Kitos smurto aktai, kurie ne visada yra vykdomi prieš tam tikrų religijų pasekėjus, pavyzdžiui, karas, kankinimai ir etninis valymas, gali įgyti religinio persekiojimo savybių, kai viena ar daugiau jų dalyvaujančių šalių pasižymi savo religiniu homogeningumu; to pavyzdys yra, kai konflikto gyventojai, priklausantys skirtingoms etninėms grupėms, taip pat priklauso skirtingoms religijoms ar konfesijoms. Skirtumas tarp religinės ir etninės tapatybės kartais gali būti neaiškus (žr. Etnoreligijos); vis dėlto genocido atvejai XX amžiuje negali būti visiškai paaiškinti religinių skirtumų citavimu. Vis dėlto tokie atvejai kaip graikų genocidas
, Armėnų genocidas ir Asirijos genocidas kartais laikomi religinio persekiojimo atvejais, todėl linijos tarp etninio ir religinio smurto kartais yra neryškios.