1371 m. Đurađas Ragūzų Respublikai paskelbė, kad jis, Vukašin Mrnjavčević ir jo sūnus Marko, kartu su savo armijomis, buvo Šcutari, ruošiasi puolimui į Nikola Altomanović. Ragusa padėjo jų kampanijai, suteikdama laivus, kad vežtų žmones ir atsargas, nes jų kampanija buvo Ragusos naudai. Tačiau šis mūšis niekada nebuvo įvykdytas, nes Vukašin ir Marko nuėjo padėti Vukašino broliui Jovanui Uglješaui kampanijoje prieš turkus, kuri baigėsi visiška nelaimė, Vukašinui ir Uglješaui bei jų armijai buvo sunaikinta Maricijos mūšyje.
- Taip. Serbijos kunigaikštis Lazaras Hrebeljanovičius ir Bosnijos banas Tvrtko I susibūrė, kad nugalėtų Nikola Altomanovičius. Altomanovičius, desperatiškai ieškodamas stiprios sąjungininkės, pradėjo derybas su Đurađu. Dauguma istorikų sutinka, kad užbaigdamas derybas, Đurađas iš Altomanovića gavo Trebinjo, Konavle ir Dračevicos miestus, galbūt kyšį, kad išliktų neutralus karo metu. Tačiau kiti istorikai laikosi Mavro Orbini teiginio ir tvirtina, kad Đurađas niekada nesudarė tokio susitarimo, o užkariavo miestus, kuriuos jis pats gavo iš susitarimo po to, kai Altomanović buvo nugalėtas 1373 m.