Nors kai kurios komuneros savarankiškumo ideologijos, atrodo, iš anksto atspindi vėlesnius demokratinius sukilimus prieš Ispanijos kolonijinę valdžią, ypač kaimo sukilėlių, istorikai Adalberto López ir James Schofield Saeger įspėja, kad būtų klaida, jei šiam akivaizdžiam panašumui būtų duota per didelė reikšmė. Saegaro teigimu, maištas buvo daug arčiau XVI ir XVII amžių tradicijų ir "daugiausia buvo vietinis sukilimas, kurį vadovavo vietinės interesų grupės, ir nesusijęs su svarbiais ispanų imperijos pokyčiais, prasidėjusiais XVIII amžiuje". Jis mažai panašus į Naujosios Granados komunerų sukilimą ar Túpac Amaru II sukilimą.
tai įvyko 1780-aisiais. López sutinka, kad komunerų sukilimas nebuvo "tikra revoliucija", kurios tikslas buvo esminiai pakeisti Paragvajuje; dauguma paragujiečių save laikė ištikimais karūnos tarnais ir nesistengė iš esmės pakeisti provincijos politinės ar ekonominės struktūros. Priešingai, jie bandė kontroliuoti jezuitus, kurie, kaip manoma, kenkė provincijai ir dar labiau sustiprino jos skurdą.