Užpildykite šią frazę: Popović gimė 1881 m. Sjenikoje, Kosovo vilayete, Osmanų imperijoje (šiuo metu pietvakarių Serbijoje). Jo šeima pabėgo nuo Osmanų valdymo ir apsigyveno Kragujevace, kur jis lankė mokyklą. Baigęs karinę akademiją Beograde 1903 m. su pėstininkų antrojo leitenanto laipsniu, Vojinas Popovičius 1905 m. pasirinko prisijungti prie četnikų organizacijos, o 1911 m. prisijungė prie slaptos organizacijos "Vienybė arba mirtis" (Juodoji ranka). 1905-1912 m. kovojo prieš osmanus Makedonijoje ir Senosios Serbijos teritorijoje (Čelopeko, Kumanovo, Prilepo, Bitolos ir Vardaro kranto mūšiai) ir 1913 m. prieš bulgarus Bregalnijos upėje. Jis įgijo karinę garbę Pirmojo pasaulinio karo mūšiuose Drinoje,
Kolubaroje ir ypač Čere, buvo apdovanotas Karađorđe Žvaigždės ordinu, 4 ir 3 klasės (oficerius ir vadas). Jis buvo paaukštintas į Serbijos armijos pėstininkų pulkininko leitenanto laipsnį ir, nepaisant to, kad jis buvo žinomas kaip griežtas ir nepakeliamas pareigūnas, jam buvo visiškai patikėtas. Jis buvo visų pirma prisimenamas kaip pavyzdingas četnikų vadovas (vojvoda) dėl savo išskirtinai drąsiaus ir įkvepiančio karinio vadovavimo. Jo padaliniai užtikrino sosto kunigaikščio Aleksandro Karađorđevičiaus saugumą per pasitraukimą per Albaniją, kuris vyko po sunkių Serbijos 1915 m. patirtų nuostolių. 1916 m. žiemą jis vadovavo savanorių būriui, kovojusiems su bulgarais strateginėje Nidža kalno viršūnėje, Kajmakčalan, Salonikų fronte. Jis buvo sužeistas prie Grunište vis upės Crna rajone, bet toliau persekiojo priešą. 1916 m. lapkričio 29 d. per paskutinį mūšio etapą jis mirė nuo kulkos į širdį.