Edvardo VII pusiasalis buvo atrasta 1902 m. sausio 30 d. Britų Nacionalinės Antarkties ekspedicijos (BrNAE) (1901<unk>1904) vadovaujamos Roberto Falcon Scott, kuris pavadino ją Karaliaus Edvardo VII žemė, Jungtinės Karalystės karaliaus Edvardo VII garbei. Šį krantą toliau tyrinėjo Nimrodas
1908-1909 m. vadovavo Ernest Shackleton, o pirmą kartą sausuma pasiekė Japonijos Antarktidos ekspedicijos grupė, vadovaujama Shirase Nobu 1912 m. Regionas buvo pervadintas į "Edvardo VII pusiasalio" po to, kai regiono pusiasalio pobūdis buvo nustatytas tyrinėjimais, kuriuos atliko Byrdo Antarktidos ekspedicija (1933-1935) ir Jungtinių Valstijų Antarktidos tarnybos (USAS) ekspedicija (1939-1941).