1940 m. gruodžio 7 d. ir gruodžio 8 d. naktimis britų Vakarų dykumos pajėgos, vadovaujamos generolio majoro Richardo O'Connoro, sudarytos iš britų 7-osios šarvuotosios divizijos ir Indijos 4-osios pėstininkų divizijos, sustiprintos britų 16-osios pėstininkų brigados, išvyko į savo pradines pozicijas atakai. Tuo metu "Catanzaro" divizija saugojo Buqbuq sektorių, į šiaurę nuo 63-osios Cirene pėstininkų divizijos prie Ābār Abū Safāfī (Sofafi), į pietus nuo 1 Libijos divizijos Sibelle prie Al Maktīlah (Maktila) ir 2 Libijos divizijos Pescatori prie <unk>Alam aţ Ţummār (Tummar). Didžiulis bombardavimas ir britų šarvuotas puolimas prie Alam Rimo 1940 m. gruodžio 9 d. peržengė "Catanzaro" divizijos gynybą. Maletti grupės sunaikinimas <unk>Alam Nibeiwa tą pačią dieną taip pat pablogino padėtį. Negalėdamas pasipriešinti ar sustabdyti atakų, "Catanzaro" susijungė su kitais italų vienetais Buqbuque ir pakrantės geležinkelio keliu 1940 m. gruodžio 10 d., Apsaugojo 4-osios juodųjų marškinėlių divizijos " sausio 3 d. " ir "Libijos korpuso" štabo atsitraukimą iš Sidi Barrani. Iki gruodžio 11 d. Buqbuq buvo išvalytas nuo visų opozicijos ir daug italų vyrų ir ginklų buvo paimti į nelaisvę. Divizijos likučiai sugebėjo išsilaikyti Bir Tishdida, rytinėje Salumo pakraštyje, ir sulaikė britų išpuolį, daugiausiai išlikusių italų tankių sąskaita. 1940 m. gruodžio 13-14 d. "Catanzaro" divizija, patekusi į negailestingą spaudimą, pasitraukė į Salumą, o 1940 m. gruodžio 15 d. sugrįžo į Bardijos gynybinį perimetrą. Divizijos likutis buvo visiškai sunaikintas Bardijos mūšyje.
iki 1941 m. sausio 5 d.