Jis buvo Nassau valstybės ministro Hans Christoph von Gagern sūnus; jis lankė gimnazijas Kreuznache, Manheime ir Veilburge, o nuo 1826 m. studijavo teisę Haidelberge, Utrechte ir Getingene. Po kurio laiko Paryžiuje 1829 m. jis gavo vietą Nyderlandų karaliaus Viljamo I kabinete. Belgijos revoliucijos pradžioje
(1830) savanoriškai stojo į Olandijos armiją ir dalyvavo kare su Belgija. 1833 m. jis išėjo į pensiją iš Nyderlandų tarnybos, vedė Franziną Lambert iš Hagos ir pradėjo studijuoti istoriją, kad galėtų atitikti Bono universiteto Privatdozent poziciją. 1837-40 m. jis buvo Bonoje. 1837 metais, nors ir tebėra protestantas, jis pasisako už kalinamą Kelno arkivyskupą Droste-Vischeringą ir taip prarado Prūsijos vyriausybės palankumą. 1840 m. Nassau kunigaikštis paskyrė jį ministrų įpėdiniu su Legationsrat titulu.