1917 m. Heber Curtis stebėjo S Andromedae novą Didžiojo Andromedos ūkyje (Messier objektas 31). Pažiūrėdamas į fotografijas, jis rado dar 11 naujųjų žvaigždžių. Kurtis pastebėjo, kad šios naujosios žvaigždės vidutiniškai buvo 10 magnitudų silpnesnės už tas, kurios atsirado Paukščių Tako viduje. Dėl to jis galėjo apskaičiuoti atstumą 150 000 parsekų. Jis tapo "salos visatos" hipotezės, pagal kurią spiraliniai debesys yra nepriklausomos galaktikos, gynėju. 1920 m. Didžioji diskusija
Harlow Shapley ir Heber Curtis, apie Paukščių Tako prigimtį, spiralinius ūglius ir Visatos matmenis. Kad patvirtintų savo teiginį, kad Didysis Andromedos ūmulis yra išorinė galaktika, Curtis pažymėjo tamsių juostų, primenančių Paukščių Kelio dulkių debesis, atsiradimą, taip pat reikšmingą Doplerio poslinkį.