Parašykite šio skyriaus tęsinį - Bosnijos krizė
1908 m. Italijos-Turkijos karas 1911-1912 m. ir Balkanų karai 1912-1913 m. žymiai padidino įtampą Europoje, dėl kurios buvo išardytos didelės Osmanų imperijos dalys. Šie konfliktai sudarė pagrindą Austrijos-Vengrijos laivyno plėtros programai, kuri sulaukė plačios Austrijos ir Vengrijos parlamentų paramos. Admirolas Antonas Hausas, tuometinis laivyno vyriausiasis vadas (vokiškai: "Marinekommandant") pasinaudojo didėjančia karo rizika su Austrijos-Vengrijos nominaliu sąjungininku - Italija, kad paskatintų savo statybos programą. 1913 m. spalio 5 d. Hausas pristatė naują penkerių metų statybos programą, kurioje buvo reikalaujama ketverių superdreadnoughtų, kurie pakeistų senstančius, taip pat trijų žvalgybos kruizerių, šešių naikintuvų, dviejų upės monitorų ir vieno tiekimo laivo. Šio plano žvalgybos kruizeriai galiausiai sudarytų "Ersatz Zenta" klasės kruizerio dizainą. Haus apskaičiavo, kad šios programos kaina yra daugiau kaip 420 milijonų kronų. Kaip dalį statybos programos, karinis jūrų laivynas planavo pastatyti tris kruizerius ir 1914 m. sausio 12 d. priėmė slaptą statybos grafiką, pagal kurį pirmasis laivas turėjo būti pastatytas 1914 m. liepos 1 d., o kiti du - 1915 m. liepos 1 d. Pirmasis laivas turėjo būti baigtas statyti iki 1917 m. gruodžio 31 d., o antrasis ir trečiasis - iki 1918 m. gruodžio 31 d. Iki 1919 m. visi trys laivai turėjo būti baigti ir įleisti į Austrijos-Vengrijos laivyną.