Parašykite šio skyriaus tęsinį - IMRO buvo "valstybė valstybės viduje" regione 1920-aisiais, naudojo ją atakuoti Serbijos ir Graikijos Makedonijos dalis. Tuo metu IMRO tapo dešiniosios sparno bulgarų ultranacionalistine organizacija. Pagal IMRO statistiką, XX a. 20-aisiais metais Jugoslavijos (Vardaro) Makedonijos regione veikė 53 chetos (ginkluotos grupuotės), iš kurių 36 buvo įsiveržusios iš Bulgarijos, 12 buvo vietos, o 5 - iš Albanijos. Graikijos (Egėjo jūros) Makedonijos regione veikė 24 chetos ir 10 vietinių žvalgybos būrių. Tūkstančius vietinių slavų kalbą kalbančių makedonijų Jugoslavijos ir Graikijos valdžios atstovai persekiojo dėl įtarimų ryšiais su revoliuciniu judėjimu. Pirinos Makedonijos gyventojai buvo organizuoti į masinę liaudies namų sargybą. Ši milicija buvo vienintelė jėga, kuri priešinosi Graikijos armijai, kai 1925 m. generolas Pangalos pradėjo karinę kampaniją prieš Petricho apygardą, spekuliariai vadinamą klajoklio šuns karu. Nuolatiniai IMRO broliškieji žudymai ir nužudymai užsienyje kai kuriuos bulgarų kariuomenės narius išprovokavo po 1934 m. gegužės 19 d. perversmo.
kad perimtų kontrolę ir sulaužytų organizacijos galią. Tuo tarpu kairieji vėliau suformavo naują organizaciją, pagrįstą nepriklausomybės ir padalijusios Makedonijos suvienijimo principais. Naujoji organizacija, kuri buvo Ivano Mihailovo IMRO oponentė, buvo pavadinta IMRO (Vieninga). Ji buvo įkurta 1925 m. Vienoje. Tačiau jis neturėjo tikros visuomenės paramos ir liko aktyvus iki 1936 m. Jis buvo finansuojamas Kominterno ir Balkanų komunistų federacijos ir buvo glaudžiai susijęs su jomis. 1934 m. Kominternas priėmė rezoliuciją dėl Makedonijos tautybės pripažinimo ir patvirtino Balkanų komunistų federacijos projektą dėl Balkanų Federacinės Respublikos, įskaitant Makedoniją, sukūrimo.