Rašykite šio skyriaus tęsinį - Katalikų laikraštis "Esprit" kritikavo Petainą dėl jo antisemitinių įstatymų, o laikraštis buvo uždaryta. Iš pradžių Prancūzijos vyskupai atsargiai pasisakė prieš žydai. 1997-aisiais Prancūzijos bažnyčia paskelbė "atgailos deklaraciją" dėl šio požiūrio. Netrukus po to, kai Pacelli tapo popiežiumi, Vichy Prancūzija paskelbė antisemitinius dekretus. Vichy ambasadorius Vatikane Leonas Berardas pranešė savo vyriausybei, kad pasikalbėjęs su kompetentingomis institucijomis, Šventasis Sostas neturi neįveikiamų sunkumų ir neketina į tai įsitraukti. Karo metu kardinolas Tisserantas paragino Vatikaną griežtai pasmerkti nacizmą. Po Velodromo d'Hiver arešto
1942 m. liepos 15 d. Šiaurės kardinolų ir arkivyskupų asamblėja išsiuntė protestinį laišką Petainui, o po 1942 m. Vichy Prancūzijoje įvykdytų žydų apėmimo operacijų keli vyskupai - Tulūzų arkivyskupas Saliège'as, Montaubano vyskupas Théas, Liono arkivyskupas kardinolas Gerlier, Baionės monsenjoras Edmundas Vansteenbergas ir Albižono monsenjoras Moussaronas - pasmerkė apėmimus iš kanceliarijos ir parapijų paskirstymo, nepaisydami Vichy režimo. Tūkstančiai kunigų, vienuolių ir pasauliečių padėjo prancūzų žydams, saugodami daugybę jų vienuolynuose, internatuose, prezbiterijose ir šeimose. Kaip rašoma laikraštyje "The New York Times", "tų dvasininkų pasipriešinimas po 1942-ųjų prisidėjo prie to, kad trys ketvirtadaliai Prancūzijos žydų populiacijos išliko, daugelį jų apsaugė prancūzų katalikai". Tarp Prancūzijos katalikų religinių asmenų yra: kapucinų vienuolis Père Marie-Benoît, kardinolis Gerlier, Tulūzės arkivyskupas Jules-Géraud Saliège ir Montaubanų vyskupas Pierre-Marie Théas.