1587 m. Maksimilianas kandidatavo į Lenkijos-Lietuvos karalystės sostą po ankstesnio karaliaus Stefano Batorio mirties. Dalis Lenkijos kilmingumo išrinko Maksimiliją karaliumi, tačiau dėl chaotiško rinkimų proceso buvo išrinktas ir kitas kandidatas - Švedijos princas, Sigismundo I senovės anūkas, Zygmuntas III Vasa. Maksimilianas bandė išspręsti ginčą, į Lenkiją atvedęs karines pajėgas, taip pradėdamas Lenkijos įpėdinio karą. Lenkijoje jis sulaukė nemažos paramos, tačiau į jo armiją atėjo mažiau lenkų nei į jo varžovo armiją. Po nesėkmingo bandymo 1587 m. pabaigoje užimti Krakovą, jis buvo nugalėtas 1588 m. Sausio mėn. Pitscheno mūšyje Silezijoje.
) Sigismundo III (nuo tada oficialiai karūnuoto) šalininkų, vadovaujamų lenkų hetmano Jano Zamojskogio. Maksimilianas buvo paimtas į nelaisvę mūšyje ir buvo paleistas tik po pusantrų metų po popiežiaus Siksto V įsikišimo po Bytomo ir Bendžino sutarties. 1589 m. jis oficialiai atsisakė savo pretenzijų į Lenkijos karūną. Jo brolio, Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Rudolfo II, neveiklumas šiuo klausimu prisidėjo prie Rudolfo prastos reputacijos.