Po kruvinos kovos prie Sambros (57 m. pr. Kr.) Julijus Cezaris išsiuntė Publius Licinius Crassus su vienu legionu į Venetijos, Redonų ir kitų keltų genčių kraštą tarp Senos ir Loiros upės, kurie visi pasidavė. (B. G. ii. 34.) Cezaris redonus įvardijo kaip jūrų valstybes, kurių teritorija siautėjo iki Atlanto vandenyno. 52 m. pr. Kr. Redonai su savo kaimynais išsiuntė kontingentą, kad užpultų Cezarą per apgulą.
Alesia. Taip pat šioje ištraukoje ("B. G. " vii. 75), Redonai yra išvardyti tarp valstybių, ribojusių vandenyną, kurios keltų kalba buvo vadinamos Armorikos valstybėmis. D'Anvilis mano, kad jų teritorija viršijo Rensos vyskupijos ribas į Šv. Malo ir Dol-de-Bretagne vyskupijas.