1939 m. rugsėjo mėn. Prancūzijos vyriausybė reagavo į Vokietijos įsiveržimą į Lenkiją ir paskelbė karą Vokietijai. Po dviejų savaičių sovietų pajėgos iš kitos pusės įsiveržė į Lenkiją. Nors visi nervingiai laukė, ką darys vyriausybės, fizinės Paryžiaus gyventojų sąlygos iš karto nedaug pasikeitė. Tačiau 1940-ųjų gegužę Vokietijos kariuomenė įsiveržė į Prancūziją. Susilaikymo sutartis
1940 m. birželio 22 d. sudarytas susitarimas įvedė karinę okupaciją šiaurinėje šalies pusėje ir vakarinėje pakrantės juostoje, o pietinėje Prancūzijos pusėje buvo sukurta vadinama "laisva zona", kurią iš Vichy administruoja marionetinė vyriausybė, vadovaujama plačiai gerbiamo aštuoniasdešimties metų amžiaus prancūzų karo herojaus. Selma Steinmetz ir Oskar Grossmann buvo tarp šimtų politinių pabėgėlių, kurie prisijungė prie šimtų tūkstančių Paryžiaus gyventojų, spontaniškai pabėgusių į pietus, kai Vokietijos armija artėjo prie Prancūzijos sostinės iš šiaurės. Jie atsidūrė Touluzo rajone. Selma Steinmetz prisijungė prie Prancūzijos pasipriešinimo.