Irano intelektualas Muhammed Nakhshab yra pripažintas pirmuoju šiizmo ir Europos socializmo sintezės kūriniu. Nakhshab judėjimas buvo pagrįstas principu, kad islamas ir socializmas nėra nesuderinami, nes abu siekė socialinės lygybės ir teisingumo. Jo teorijos buvo išreikštos jo bakalauro disertacijoje apie etikos dėsnius. 1943 m. Nakšabas įkūrė Dievą garbinančių socialistų judėjimą, vieną iš šešių Nacionalinio fronto narių organizacijų. Organizacija buvo įkurta sujungus dvi grupes: Dar al-Fanoun vidurinės mokyklos mokinių "Nakhshab" ir Teherano universiteto inžinerijos fakulteto maždaug 25 studentų "Jalaleddin Ashtiyani" grupę. Organizacija iš pradžių buvo žinoma kaip Patriotinių musulmonų lyga. Ji derino religines jausmas, nacionalizmą ir socialistines mintis. Po 1953 metų perversmo
1965 m. įkurta Irano liaudies mudžahedinai sujungė islamo vaizdus ir kalbą su marksistinėmis idėjomis, veikiant Ali Shariati, ir dalyvavo ginkluotoje kovoje prieš Irano šacho vyriausybę, o galiausiai dalyvavo Irano revoliucijoje, 1979 m. nuvertusioje šachą. Tačiau judėjimas nesutinka su islamo respublika, įkurta po revoliucijos, ir ėmėsi ginklų prieš naują vyriausybę.