Užsitikrinęs savo "mėgstamiausią" pergalę Holovčino mūšyje, nepaisant to, kad naujas Rusijos kariuomenė buvo daugiau nei tris kartus daugiau nei viena, Karolis nusprendė žygiuoti į rytus į Maskvą, o ne bandyti užimti Sankt Peterburgą, įkurtą iš Švedijos miesto Nyenskans penkerius metus anksčiau. Tačiau Petrui Didžiajam pavyko pasislėpti Levenhaupo armijai prie Lesnajos.
Prieš tai Karolis galėjo sujungti savo pajėgas, taip prarandamas vertingas atsargas, artileriją ir pusę Lewenhaupo vyrų. Karlo sąjungininkas iš Lenkijos Stanislas Lesczinskis turėjo savo vidinių problemų. Karolis tikėjosi didelio kazakų sukilimo, kurį Ukrainoje vadovavo Mazepa, paramos. Apskaičiuota, kad Mazepa sugebėjo surinkti apie 40 000 karių. Tačiau prieš atvykstant švedų kariuomenei, rusai sutriuškino sukilimą ir sunaikino sostinę Baturiną. Sunkus klimatas taip pat turėjo savo pasekmių, nes Karolis savo kariuomenius pasiuntė į žiemos stovyklą Ukrainoje.