Kai 1976 m. Kovo mėn. Wilsonas staiga paskelbė apie savo išėjimą į pensiją, Callaghanas nugalėjo penkis kitus kandidatus, kad būtų išrinktas Darbo partijos lyderiu; jis buvo paskirtas premjeru 1976 m. Balandžio 5 d. Nors 1974 m. rinkimuose leiboristai laimėjo siaurą balsų daugumą Bendruomenių rūmuose, tačiau iki to laiko, kai Kallaghanas tapo premjeru, pralaimėjo daugybę balsų per rinkimus, o per pirmuosius jo mėnesius jis buvo priverstas pasirašyti pasitikėjimo ir tiekimo susitarimą su Liberalų partija. Nors iš pradžių šis rodiklis buvo stabilus, 1978-1979 m. "neapsidžiaugimo žiemą" kilus dideliems profesiniams ginčams ir plačiai paplitusiems streikams, taip pat
1979 m. kovo 28 d. dėl referendumo dėl Škotijos devokacijos mažos partijos prisijungė prie konservatorių ir priėmė Kallagano nepasitikėjimo pasiūlymą. Nors apklausos rodo, kad jis yra labai populiarus, 1979 m. rinkimuose Leiboristai pralaimėjo ir jį pakeitė Margaret Thatcher.