Parašykite šio skyriaus tęsinį - Švedijos Karolis XII, po jo pralaimėjimo 1709 m. Lesnjos mūšyje
, ieškojo prieglobsčio Tighinoje, turkų vasalų Moldavijos valstybės pasienio tvirtovėje, kurią saugojo Osmanų kariai. Atsakydamas į tai, 1710 m. Petras atvyko į Iaşi. Ten jis iš naujo pasirašė Rusijos ir Moldovos sąjungos sutartį (anksčiau pasirašytą Luce 1711 m. balandžio 24 d.), kurioje buvo numatyta paveldima jo artimo draugo Dimitrie Cantemiro (Konstantino Cantemiro sūnaus ir Antioh Konstantino brolio) vadovybė, kuris turėjo turėti Moldovos krašto Viešpaties, suvereno ir Rusijos krašto draugo (volegatoriaus) titulą, bet ne kaip vasalo, kaip Osmanų laikais. Nors tuo metu Rusijos vakarinė riba buvo Pietų Bugas, sutartimi buvo nustatyta, kad Dniestro upė turėtų būti Moldovos ir Rusijos imperijos riba, o Budžakas priklausytų Moldovei. Šalis neturėjo mokėti nei vieno centa. Caras įsipareigojo nepažeisti nei Moldovos suvereno, nei jo įpėdinio teisių. Bojarai, laikydami jį Moldovos gelbėtoju, surengė dovaną caro garbei ir sutartimi.