Užpildykite šį sakinį:
1419-1434 Husitų karai. Husitų kariuomenę daugiausia sudarė civilinės milicijos vyrai ir moterys, kuriems trūko įgūdžių, patirties ir dažnai ginklų bei šarvų, palyginamų su profesionalių kryžiaus žygių įsiveržėliais, su kuriais jie susidūrė. Palaipsniui husitai pradėjo naudoti šaunamąjį ginklą kartu su karo vežimais. 1419-1421 m. šaunamieji ginklai buvo naudojami pagalbiniais tikslais. Pirmasis šaunamųjų ginklų panaudojimas kaip pagrindinis puolamasis ginklas įvyko 1421 m. Kutnės Horos mūšyje. Nuo to momento šaunamieji ginklai tapo husitų karo strategijos ir taktikos pagrindas bei Čekijos civilių nuosavybės pagrindas. Husitų milicija naudojo daugybę rankinių šaudmenų, tarp jų ir ', kuris vėliau per vokiečių ir prancūzų kalbą pateko į anglų kalbą kaip terminas "pistol", ', pėstininkų ginklas, sunkesnis nei, ir dar sunkesnis (fauconneau). Dėl artilerijos, husitai naudojo, kuris davė pradžią anglų terminui, "howitzer" (reikšdamasis "mulkis" dėl jo numatomo naudojimo šaudant akmenis ir geležies šaudymo prieš masiškas priešo pajėgas), "bombarda" (mortas) ir "dělo" (kanonas).