Faruko valdžia pasižymėjo vis didėjančiu nacionalistiniu nepasitenkinimu dėl tęstančios britų okupacijos, karališkosios korupcijos ir nekompetencijos bei pražūtingo Palestinos karo.
1948-1949 metų. Visi šie veiksniai galutinai pakirto Farouk poziciją ir sudarė kelią 1952 m. Egipto revoliucijai. Farukas buvo priverstas atsistatydinti savo sūnaus Ahmedo Fuado, kuris tapo karaliumi Fuadu II, naudai, o šalies administravimas perėjo į Laisvų pareigūnų judėjimą, vadovaujamą Mohamedo Nagubo ir Gamal Abdel Naserio. Vaiko karaliaus valdymas truko mažiau nei metus, o 1953 m. birželio 18 d. revoliucionieriai panaikino monarchiją ir paskelbė Egiptą respublika, užbaigdami pusantro amžiaus Muhammado Ali dinastijos valdymą.