Parašykite šio skyriaus tęsinį - 1405 m. Meiseno markgrafas Vilhelmas I įtikino popiežių Bonifacijus IX išlaisvinti Meiseno miestą iš Magdeburgo metropolitų valdžios ir jį įkelti į pašalinę vyskupiją, tiesiogiai priklausančią Šventam Sostui. Įžymusis vyskupas Rudolfas von der Planitz (1411-1427 m.) išmintingomis taisyklėmis ir asmeninėmis aukomis iš chaoso atvedė tvarką. Husitų karai
Didelę žalą vyskupijai, tada valdoma Jono IV Hofmano (1427-1451); valdant sugebėjusiems broliams Kasparui (1451-1463) ir Dietrichu iš Šonbergo (1461-1476), ji greitai atsigavo ir Dietricho mirties metu vyskupo iždoje buvo 8,800 aukso formų fondas. Johanas V. Weißenbachas (1476-1487) per savo statybos maniją ir keliones greitai išleido šiuos pinigus ir paliko didžiulę skolų naštą vyskupijai. Jonas VI Salhauzenas (1488-1518) dar labiau išvargino vyskupiją, užsispyręs gauti visišką kunigaikščių suverenitetą laikinių teritorijų, kurias valdė jo sostas, o tai atvedė jį į nuolatinį konfliktą su George'u, Saksonijos kunigaikščiu; jo dvasinė administracija taip pat buvo kritikuojama.