Rašykite šio skyriaus tęsinį - Lightburnas vadovavo savo brigadai per Atlantos kampaniją, dalyvaudamas Resacos mūšiuose
Dalasas ir Keneso kalnas. Per Atlantos mūšį Lightburnas tapo 2-osios divizijos vadu po armijos vadas James B. McPherson mirties ir visi Lightburno viršesni pareigūnai taip pat tapo vadu. Kai Oliver O. Howardas buvo išrinktas nuolatiniu Tenesio armijos vadu, Lightburnas grįžo į komandą 2 brigados ir kovojo Ezra bažnyčios mūšyje. Per sekančią Atlantos apgulą jis dalyvavo lengvose kovose ir buvo nušautas į galvą. Kulka tik sušvelnino jo kaukolę, bet nuvertė jį nuo žirgo ir nukrito į jo brolio, Kalvino Luterio, rankas. Sužeidimas baigė jo karjerą Tenesio armijoje ir jis buvo išsiųstas namo atsigauti. Atgijus, jis pirmą kartą vadovavo brigadai, o po to 2 divizijai Vakarų Virdžinijos departamente, kol 1865 m. birželio 22 d. atsistatydino iš kariuomenės.