Baigkite šią frazę: Gegužės viduryje karalius pradėjo svarstyti apie išėjimą iš karo, įtikintas kunigaikščio ministro, kunigaikščio ministro Pietro d'Acquarone, kuris buvo susirūpinęs monarchijos ateitimi. Italijos visuomenės nuomonė po karaliaus neveiklumo pradėjo suktis prieš monarchiją. Gegužės pabaigoje du aukšto rango politikus iš priešfašistinio amžiaus, Ivanoe Bonomi ir Marcello Soleri, priėmė d'Acquarone ir karaliaus "aide-de-camp", generolas Puntoni. Birželio 2 ir 8 d. jie buvo priimti karaliaus auditorijoje, kur jie reikalavo suimti Mussolini ir paskirti karinę vyriausybę, tačiau jie buvo nusivylę monarchijos neveiklumu. Birželio 30 d. Bonomi susitiko su įpėdiniu princu Umbertu ir pasiūlė tris generolius (Ambrosio, maršalą Pietro Badoglio ir Enrico Caviglia) kaip potencialius Mussolini įpėdinius. Liepos 4 d. Badoglio buvo priimtas Umberto, kuris davė suprasti, kad karūna nebepriešinosi vyriausybės pasikeitimui. Kitą dieną Ambrosijus pasiūlė karaliui paskirti Badoglio ar Caviglia vadovauti bet kuriai vyriausybei, kuri pakeistų Mussolini. Caviglia, aukšto rango masonas, buvo laikomas per senas tokiam sunkiai uždaviniui, nepaisant jo antifašistinės pozicijos. Badoglio, atsistatydinęs iš Generalinio štabo vadovo pareigų po
Graikija 1941 m. tapo griežtu Mussolinio priešu ir norėjo keršyti. Jis buvo asmeninis Akvarono kunigaikščio draugas, kuris buvo jo "aide-de-camp", ir abu, kaip ir Kavilija, buvo laisvosios masonės. Dviejų maršalų bendradarbiavimas buvo neįsivaizduojamas, nes Kavilija nekentė Badoglio.