Teoretiškai manoma, kad sinagoga tapo garbinimo vieta regione po Antrojo šventyklos sunaikinimo per Pirmąjį žydų-romiečių karą.
Tačiau kiti spėja, kad helenistinio laikotarpio metu, be šventyklos, buvo ir kitų maldos vietų. Maldos per auką populiarėjimas per metus iki Antrojo Šventyklos sunaikinimo 70 m. e. m. paruošė žydus gyvenimui diasporoje, kur malda tarnautų kaip žydų garbinimo centras.