Ko Liuteris stengėsi nedaryti savo šalies tautoms? Atsižvelgiant į ankstesnį klausimą, parašykite kontekstą, kuriame būtų atsakymas. Tai gali būti nuo 1 iki 20 sakinių. Kontekstas:
Norėdamas nesuklaidinti ar nepatoginti žmonių, Liuteris vengė kraštutinių pokyčių. Jis taip pat nenorėjo pakeisti vienos kontrolės sistemos kita. Jis daugiausia dėmesio skyrė Saksonijos elektoracijos bažnyčiai, veikdamas tik kaip patarėjas naujose teritorijose esančioms bažnyčioms, kurių daugelis sekė jo saksonų pavyzdžiu. Jis glaudžiai bendradarbiavo su naujuoju elektoru Jonu Tvirtuoju, kuriam kreipėsi prašydamas pasaulietinės vadovavimo ir lėšų bažnyčiai, kuri po atsiskyrimo nuo Romos iš esmės buvo netekusi turto ir pajamų. Liuterio biografo Martino Brechto nuomone, ši partnerystė "buvo abejotino ir iš pradžių nenumatyto pokyčio pradžia, kai bažnyčia buvo valdoma pasaulietinio valdovo". Elektoras įgaliojo aplankyti bažnyčią, o anksčiau tokią galią turėjo vyskupai. Kartais praktiškos Liuterio reformos nesutampa su ankstesniais radikalais, kuriuos jis skelbė. Pavyzdžiui, Melanchthono su Lutherio pritarimu parengtoje instrukcijoje "Instructions for the Visitors of Parish Pastors in Electoral Saxony" (1528) pabrėžiama, kad atgaila yra svarbi nuodėmių atleidimui, nepaisant Lutherio pozicijos, kad tik tikėjimas užtikrina pateisinimą. Eislebeno reformatorius Johanesas Agricola užginčijo šį kompromisą, o Liuteris jį pasmerkė už tai, kad mokė, jog tikėjimas atskirtas nuo darbų. Instrukcija yra probleminis dokumentas tiems, kurie siekia nuoseklios Liuterio mąstymo ir praktikos evoliucijos.