Įrašykite šio skyriaus tęsinį - 1954 m. rugsėjo 25 d. tuometinis premjeras U Nu savo radijo pranešime tautai kalbėjo apie rohinjų musulmonų politinį ištikimybę daugiausia budistų Birmai. Šis termino "Rohingya" naudojimas yra svarbus tuo, kad šiandien Mianmaro vyriausybė visiškai neigia šią kategoriją ir vadina juos "bengalų". Tuo pačiu metu buvo įkurta atskira administracinė zona May Yu, apimanti didžiąją dabartinės Šiaurės Rakhine valstijos dalį, kurioje rohinjai buvo dauguma etninės grupės. Viena iš šios musulmonų daugumos zonos tikslų buvo "siekti taikos su Pakistanu". Brigaderio Aung Gyi, vienas iš generolo Ne Wino pavaduotojų, 1961 m. Rohinjus apibūdino taip: "Rozono vakaruose May Yu rajono sienos su Pakistanu. Kaip ir visose pasienio vietovėse, musulmonų yra abiejose pasienio pusėse. Tie, kurie yra Pakistano pusėje, yra žinomi kaip pakistaniečiai, o musulmonai mūsų Birmos pusėje yra vadinami rohinjais. Bet nuo Birmos karinės juntos
1962 m. perėmė šalies kontrolę, rohinjai buvo sistemingai atimti iš savo politinių teisių. 1962 m. karinis diktatorius generolas Ne Win perėmė valdžią ir pradėjo įgyvendinti nacionalistinę darbotvarkę, kurios šaknys buvo rasinės diskriminacijos. 1978 m. karinė vyriausybė pradėjo operaciją Nagamin, skirtą atskirti šalies piliečius nuo ne piliečių. Tai buvo pirmoji koordinuota didelio masto smurtinė ataka prieš rohinjus. Nacionalinės registracijos kortelės (NRC) buvo atimtos iš valstybinių subjektų ir niekada nebus pakeistos. Po to kilęs smurtas privertė 200 tūkst. rohinjų pabėgti į Bangladešą. Bangladešas atsisakė leisti rohinjams patekti į savo teritoriją ir užblokavo maisto racionus, dėl kurių žuvo 12 000 rohinjų. Po dvišalių derybų rohinjai buvo repatrijuoti.