Rašyti tęsinį šiam punktui - Žemės į vakarus nuo Iskar upės liko laisvos ir bulgarų buvo galima pertvarkyti vadovaujama keturių brolių Cometopuli. 976 m. jauniausias iš jų, Samuelis, po vyresnių brolių ir seserų mirties visą valdžią sutelkė į savo rankas. Kai 976 m. teisėtas sosto įpėdinis, Boriso II brolis Romanas (r.971<unk>997), pabėgo iš nelaisvės Konstantinopole, Samuelis pripažino jį imperatoriumi, kuris išliko vyriausiuoju Bulgarijos armijos vadu. Taika buvo neįmanoma; dėl simboliško Bulgarijos imperijos pabaigos po Boriso II abdikcijos, Romėnas, o vėliau ir Samuelis, buvo laikomi maištininkais, o Bizantijos imperatorius buvo priverstas priversti juos laikytis imperatoriaus suverenumo. Dėl to daugiau nei 40 metų vyko vis žiauresni karai. Iš pradžių Samuelui, gebančiam generoliui ir geram politikui, pavyko pasukti laimę į bulgarų pusę. Naujasis Bizantijos imperatorius Bazilijus II buvo pralaimėtas Trajano vartų mūšyje
986 m. ir vos pabėgo su savo gyvybe. Bizantijos poetas Jonas Geometras apie pralaimėjimą rašė: