1944 m. rugpjūčio pabaigoje dauguma vokiečių karinių dalinių Graikijoje pradėjo trauktis dėl Sovietų Sąjungos puolimų į Rumuniją ir pastarųjų keitimo pusėmis. Netrukus po to Bulgarija pradėjo karą su Vokietija, o Jugoslavijos partizanai užpuolė vokiečių ryšių linijas. Kai vokiečių pajėgos liko tik keliose Graikijos salose, britai ėmė vykdyti savo planą vėl užimti šalį. Spalio 18 d. Graikijos vyriausybė tremtyje grįžo į Atėnus, padedama britų pajėgų. Tai buvo dalis didesnio geopolitinio žingsnio įvesti Graikijoje britų draugišką, nekoministinę vyriausybę. Okupacijos metu Didžioji Britanija karinę paramą suteikė Nacionalinio išsivadavimo frontui (EAM), penkių socialistinių ir komunistinių partijų deriniui, kuris kontroliavo didelę Graikijos Liaudies išsivadavimo armiją (ELAS). 1944 m. pradžioje prasidėjo Graikijos pilietinis karas tarp EAM pajėgų ir nekoministinių partizanų judėjimų, tokių kaip Nacionalinė respublikonų Graikijos lyga (EDES). Po Graikijos vyriausybės atkūrimo padidėjo įtampa, o EAM gruodžio mėnesį bandė perimti valdžią.
Britų kariuomenė įsitraukė į antrąjį Graikijos pilietinio karo etapą.