1805 ir 1806 m. kampanijose Suchet labai sustiprino savo reputaciją
Austerlico, Saalfeldo, Jenos, Pułtusko ir Ostrolenkos mūšiai, paskutinėje jis vadovavo pėstininkų divizijai. 1808 m. kovo 19 d. jis gavo grofo titulą. Įsakytas vykti į Ispaniją, jis dalyvavo Saragoso apgultyje, po kurios buvo paskirtas Aragono armijos vadu ir to regiono gubernatoriumi. Per dvejus metus, jis atvedė šią sritį į visišką pavaldumą išmintinga ir gudri administracija ne mažiau nei jo nuostabus drąsas. 1809 m. birželio 14 d. jis nugalėjo Blake y Joyes armiją Marijoje. 1810 m. balandžio 22 d. jis nugalėjo O'Donnelą prie Lleidos. Po Tarragonos apgulties 1811 m. liepos 8 d. jis buvo paskirtas Prancūzijos maršalu. 1812 m. jis užėmė Valensiją, už kurią sausio 24 d. buvo apdovanotas Albuferos kunigaikščiu. Kai padėtis pasikeitė prieš Prancūziją, Suchet'as vienas po kito gynė savo teritorines okupacijas, kol buvo priverstas pasitraukti iš Ispanijos, po to jis dalyvavo 1814 m. Soult'o gynybinėje kampanijoje.