Užpildykite šią frazę: Lewaldas gimė 1860 metais; jo teta buvo žydų rašytoja Fanny Lewald. 1885 m. Levaldas tapo Prūsijos valstybės tarnautoju, o 1903 m. tapo Reichskommissaro pareigas einančiu pareigūnu. Tuo metu Lewaldas dalyvavo
1904 m. Pasaulio mugėje (atliktoje kartu su olimpinėmis žaidynėmis), kur jis nesutinka su imperatoriumi Vilhelmu II dėl to, ar Deutscher Olympischer Sportbund, kurio jis buvo prezidentas, turėtų būti politiškai nepriklausomas. Po to, kai Berlynas laimėjo teisę surengti 1916 m. Vasaros olimpines žaidynes (kurios vėliau buvo atšauktos dėl Pirmojo pasaulinio karo), Lewaldas paskatino Vokietijos Reichą investuoti į žaidynes, teigdamas, kad tai prilygsta Pasaulio prekybos parodai. Iki Pirmojo pasaulinio karo pabaigos Levaldas buvo toks gerai žinomas kaip aukščiausias Vokietijos imperijos valstybės tarnautojas, kad jis asmeniškai parašė paskutinės imperinės vyriausybės abdikcijos kalbą. Kapp pučo metu Lewaldas buvo laikinojo vyriausybės vadovas, nes visi ministrai išvyko iš Berlyno. Jis atsisakė būti priverstas, ginklu įkalintas, teikti vyriausybės lėšas sukilėliams. Lewaldas, konservatorius, susidūrė su vis didesniais sunkumais su socialdemokratinėmis vyriausybėmis ir galiausiai 1923 m. išėjo į pensiją iš valstybės tarnybos, tačiau liko daugiau nei dešimt garbės pareigų, pvz., atsakingas už Vokietijos tarptautinį studentų mainus, kelių žinomų muziejų valdybą ir Nacionalinį olimpinį komitetą; jis buvo valstybės sekretoriaus pavaduotojas. 1935 m. Lewaldas pasiūlė Pierre de Coubertin apdovanoti Nobelio premija.