Trečioji Hasegavos tyrimų sritis yra tarptautinė istorija, susijusi su Sovietų Sąjungos, Jungtinių Valstijų ir Japonijos dalyvavimu pasibaigus Ramiojo vandenyno karui. 1945 m. rugpjūtį, kai Jungtinės Valstijos nukrito atomines bombas į Hirošimą ir Nagasakiją, 1,6 milijono sovietų karių
pradėjo staigmeną Japonijos pajėgų, okupavusių Rytų Aziją. Hasegawa išleido knygą "Racing the Enemy: Stalin, Truman, and the Surrender of Japan" (2005). Atsakydamas į plačiai priimtą ortodoksų požiūrį, kad atominės bombos Hirošimoje ir Nagasake buvo lemiamiausias veiksnys Japonijos sprendime pasiduoti ir užbaigti Ramiojo vandenyno konfliktą, Hasegawa išreiškia nuomonę, kad Sovietų Sąjungos įsitraukimas į karą, pažeidžiant Neutralumo paktą, Japonijos sprendime pasiduoti vaidino svarbesnį vaidmenį nei atominės bombos. Šis požiūris skiriasi nuo ankstesnių bombardavimo kritikų, tokių kaip Gar Alperovitz, kurie tvirtino, kad JAV prezidento Harry S. Trumano pagrindinis tikslas buvo parodyti JAV kariuomenės galią kaip atgrasančią Sovietų Sąjungos lyderio Josifo Stalino ambicijas. Australijos istorikas Džofris Džukas sako: "[Hasegavas] be abejo įrodo, kad Japoniją privertė besąlygiškai pasiduoti ne atominės bombos, o sovietų paskelbtas karas". Jo požiūris buvo kritikuojamas. Labiausiai subalansuota ir energingiausia šios knygos diskusija yra H-Diplo apskritojo stalo diskusijoje su Garu Alperovicu, Michaelu Gordinu, Davidu Holloway, Richardu Franku ir Baronu Bernsteinu. Džeimsas Madoksas, Pensilvanijos valstybinio universiteto emerituotas istorijos profesorius ir knygos "Galiauti ginklai: Hirošimos sprendimas po penkiasdešimties metų" autorius, buvo vienas iš griežčiausių knygos kritikų.