Įrašykite šio pastraipos tęsinį - Nors stiprūs miestai ir tvirtovės bei sudėtingos apgulties būdai buvo paplitę visame senoviniame pasaulyje, romėnai buvo unikalūs tarp senovės kariuomenės, plačiai naudojo fortifikacijas lauke. Kampanija po kampanijos, buvo išleidžiamos didžiulės pastangos, kad iškastų darbą, kurį atliko paprastas legionaras. Jo laukiniame maiše buvo lopšys, "dolabra" arba pikas ir iš vimelio pagamintas krepšys dirvožemiui. Kai kurie kareiviai taip pat nešė su savimi žolės pjaustyklę. Juose jie kasė grobes, statė sienas ir palisadas bei statė priepuolių kelius. Julijaus Cezario operacijos Alezijoje
yra gerai žinomi. Galų miestas buvo apsuptas didžiulėmis dvigubomis sienomis, kurios įvarydavo gynėjus, o uždarinius atstumdavo. Į šiuos darbus buvo įtrauktas stovyklų ir tvirtovių tinklas. Tik vidinė griovė buvo gili, ir Cezaris nukreipė upę, kad ją užpildytų vandeniu. Įvairiose vietose žemėje taip pat buvo pasėti geležies strypai, kad būtų atgrasyta nuo užpuolimo. Stebėtina, kad kovojant su pėstininkais, Cezaris labai pasikliaudė kavalerijos pajėgomis, kad atsispirtų galų išpuoliams. Ironiška, bet daugelis jų buvo iš germanų genties, kurios anksčiau buvo susitaikusios.