Indijos nepasitenkinimas kolonijinėmis taisyklėmis sukėlė didžiulį sukilimą.
Tupaco Amaru II. Šis išsilavinęs ispanakalbis indėnas, gimęs José Gabriel Condorcanqui, paėmė savo protėvio Túpac Amaru vardą. 1770-aisiais jis pasipiktinė dėl žiauraus indėnų elgesio su "corregidores de indios". 1780-ųjų lapkritį Tupac Amaru II ir jo pasekėjai suėmė ir nužudė itin žiaurų "korregidor de indios". Nors Tupac Amaru II tvirtino, kad jo judėjimas yra reforminis ir nesiekia nuversti ispanų valdžios, jo reikalavimais buvo autonominis vietinių gyventojų regionas. Sukilimas greitai virto visuotiniu maištu. Apie 60 tūkst. indėnų Peru ir Bolivijos Anduose prisidėjo prie šios kovos. Po kelių pirminių pergalių, tarp jų nugalėjęs 1200 vyrų Ispanijos armiją, 1781 m. gegužę buvo suimtas ir nužudytas Túpac Amaru II; vis dėlto maištas tęsėsi, daugiausia Aukštutiniame Peru. Čia Tupaco Amaro II šalininkas indėnų vadas Tomas Katari 1780-ųjų pradžioje sukėlė sukilimą Potosyje. Katarį ispanai nužudė prieš mėnesį prieš Tupacą Amaru II. Kitas didelis sukilimas buvo vadovaujamas Juliano Apazos, sekstono, kuris paėmė dviejų sukilėlių kankinių vardus, pavadinęs save Túpac Catari (taip pat rašoma Katari). Jis apgulė La Paz daugiau nei 100 dienų. Ispanijai nepavyko sutriuškinti visų sukilimų iki 1783 metų, o tada pradėjo nužudyti tūkstančius indėnų.