Graikai pradėjo jį naudoti 1913 m., kai po Balkanų karų buvo įkurta Albanijos valstybė ir į pastarąją buvo įtraukta teritorija, kurią daugelis graikų laikė geografiškai, istoriškai, kultūriškai ir etnologiškai susijusiu su graikų regiono Epiru nuo senovės. 1914 m. pavasarį etniniai graikai paskelbė Šiaurės Epiro autonominę respubliką ir ją pripažino Albanijos vyriausybė, nors ji buvo trumpalaikė, nes Albanija žlugo su Pirmojo pasaulinio karo pradžia. Graikija valdė šią teritoriją nuo 1914 m. Iki 1916 m. ir nesėkmingai bandė ją aneksuoti 1916 m. Kovo mėn. 1917 m. graikų pajėgas iš šio rajono išvarė Italija, užėmusi didesnę dalį Albanijos. 1919 m. Paryžiaus taikos konferencijoje šis regionas buvo atiduotas Graikijai, tačiau 1921 m. lapkričio mėn. po Graikijos pralaimėjimo Graikijos-Turkijos kare šis regionas vėl tapo Albanijos kontroliuojamas. Tarpkariniame laikotarpiu įtampa išliko didelė dėl švietimo klausimų, susijusių su graikų mažuma Albanijoje. Po Italijos invazijos į Graikiją
1940 m. iš Albanijos teritorijos ir sėkmingas graikų kontratakas, graikų armija trumpai valdė Šiaurės Epirą šešių mėnesių laikotarpiui iki 1941 m. Vokietijos invazijos į Graikiją.