Užbaigiu šią frazę: Po Periklio mirties atėniečiai šiek tiek pasuko prieš jo konservatyvią, gynybinę strategiją ir ėmėsi agresyvesnės strategijos - karą iškelti į Spartą ir jos sąjungininkus. Tuo metu ypatingą reikšmę Atėnų demokratijoje atėmė Kleonas, atėnų demokratijos šalininko elementų lyderis. Kariniu požiūriu vadovaujami protingo naujojo generolio Demosteno (nepainiokite su vėlesniu atėniečių oratoriumi Demostenu), atėniečiams pavyko pasiekti kai kurių sėkmės, nes jie tęsė savo laivyninius puolimus į Peloponezą. Atėnai išplėtė savo karinę veiklą į Beotiją ir Aetoliją, nuslopino
Mitilėnai sukilo ir pradėjo tvirtinti postus aplink Peloponezę. Vienas iš šių postų buvo netoli Piloso, mažoje saloje, vadinamoje Sfakterija, kur pirmojo karo rezultatas buvo Atėnų naudai. Pilo prieplaukos smogė Spartai ten, kur ji buvo silpniausia: jos priklausomybė nuo helotų, kurie rūpinosi laukų, o jos piliečiai mokėsi tapti kareiviais. Helotų pagalba Spartos sistema tapo įmanoma, bet dabar Pilo prieplaukos pradėjo pritraukti helotų pabėgėlius. Be to, baiminantis, kad helotas sukils, nes netoliese buvo atėniečiai, spartiečiai ėmėsi veiksmų. Tačiau Demostenas 425 m. pr. m. e. Pilo mūšyje nugalėjo spartonus ir įkalino grupę spartonų kareivių Sfakterijoje, laukdamas, kol jie pasiduos. Tačiau po kelių savaičių Demostenas nesugebėjo užbaigti spartiečių. Pasididžiavęs, kad jis gali užbaigti santykius Asamblėjoje, nepatyręs Kleonas laimėjo didelę pergalę Sfakterijos mūšyje. 300 spartiečių hoplitų, apsuptų atėniečių pajėgų, šokiruojamai pasidavė. Spartų įsivaizdavimas apie nepakartojamumą buvo smarkiai pažeistas. Atėniečiai įkalino Spakterijos įkaitus Atėnuose ir nusprendė nužudyti užgrobtus spartiečius, jei Peloponezijos armija vėl įsiveržtų į Atiką.