Užrašykite šio straipsnio tęsinį - Kolonijinės eros metu Huantos provincija buvo didesnė nei dabar, turėdama tradicinius ryšius su Peru centrinėmis siera ir daugiausia vietiniais gyventojais. Provincijos sostinėje, dar vadinamoje Huanta, buvo bažnytinė "doctrina" ir civilinio administracinio rajono, "corregimiento", centras. 1795 m. karališkojo surašymo duomenimis, Huantos provincijoje gyveno 27 337 gyventojai, iš kurių 10 080 (36%) buvo mišrios rasės mestizai. Huanta buvo pagrindinio maišto (1825-1828) prieš naujai įkurtą Peru valstybę vieta. Huantos sukilimas, kuriam vadovavo, apibūdinamas kaip monarchiškas sukilimas. Ji suvienijo įvairias etnines ir profesines grupes sudėtingais ryšiais. Huantos valstiečiai, vadinami Iquichanos, buvo monarchiški sukilėliai ir buvo paversti liberaliais partizanais. Jie su Ispanijos karininkų ir prekybininkų, mestizo žemės savininkų ir kunigų sąjungininkais užpuolė Peru respubliką Ispanijos karaliaus Ferdinando VII vardu. Jį vadovavo, neraštingas "arriero" arba mulio vežėjas, užimtumas, kuris jį suartino su vietovėmis už jo namų bazės ribų, nes muliai buvo pagrindinė krovinių vežimo ir prekių prekybos priemonė kolonijinėje epochoje. Huantos sukilimas buvo pralaimėtas kariniu būdu, tačiau vietos lyderiai nepatyrė griežtų represijų, kurios buvo būdingos ankstesniems sukilimams, ypač Túpac Amaru II sukilimui.
- Taip.