"Amir al-ʿarab" pareigos perėjo į Muhanna sūnų Sharaf ad-Din ʿIsa, nors nėra aišku, kuris mamelukų sultonas suteikė jam šį titulą. Pagal keletą mamelukų laikų šaltinių, sultonas Qutuz (r. 1259 <unk>1260) paskyrė ʿIsa po mamelukų pergalės prieš mongolus Ain Jalut mūšyje
- Taip. Tačiau XIV amžiaus arabų istorikas al-ʿUmari tvirtina, kad Qutuzo įpėdinis Baybars padarė Isa "amir al-ʿarab". Tai, matyt, buvo apdovanojimas už ʿIsa pagalbą ir draugystę Baybars ištremimo Sirijoje metu 1250s tuo metu, kai Abu Bakr tėvas Ali atsisakė jam prieglobsčio. Kad ir kokia būtų teisinga versija, Baybars bent jau patvirtino ʿIsa paskyrimą ir jo "iqtaʿat" (fiefs) 1260-61 metais. Abu Bakro brolis Zamilas ir Tahiro ibn Ghanamo sūnus Ahmadas abu ginčijo Isa paskyrimą. Pastarasis paprašė dalies emyrato, tačiau Baybars jam suteikė mažesnį emyratą kitur Sirijoje, o Zamilas sukilo, kad visiškai kontroliuotų ʿIsa emyratą. Zamilą nugalėjo ʿIsa ir mamelukai ir jis buvo įkalintas Kaire. Vėliau jis buvo paleistas ir tarp jo, ʿIsa ir kitų Banu Rabi'ah emyrų buvo sudaryta laikinas taika. ʿIsa stipriausia beduinų opozicija buvo iš jo giminaičių Al Mira, vadovaujamų Ahmad ibn Hajji, kuris dominavo pietinės Sirijos gentys. Palaipsniui priešiškumas tarp Al Fadl ir Al Mira išnyko, nes Ahmadui buvo suteikta nepriklausomybė pietinėje dykumoje, o ʿIsa liko "amir al-ʿarab".