Andresas atneša gyventi pas save du savo vaikus, tarp jų ir dukrą, kuri yra 12 metų, tik septyniais metais jaunesnė už Kataliną, ir paaiškina, kad jie yra jo ir jo pirmosios žmonos, šventosios moters, kuri per revoliuciją mirė nuo tifo, vienybės vaisius.
(Katina pasakoja, kad jų tikroji motina buvo gyva ir sveika, gyveno Verakruze). Ji jam tiki ir gerai sutaria su vaikais. Tuo pačiu metu Andresas skelbia apie savo kandidatūrą į Pueblos gubernatorių postą, kurį entuziastingai palaiko jo šeima, kuri lydi jį daugelyje kampanijų kelionių ir liudija keletą kalbų neturtingesniems valstijos rinkėjams, žadėdama pažangą ir geresnę valstybę.