Rašykite šio skyriaus tęsinį - Hawthorn laimėjo "Formulės 1" čempionatą, nors laimėjo tik vieną pergalę, prieš keturis Mosso. Hawthorn laimėjo 1958 m. Prancūzijos Grand Prix Reims, kuriame Musso buvo mirtinai sužeistas, būdamas antroje vietoje. 1958 m. Monako Grand Prix lenktynėse lengvai pirmavo
Vidutinio atstumo metu jo 246 variklis susprogdė, o Monzoje jis buvo minutę prieš Tony Brooksą, kai jo sankaba privertė jį sulėtinti į antrą vietą. Hawthornas labai pasinaudojo Mosso džentelmenyste, kaip tai buvo parodyta 1958 m. Portugalijos Grand Prix varžybose Portoje. Hawthornas buvo diskvalifikuotas dėl to, kad jis išjudino savo automobilį priešinga kryptimi, pakeliui į antrą vietą. Mosas tarpininkavo Hawthorno labui, ir galiausiai sprendimas buvo atšauktas. Po to, kai per tą lenktynių pusę sustojo aikštelėje, Hawthornas pagreitino atgal per lauką, kad gautų papildomą tašką už greičiausią ratą. Mosas nesugebėjo atsakyti, galbūt abejojo, kad Hawthornas gali taip greitai apvažiuoti su sugadintais ritinio stabdžiais. Šis papildomas pasaulio čempionato taškas ir antrosios vietos taškai prisidėjo prie to, kad "Hawthorn" laimėjo čempionatą, turėdamas tik vieną sezoną daugiau nei "Moss". Paskutinėje lenktynėje, 1958 m. Maroko Grand Prix, Hawthornas važiavo konservatyvią taktinę lenktynes, siekdamas likti priekyje Mosso Vanwall komandos draugų. Bruksas sulaužė automobilį, kai vos vedė Hawthorną, o Stuartas Lewisas-Evansas trečiame Vanwallas sudužo po beviltiško bandymo judėti per lauką ir iššūkį Hawthornui trečiajam; Evansas vėliau mirė nuo nudegimų. Paskutinėse ratose antrasis Phil Hillas sulėtino ir pervedė Hawthorną, kad gautų pakankamai taškų ir užimtų čempionatą. Tai buvo pirmasis Anglijos vairuotojo laimėjimas.