Pagal Epifanijų savo "Panariono" raštą, IV amžiaus nazariečiai (Ναζωραιοι) iš pradžių buvo apaštalų žydų atsivertėliai, kurie pabėgo iš Jeruzalės dėl Jėzaus pranašystės apie artėjančią jos apgulimą (Per pirmąjį žydų-romėnų karą
70 m. e. m.). Jie pabėgo į Pelą, Perają (iš šiaurės rytų nuo Jeruzalės) ir galiausiai išplito į Bereją (Alepą) ir Basanitą, kur jie nuolat apsigyveno (Panarionas 29.3.3).