Trumpai vadovaujant Jagielono giminės valdžiai asmeninėje sąjungoje su Vengrijos karalyste iki Mohaco mūšio, Čekijos žemėmis vėliau vadovavo Habsburgų Šventosios Romos imperijos imperatoriai asmeninėje sąjungoje su Vengrijos karalyste ir Austrijos arkiduke, galiausiai "de facto" (bet ne "de jure") nustoję egzistuoti kaip atskira karalystė ir tapę Habsburgų monarchijos dalimi, po to, kai buvo sutriuškinta Čekijos sukilimas Baltojo kalno mūšyje
- Taip. Po dar vieno šimtmečio didžiulė regiono dalis buvo atskirta nuo likusių Čekijos karūnos žemių, kai Habsburgų monarchija pralaimėjo Silezijos karus prieš Prūsijos karalystę, vadovaujamą Frydricho Didžiojo, todėl buvo priversta atsisakyti didžiosios jos dalies (išskyrus Austrijos Sileziją) Breslau ir Berlyno sutartimis, taip pat strateginiu požiūriu svarbios Kłodzko žemės, kurios buvo Čekijos karalystės pagrindinės teritorijos dalis. Tačiau pastarasis rajonas iki 1972 m. buvo Prahos Romos katalikų arkivyskupijos dalis.