1982 m. jis pirmą kartą buvo išrinktas į Atstovų Rūmus. 1998 m. jis perėmė VVD frakcijos vadovybę iš Frito Bolkesteino. 2002 m. Olandijos visuotiniuose rinkimuose jis buvo sąrašo rengėjas (aukščiausias kandidatas), Dijkstal ir Ad Melkert Darbo partijos lyderis buvo pirmieji kandidatai tapti kitu premjeru, tačiau netikėtas Pim Fortuyn iš Livable Netherlands (LN) ir vėliau Pim Fortuyn List (LPF) pakeitė apklausų rezultatus. Fortuyn kaltino purpurines kabinetus (kuriuose Dijkstal ir Melkert tarnavo kaip ministrai) dėl šalies problemų. Fortuynas vaizdavo Dijkstalą ir Melkertą kaip du biurokratus, kurie nesuprato gyventojų jausmų ir problemų. Po karštos kampanijos, likus vos kelioms dienoms iki rinkimų, Fortuyn buvo
nužudytas Hilversume. Liaudies partija už laisvę ir demokratiją per rinkimus patyrė didelį pralaimėjimą, netekusi keturiolikos vietų, Dijkstal prisiėmė atsakomybę už pralaimėjimą ir palaipsniui paliko nacionalinę politiką. 2002 m. gegužės 16 d. jis atsistatydino iš Liaudies partijos už laisvę ir demokratiją vadovo ir Liaudies partijos už laisvę ir demokratiją parlamento vadovo Atstovų rūmuose pareigų, o 2002 m. rugsėjo 1 d. atsisakė savo Atstovų rūmų vietos. Tačiau kai jo buvusi partija ėmėsi griežtos pozicijos dėl "allochtonen" (imigrantų ir jų vaikų), jis protestuodamas susivienijo su buvusiais politikų iš daugelio kitų partijų, siekdamas labiau tolerantiškos visuomenės, pavadinimu "Een Land Een Samenleving" ("Viena šalis, viena visuomenė").