1654 m. liepos 2 d. Papczyński prisijungė prie Lenkijoje naujai įkurto Piaristų ordino jų vienuolyne Podoliniec ir gavo "Jėzų ir Marijos Stanislavo" religinį vardą. Jis dirbo pačius žemiausius darbus: valė arklius ir sandėlius, pjaustė medieną ir skalbėjo indus. Antrąjį naujokystės metus jis praleido Varšuvoje, studijuodamas teologiją su franciškonų vienuolių kolektu. Tai buvo švedų invazijos laikas, žinomas kaip "Deluge"
", kuris padarė didelį įspūdį jaunam seminarininkui. Iš viso savo gyvenimo patirties jis savo liudijime taip apibūdino vieną tų dienų įvykį: "Išpažįstu, - rašo jis, - kad išlieku iš šio pasaulio išpažindamas katalikų tikėjimą, už kurį buvau pasiruošęs išlieti savo kraują karo su Švedija metu. Vieną dieną aš ir mano draugas išvažiavome iš Senamiesčio, kai vienas eretikas kareivis, rankose laikydamasis nešioto kardo, užpuolė mus netoli dominikiečių tėvų. Mano draugas (nors ir vokiečio) pabėgo, o aš, nusileidęs ant kelių, iškėliau kaklą, kad gautų smūgį. Tačiau Dievo apvaizdos įsakymu aš negavau jokių žaizdų, nors mane tris kartus smogė labai stipriai. Po to valandą su puse labai skaudėjo".