Įrašykite šio skyriaus tęsinį - karas Kroatijoje buvo antrasis separatistinis konfliktas Jugoslavijoje, po konflikto Slovėnijoje
- Taip. Tuđmano vyriausybė konfliktą Jungtinėms Valstijoms vaizdavo kaip demokratijos prieš komunizmą ir gėrio prieš blogį karą. Kroatijos informavimo ministerija išaugo, o valdančioji Kroatijos demokratinės sąjungos (HDZ) partija sustiprino savo įtaką Kroatijos televizijai, radijui ir spaudos priemonėms. Tuo metu Vakarų žiniasklaida buvo įsikūrusi Kroatijoje, todėl jos buvo lengvai paveiktos Kroatijos vyriausybės. 1991 m. vasarą Kroatija pasamdė Ruderį Finną, kurio paslaugos apėmė ryšius su JAV vyriausybės atstovais ir tarptautinėmis žiniasklaidos priemonėmis, kad sustiprintų savo viešąjį įvaizdį. Strategija apėmė mobilizavimą 2,5 mln. JAV gyvenančių kroatų, kad jie lobistų savo atstovams Kongrese. Įmonė organizavo JAV kongresmenų keliones į Kroatiją, kartu su mirčių ir sunaikinimo vaizdo įrašais. Vakarų žiniasklaidoje ir diskursuose dominuoja nuomonė, kad konfliktą sukėlė Serbijos ekspansionizmas, o ne Kroatijos secesjonizmas. Londone Kroatijos atstovai pradėjo derybas su lobistinėmis įmonėmis, įskaitant Hill ir Knowlton, siūlydami 500 000 svarų už žiniasklaidos kampanijos sukūrimą, kad būtų įgijimas oficialus pripažinimas ir padidintas Kroatijos profilas.