Iš beveik 300 kadetų jo klasėje, ir nepaisant to, kad sėkmingai baigė visas kursų dalis, Garis buvo vienintelis, kuris nebuvo paskirtas į kariuomenę. Jis manė, kad kariuomenė nepasitiki tuo, ką jie laiko užsieniečiu ir žydu. Mokydamasis Potez 25 ir Goëland Léo-20 lėktuvuose, ir 250 valandų skrydžio metu, tik po trijų mėnesių vėlavimo 1940 m. Vasario 1 d. Jis tapo seržantu. 1940 m. birželio 13 d. jis buvo lengvai sužeistas "Bloch MB.210", tačiau buvo nusivylęs
po to, kai išgirdo generolo de Gaulle'o radijo skambučius, jis nusprendė vykti į Angliją. Po nesėkmingų bandymų, jis į Alžyrą iš Saint-Laurent-de-la-Salanque skrido Potez. Prisijungęs prie Laisvųjų prancūzų ir tarnavęs "Bristol Blenheims", jis tapo adjutantu, dalyvavo veiksmuose visoje Afrikoje ir buvo paaukštintas į antrąjį leitenantą. Jis grįžo į Angliją mokytis Bostono III. 1944 m. Sausio 25 d. jo pilotas buvo aklas, nors ir laikinai, o Garis pasikalbėjo su juo apie bombardavimo tikslą ir grįžimą namo, trečias nusileidimas buvo sėkmingas. Šis ir vėlesnis interviu BBC bei straipsnis laikraštyje "Evening Standard" buvo svarbi jo karjeros dalis. Jis baigė karą kaip kapitonas Londono laisvosios Prancūzijos oro pajėgų biure. Kaip bombonešas stebėtojas "Groupe de bombardement Lorraine" (RAF 342 eskadrilė), jis dalyvavo daugiau nei 25 sėkminguose išėjimuose, uždirbdamas daugiau nei 65 valandas oro erdvėje. Tuo metu jis pakeitė savo vardą į Romain Gary. Jis buvo dekoruotas už savo drąsą kare, gavo daugybę medalių ir apdovanojimų, įskaitant "Compagnon de la Libération" ir "Légion d'honneur" komandantą. 1945 m. jis išleido savo pirmąjį romaną "Europos švietimas". Po karo jis dirbo Prancūzijos diplomatinėje tarnyboje Bulgarijoje ir Šveicarijoje. 1952 m. tapo Prancūzijos delegacijos Jungtinėse Tautose sekretoriumi. 1956 m. jis tapo generaliniu konsulu Los Andžele ir susipažino su Holivudu.