Po karo pradžios Haberer, kuri studijavo meną ir filosofiją Bordoje, prisijungė prie pasipriešinimo, kur ji sutiko savo būsimą vyrą Lucieną Hameliną. Ji tapo aktyvesnė po to, kai matė Vel' d'Hiv susirinkimą.
1942 m. ir pradėjo slėpti žydus savo namuose. 1943 m. rugpjūčio mėn. kartu su Lusienu buvo suimta, bet iš pradžių išvengė deportacijos, nes buvo nėščia. Liusienas buvo nusiųstas į Buchenvaldo koncentracijos stovyklą, o ji buvo La Roketės kalėjime. Ten ji pradėjo rašyti ir piešti, kur tema buvo kalinių kasdienis gyvenimas. Ji taip pat laikė dienoraštį, kuriame užrašė savo patirtis. 1944 m. balandžio mėn. Paryžiaus ligoninėje ji pagimdė sūnų. Michèle Noyer padedama ji pabėgo su vaiku ir pasislėpė slaugytojos namuose netoli Clairac savo gimtojoje regione.