Kościuszko laikais Lenkijos valstybę dukart padalijė jos kaimynės: Rusija, [Habsburgų monarchija] ir Prūsija 1793 metų pradžioje. 1794 m. Kościuszko inicijavo sukilimą
Krokuvos pagrindinėje aikštėje, kuri, nepaisant jo pergalės Račlavicės mūšyje prieš skaičiškai pranašesnę Rusijos armiją, baigėsi tragišku trečiu ir galutiniu Lenkijos padalijimu. Krakovas daugiau kaip šimtmetį buvo Austrijos Galicijos provincijos dalis. Prieš vadovaudamas 1794 m. sukilimui, Kościuszko kovojo Amerikos revoliucijos kare kaip kontinentinės armijos pulkininkas. 1783 m. už savo tarnybą Kontinentalinis kongresas jį įkūrė brigados generoliu ir suteikė JAV pilietybę. 1817 m. spalio 15 d. Tadeuszas Kościuszko mirė Šveicarijoje. Jo kūnas iš pradžių buvo palaidotas Soloturnų jėzuitų bažnyčios kriptose, iš kur po metų buvo perkeltas į Wawelo katedros šv. Leonardo kriptą, šalia to, kur dabar stovi jo paminklas.