Per visą Vakarų imperializmo epochą Azijoje Siamas liko vienintelė šalis regione, kuri išvengė kolonizacijos užsienio jėgomis, nors dažnai buvo priversta atsisakyti teritorijos ir prekybos nuolaidų nelygiomis sutartimis. Siamo valdymo sistema buvo centralizuota ir per Chulalongkorn valdymą paversta šiuolaikinė unitarine absoliuta monarchija. Pirmojo pasaulinio karo metu Siamas stojo su sąjungininkais, politinis sprendimas iš dalies pakeisti nelygias sutartis. 1932-aisiais, po nekraujančios revoliucijos, tai tapo konstitucine monarchija ir oficialiai pakeitė savo vardą į Tailandą, kuris per Antrąjį pasaulinį karą buvo Japonijos palydovas. 1950-ųjų pabaigoje karinis perversmas, kurio metu valdė feldmaršalas Saritas Thanaratas, atgaivino monarchijos įtakingą vaidmenį politikoje. Tailandas tapo pagrindiniu Jungtinių Valstijų sąjungininku ir vaidino antikomunistinį vaidmenį regione kaip nepavykusio SEATO narys, tačiau nuo 1975 m. siekė pagerinti santykius su komunistine Kinija ir Tailando kaimynais. Išskyrus trumpą parlamentinės demokratijos laikotarpį 1970-ųjų viduryje, Tailandas periodiškai keičiasi demokratijos ir karinės valdžios. Nuo 2000-ųjų ji buvo įstrigusi į karštus politinius konfliktus tarp Thaksin Shinawatra rėmėjų ir oponentų, kurie baigėsi dviem perversmais, paskutinį kartą 2014 m.
ir dabartinės ir 20-osios konstitucijos sukūrimą ir susiduria su nuolatiniais pro-demokratijos protestais.