Užpildykite šią frazę: "1665-76: Dorošenka ir turkai:" Petro Dorošenko tikslas buvo suvienyti dvi Ukrainos puses. Jis dažnai rengė tarybas, kad ugdytų vargingesnius kazakus, ir sukūrė 20 000 vyrų samdininkų grupę, kad išlaisvintų save nuo staršinos. 1667 m. Rusija ir Lenkija, nekonsultavusios su kozakais, pasirašė Andrusovo sutartį, pagal kurią buvo padalintos kozakų žemes prie Dnjepro upės. Mažai apgyvendintas pietinis rajonas (Zaporozhia) turėjo būti rusų ir lenkų kondominija, tačiau praktiškai jis buvo savarankiškas tiek, kiek turėjo vyriausybę. Atsakydamas į tai, Dorošenka pasuko į turkus (Lenkijos-Kozakijos-Tatarų karas (1666-1671)). 1667 m. rudenį osmanų-kosakų pajėgos įsiveržė į Galiciją ir privertė karalių suteikti Dorošenkui didelę autonomiją. Jis sutiko su laisvu osmanų valdymu, įsiveržė į kairiojo krantą, pašalino varžovinį hetmaną ir 1668 m. paskelbė save suvienyto Ukrainos hetmanu. Krymas palaikė varžovą hetmaną, o lenkai palaikė Mykhailo Khanenko, su kuriuo jie įsiveržė į dešinį krantą. Atsisukęs į užkariautojus, jis pavedė Demianą Mnohohrishny kontroliuoti kairį krantą, kuris greitai pateko į Rusijos kontrolę. 1672 m. jis padėjo turkams aneksuoti Podoliją. Per
Rusų-turkų karas (1676 <unk> 1681) jis padėjo turkams prieš Rusiją. Šis ryšys su nekrikščionimis jam nusinešė likusio palaikymo. 1676 m. rugsėjo 19 d. jis atidavė valdžią Ivanui Samoilovičiui iš kairiojo krantų ir išvyko į Rusiją.