Nors pirmoji XVII a. pusė buvo pilna karų, visi svarbūs konfliktai nepasiekė Mažosios Lenkijos, ir provincija toliau klestėjo, o tai atsispindėjo jos pilose ir rūmuose, pavyzdžiui, milžiniškame Krzyztopor. Išskyrus mažesnius karus, tokius kaip Zebrzydowski maištas ir Kostka-Napierski sukilimas, provincija išliko saugi. Khmelnytskio sukilimo kazakai pasiekė Zamość ir Lvovą, bet neįžengė į Mažąją Lenkiją. Provincijoje nebuvo kitų karų, tokių kaip Lenkijos-Švedijos karas (1626-29 m.), Lenkijos-Moskvos karas (1605-18 m.), Lenkijos-Osmanų karas (1620-21 m.) ir Smolensko karas. Vis dėlto Mažosios Lenkijos kilmingumas aktyviai dalyvavo šiuose konfliktuose <unk> Marina Mniszech, Sandomierzės voivodas Jerzy Mniszech duktė, buvo False Dmitriy I, taip pat False Dmitriy II žmona. Be to, Mažosios Lenkijos žemės, ypač šiaurės rytų dalis, tapo Lenkijos kariuomenės, kovojančios su kazakais, baze, o karalius Jonas II Kazimiras Vasa dažnai būdavo Lubline su savo rūmu, rengdamas karines kampanijas Ukrainoje. Situacija pasikeitė prasidėjus Rusijos ir Lenkijos karui (1654-1667). 1655 m. spalio mėn. rusų ir kazakų armijos, vadovaujamos Ivano Vyhovskio, įžengė į mažosios Lenkijos rytus, pasiekė Vistulą ir apiplėšė Lubliną, Puławy ir Kazimierz Dolny. Užpuolikai greitai pasitraukė, bet po kelių mėnesių Mažąją Lenkiją užliejo potvyniai.
Švedų.