Užbaigiu šią frazę: Šiaurinėje Afrikoje ir Iberijoje žydai gyveno šimtmečius. Kai kurie jų gyveno nuo to laiko, kai "feniikai ir hebrajai, užsiimdami jūrų prekyba, įkūrė Hippo Regius (dabar Annaba), Tipasą, Cezarėją (dabar Cherchel) ir Ikosiją (dabar Alžyrą) ". Pagal žodinę tradiciją jie atvyko iš Judėjos po
Pirmasis žydų ir romėnų karas (66-73 m. e. m.), nors istoriniu požiūriu žinoma, kad daugelis sefardų žydų atvyko po ispanų "rekonkistos". 1870 m. Teisingumo ministras Adolphe Crémieux parašė pasiūlymą, "Décret Crémieux", suteikiant Prancūzijos pilietybę alžyrų žydams. Šiai pažangai priešinosi didesnės "Pied-Noir" bendruomenės dalis, o 1897 m. Alžyre kilo antisemitinių riaušių banga. Per Antrąjį pasaulinį karą "Crémieux dekretas" buvo panaikintas Vichy režimo metu, o 1940-1943 m. žydams buvo uždrausta dirbti profesinių darbų. Pilietybė buvo atkurta 1943 m., kai laisvosios Prancūzijos pajėgos perėmė Alžyro kontrolę po "Operacijos žibintai". Taigi, Alžyro žydai galiausiai buvo laikomi "Pied-Noir" bendruomenės dalimi, o daugelis pabėgo iš šalies į Prancūziją 1962 m., kartu su dauguma kitų "Pied-Noirs" po Alžyro karo.