijos organizatoriai pradėjo matyti kolegijos studentus kaip potencialų resursą. Studentų nekariaus kovos koordinavimo komitetas (SNCC) vaidino pagrindinį vaidmenį šeštajame dešimtmetyje vykusiame pilietinių teisių judėjime. 1960 m. pradžioje Raleigh, Šiaurės Karolinoje, buvo įkurtas Studentų nekariaus koordinavimo komitetas, reaguodamas į sėkmę, kurią sulaukė sidabro protestai Pietų koledžų miestuose, kur juodaodžiai studentai atsisakė išeiti iš restoranų, kuriuose jiems buvo atsisakyta aptarnauti dėl jų rasės. Šita nesmurtinio protestavimo forma atvedė SNCC į nacionalinį dėmesį, griežtai viešai apšviečiant baltaodžių rasizmą Pietuose. Martin Luther King Jr. Pietų krikščionių lyderystės taryba (SCLC) vėliau tais metais surengė konferenciją, kad įkurtų naują organizaciją, ir iš to išaugo Studentų smurtinių veiksmų koordinavimo komitetas (SNCC, paprastai ištarta "snick"). Baltaodžiai ir juodaodžiai aktyvistai sujungė jėgas su Rasinės lygybės kongresu (CORE) ir kartu važiavo autobusais į pietinius miestus protestuoti prieš atskirtą autobusų terminalą. Netrukus SNCC įgijo reputaciją kaip pilietinių teisių judėjimo "šoko pajėgos".