Užpildykite šią frazę: Kai kurie mokslininkai mano, kad dvi gentys, apie kurias gotikų rašytojas Jordanas savo knygoje "Getica" paminėjo tarp gotikų karaliaus Ermanariko valdomojo krašto tautų ketvirtame mūsų eros amžiuje, gali būti prilygintos marių tautai. Tačiau "Imniscaris" (arba "Sremniscans") identifikavimas su "Cheremis", o "Merens" su "Mari" yra prieštaringas. Pirmasis saugiai patvirtintas Marių žmonių paminimas yra Khazar šaltiniuose iš 10-ojo amžiaus, kur jie yra eksonimiškai "tsarmis" (= "Cheremis"). Tuo metu Mari gyvenvietė buvo Volgos pakrantėje. XIII amžiuje marijai pateko į Auksinės Ordos įtaką, o 1443 m. tapo Kazano kanato subjektais. Tuo metu marių kultūra susiliejo su valdovaujamais tatarais ir Volgos bulgarais, o tai taip pat matyti iš turkų leksikos ir gramatikos įtakos marių kalbai. 1552 m. Mari teritorija buvo įjungta į Rusiją su
Rusijos užkariavimas Kazano, vadovaujamas Ivano Grožio. Nors kai kurie mariai (daugiausia Hill Maris) padėjo rusams užkariauti, dauguma marų kovėsi taip vadinamuose "Cheremis karuose". XVI a. pabaigoje pasipriešinimas buvo nugalėtas, o marių gyventojai patyrė didžiulę kančią. Dėl to atsirado rusų kolonistų antplūdis, o kad išvengtų priverstinės krikščionizacijos (pradėjus nuo 1700 m.), Maris pradėjo įsikurti toliau į rytus, dabartiniame Bashkortostane. Vėlesniais šimtmečiais, valdant carinei Rusijai, mariams pavyko išsaugoti savo etninę ir kultūrinę tapatybę, kurią sustiprino pakartotinis sugrįžimas į savo tradicinę prieškrikščionišką religiją.