Apibendrinti straipsnį:  Dramatiškas kareivės pasakojimas apie vieną iš svarbiausių Waterlo mūšio momentų buvo iškastas po 200 metų. Korporalas Richardas Coulteris dalyvavo "šlovingoje" "Household Heavy Brigade" kovos, kuri paliko britų kardus "sveikinančius prancūzų krauju", dalyje. Nepaisant didelių nuostolių, 1815-ųjų birželio 18-ąją įvykdytas puolimas tapo permainų tašku vienadienio mūšio metu, kai Napoleono Bonapartos pajėgos turėjo pranašumą. Dramatiškas kareivės pirmojo asmens pasakojimas apie Vaterlo mūšį buvo iškastas po 200 metų. Praėjus kelioms dienoms po mūšio, kuris užbaigė Prancūzijos diktatoriaus planus valdyti Europą, pulkininkas Coulteris parašė namo pusbroliui, pateikdamas grafinį kovų aprašymą. Šis kareivis, kuris 1809 m. įstojo į kariuomenę ir tarnavo Gyvybės sargybėje, buvo Northumberlando baldų kūrėjas, pasakojo, kaip išgyveno peilio į petį. Tada jis papasakojo, kaip pabėgo pėsčiomis nuo 1500 bajonetuotų priešų kareivių, kai jo žirgas buvo nukirstas 20 metrų nuo jų pozicijos. Jis rašė: 'Mes labai smarkiai kovojome ir su vyrais, kurie nebuvo niekino dydžio ar išvaizdos. 'Aš gavau pjūvį ant mano rankos, turėjo kardą per savo švarką į pečius. Korporalo Richardo Coulterio laiške aprašyta, kad jis dalyvavo "šlovingoje" namų sunkiosios brigados kovoje, kuri paliko britų kalavijus "sveikinančius prancūzų krauju". "Mes juos išvarėme po savo paties kanonų į jų pačių linijas ir pasilikau per ilgai, nes pėstininkai pradėjo žaisti su mumis. 'Mano žirgas buvo nušautas, kai jis puolė tvirtą pėstininkų koloną... jis gavo kitą kamuolį, jis nukrito ant kito žirgo... maždaug 20 metrų nuo 15 šimtų ar 2 tūkstančių vyrų kolonos veido. Šis mūšis užbaigė Prancūzijos diktatoriaus Napoleono Bonapartos planus valdyti Europą. 'Aš stengiausi ištrūkti, jie mane pamatė ir nusiuntė musketų šūvius į mane, bet jie smogė arkliams. Mano vargšas žirgas turėjo daugybę kiaušinių. 'Aš turėjau laisvas kojas, pažiūrėjau per jo kaklą, ir pamačiau daugiau artėjančių...
Korporalas Richardas Coulteris apibūdino lemiamą Waterlo mūšio akimirką. 1815 m. jis dalyvavo "šlovingoje" namų ūkių sunkiosios brigados operacijoje. Šis garsus mūšis paliko britų kardus "sveikus prancūzų krauju" Po 200 metų jo dramatiškas pasakojimas iš pirmų rankų buvo išleistas į pardavimą.