Patikrinkite žemiau pateiktą eilutę ir atsakykite į klausimą, pateiktą toje pačioje kalba, kaip ir eilutė:  TB-3 buvo metalinis lėktuvas, pagamintas iš plieno. Tai buvo vienas iš Andrei Tupolevo projektavimo biuro projektų, pagrįstų 1918 m. metaliniais orlaivių projektavimo metodais ir technologijomis, kurias sukūrė Hugo Junkersas. Rėmas buvo sudarytas iš V skersmens stulpelių, padengtų nepertempta valomosios odos, kurios storis svyravo nuo 0,3 mm (1⁄64 colio) iki 0,8 mm (1⁄32 colio). Koreguliacijos buvo 13 mm (0,51 colių) gilios ir 50 mm (1,97 colių) atskirtos. Kanteliverinis sparnas buvo pritvirtintas prie keturių vamzdžių. 1934 m., dėka tvirtesnių plieno lydinių kūrimo, sparnų plotis buvo padidintas nuo 39,5 iki 41,85 metrų (129,6 iki 137,3 pėdų) kartu su sparnų ploto padidėjimu nuo 230 iki 234,5 m2 (2,476 iki 2,524 kv. pėdų). Ant bet kurios orlaivio dalies galima vaikščioti su minkštomis batomis, nepažeisdami odos, o priekiniai sparnų kraštai pakilti žemyn, kad sudarytų pėsčiųjų takus variklio priežiūrai. Valdikliai buvo įjungti kabeliu su kintamojo poveikio galine plokštuma ir apdailos kompensavimo sistema, kai vienoje pusėje sugedo variklis. Nustatytas pagrindinis tūpimo riedmuo nebuvo įrengtas su stabdžiais. Degalų bakuose nebuvo ugnies ar nuotėkio apsaugos, nors varikliai turėjo vidinę gaisro gesinimo sistemą. M-17 varikliai buvo sureguliuoti taip, kad suteiktų 3,250 kilometrų (1,750 nmi; 2,020 mi) teorinį nuotolį be žiebtuvų ar karburatoriaus užteršimo. Gynybos ginkluotė buvo sudaryta iš lengvųjų kulkosvaidžių penkių bokštų - vieno nosyje, dviejų vidurio korpuso viršuje ir vieno ištraukiamo "pilvo dėžutės" po kiekvienu sparnu tarp variklio nacelų. Vėlesni variantai perkelė vieną iš viršutinių korpuso bokštų už uodegos sparnų.  Klausimas: Kiek variklio šonų sugedė, kad buvo sukurta kompensuojama sistema?
vienas