1945 m. pradžioje Marija Šmitz prisijungė prie milijonų žmonių, pabėgusių iš Berlyno į vakarus. Ji atsidūrė Recklinghausene (į šiaurę nuo Eseno ir Dortmundo), kur perorganizavo tai, kas trumpai tapo nauju (Vakarų) Vokietijos nacionaliniu būstine. 1937 m. draudimas buvo panaikintas po
Hitlerio režimo.) Vis dar jos pirmininkaujant, 1949 m. VkdL vėl perkėlė savo nacionalinę būstinę į nuolatinę vietą Esene. Schmitz vadovaujant VkdL iš advokato organizacijos tapo savarankiška švietimo įstaiga, kurianti mokymo, švietimo ir mokyklų politikos programas. Ypatingas Schmitz prioritetas buvo pedagoginių akademijų įsteigimas kaip mokytojų rengimo vietų ir, konkrečiau, moterų akademinio išsilavinimo rėmimas.