Tuo metu Austrija vis dar reikalavo imperijos mantos ir buvo pagrindinė nesusijusių Vokietijos valstybių jėga. Iki 1745 m. Marija Teresė sugebėjo susigrąžinti imperatorišką karūną iš savo Wittelsbacho varžovo Karolio VII užimdama jo Bavarijos žemes, tačiau, nepaisant jos keturiskartinio aljanso su Didžiąja Britanija, Nyderlandų Respublika ir Saksonija, ji nesugebėjo atgauti Silezijos: Antrasis Silezijos karas prasidėjo 1744 m. Frederiko įsiveržimu į Čehemiją ir po 1745 m. Kesselsdorfo mūšyje Prūsijos pergalės
, Drezdenos sutartimi buvo patvirtintas "status quo ante bellum": Frederikas išlaikė Sileziją, bet galiausiai pripažino Marijos Teresės vyro, imperatoriaus Pranciškaus I, įstojimą į karalystę. Sąlygos buvo dar kartą patvirtintos galutine 1748 m.