Nuo 1670 iki 1672 m. Niutonas skaitė paskaitas apie optiką. Per šį laikotarpį jis tyrė šviesos lūžimą ir įrodė, kad daugiarangių spindulių spektras, kurį gamina prizma, gali būti rekonstruojamas į baltą šviesą, naudojant lęšį ir antrą prizmą. Šiuolaikiniai mokslininkai atskleidė, kad Niutono baltos šviesos analizė ir resintezė yra susiję su korpuskuline alchemija. Jis parodė, kad spalvota šviesa nekeičia savo savybių, atskiriant spalvotą spindelį ir šviečiant jį į įvairius objektus, ir kad nepaisant to, ar ji atspindėta, išsklaidyta ar perduota, šviesa lieka ta pati spalva. Taigi jis pastebėjo, kad spalva yra objektų sąveikos rezultatas su jau spalvotomis šviesomis, o ne jų pačių spalva. Tai yra žinoma kaip Niutono spalvų teorija.
objektai, veikiantys su jau spalvota šviesa