Italija, kaip Antantos sąjungininkė, po karo pasiekė kai kuriuos teritorinius laimėjimus; tačiau italų nacionalistai buvo įsiutę, kad Jungtinės Karalystės ir Prancūzijos pažadai užtikrinti Italijos įėjimą į karą nebuvo įvykdyti taikos susitarime. 1922-1925 m. Fašistinis judėjimas, vadovaujamas Benito Mussolinio, Italijoje užėmė valdžią nacionalistine, totalitarinė ir klasine kolaboracija, panaikino atstovaujamąją demokratiją, subyrino socialistines, kairiųjų ir liberalų jėgas ir vykdė agresyvią užsienio ekspansijos politiką, kuria siekiama sukurti nepriklausomą pasaulio valdžią. 1935 m. balandžio mėn. Italija pradėjo savo kariuomenę su Prancūzija, kuri vėliau tapo viena iš svarbiausių šalių, kurios buvo įsivėlusios į Europos Sąjungą, bet vėliau ėmėsi kovoti su Italija, kuri buvo sudaryta 1935 m. birželio mėn.
Vokietija ir Japonija