1946 m., būdamas 21 metų, Janofskis dalyvavo pirmame aukščiausios klasės po karo turnyre Groningene ir nugalėjo sovietų čempioną ir turnyro nugalėtoją Michailį Botviniką, laimėdamas puikų prizą. Per ateinančius dvejus metus jis žaidė dar keliose Europos varžybose, kur jo geriausias rezultatas buvo antra vieta po Miguelo Najdorfo 1946 m. Barselonoje. Yanofsky atstovavo Kanadai 1948 m. Saltsjöbadene ir 1962 m. Stokholme. 1953 m. jis laimėjo Didžiosios Britanijos čempionatą. 1957 m. Dallaso šachmatų turnyre Janofskis pasiekė savo pirmąją didžiojo meistro normą, laimėdamas Samuel Reshevsky, Friðrik Ólafsson ir Larry Evans. Jo pasirodymas
1964 m. Tel Avivo olimpiadoje jis užsitarnavo savo antrą didžiojo meistro normą ir titulą, tokiu būdu tapdamas pirmuoju Didžiojo meistro, augintu Britų sąjunga.