1940 m. spalio mėn. padėtis Jugoslavijoje pablogėjo, kai Italija užpuolė Graikiją
Albanijoje, o pradinis italų nesugebėjimas padaryti pažangos tik padidino Jugoslavijos baimę, kad Vokietija būtų priversta užpulti Graikiją, kad padėtų Italijai. 1940 metų rugsėjį ir lapkritį Vokietija privertė Vengriją ir Rumuniją prisijungti prie Trijų šalių pakto. 1940 m. Lapkričio pradžioje Nedičius, tikėdamas, kad Vokietija laimės karą, pasiūlė vyriausybei atsisakyti neutralumo ir kuo greičiau prisijungti prie Ašies, tikėdamasis, kad Vokietija apgins Jugoslaviją nuo jos "gaulojančių kaimynų". Po kelių dienų princas Paulius, suprasdamas, kad neįmanoma laikytis Nedičio patarimo, jį pakeitė. Planuojama Vokietijos invazija į Graikiją būtų supaprastinta, jei Jugoslavija būtų neutralizuota. Per kelis ateinančius mėnesius kunigaikštis Paulius ir jo ministrai dirbo po didžiulio Vokietijos diplomatinio spaudimo, vokiečių iš Bulgarijos teritorijos grėsmės puolimui ir britų nenorėjimo pažadėti praktinės karinės paramos. 1940 m. pabaigoje Didžiosios Britanijos politika Jugoslavijos vyriausybei pasikeitė nuo Jugoslavijos neutralumo pripažinimo iki spaudimo šaliai dėl paramos karo metu prieš Vokietiją.