Rašykite šio skyriaus tęsinį. Valstybės perversmas buvo kruopščiai suplanuotas nuo 1851 m. rugpjūčio 20 d. Šis perversmas buvo paruoštas ir planuojamas Saint-Cloud. Tarp sąmokslininkų buvo Žanas-Gilbertas Viktoras Fialinas, ištikimas Liudvikui-Napoljui draugas, Liudvikui-Napoljui pusbrolis Šarlzas de Mornis ir generolas Žakas Lerojas de Sen Arnaudas. Spalio 14 d. Liudvikas-Napoleonas paprašė Parlamento atkurti visuotinę vyrų balsavimo teisę, tačiau šis prašymas buvo atmestas. Jo prašymas peržiūrėti konstitucinės reformos pasiūlymą taip pat buvo atmestas lapkričio 13 d. Pasiruošęs smogti, Liudvikas-Napoleonas paskyrė generolą Saint-Arnaud karo ministru ir buvo išleistas apžvalga, primenantis kariams apie jų "pasyvaus klusnumo" pažadą. Prezidento pasekėjai buvo paskirti į įvairias svarbias pareigas: generolas Magnanas tapo Paryžiaus kariuomenės vadu, o Haute-Garonne prefektas Maupas - Paryžiaus policijos prefektu. Įsitikinęs, kad perversmas dabar neišvengiamas po paskutinio atsisakymo, Liudvikas-Napoleonas nustatė Napoleono karūnavimo 1804 metais ir pergalės Austerlico mūšyje
1805 m., kaip perversmo dieną. Operacija buvo pakrikštyta "Rubicon", prisimindama Julijų Cezarį.