1470 m. rugsėjo 13 d., kai Edvardas IV buvo patrauktas į šiaurę kovoti su sukilėliais, Varvikas nusileido prie Plimuto, sukeldamas Lankastro sukilimą. Edvardas buvo priverstas pabėgti į Flandriją, o Henrikas VI buvo pakoreguotas į Anglijos sostą spalio 3 d. Kai 1471 m. kovo 14 d. Edvardas IV grįžo į Ravenspurą, Jorkšyras, Devereux prisijungė prie jo per Barnet mūšyje
1471 m. Balandžio 14 d. Karalius Henrikas VI vėl buvo nuverstas. Walter Devereux buvo paskirtas surinkti daugiau karių Shropshire ir Herefordshire, ir kovojo Tewkesbury mūšyje 1471 m. Gegužės 4 d., kur Edvardas IV pagaliau užsitikrino savo sostą. Devereux buvo prie karaliaus pusės, kai jis triumfuodamas įžengė į Londoną, ir buvo vienas iš lordų, kurie 1471 m. Liepos 3 d. Priekėjo Parlamento kambaryje Vestminstere priimti Edvardą, Velso princą, kaip karūnos paveldėtoją. Rugpjūčio 27 d. jam buvo suteikta teisė priimti visų sukilėlių Pietų Velse ir pelkėse paleidimą, ir kelti armiją Pietų Velse, Vorsteršyre, Glosteršyre, Herfordšyre, Šropšyre ir pelkėse, kad pasipriešintų Jasperui Tudorui.