Užpildyk šią frazę: 1880 m. vasario 24 d. iš Pisagvos išplaukė maždaug 11 000 vyrų 19 laivų, kuriuos saugojo "Blanco Encalada", "Toro" ir "Magallanes" bei du torpediniai laivai. Po dviejų dienų, vasario 26 d., čilininkai atvyko į Punta Coles, netoli Pacocha, Ilo. Nusileidimas užtruko kelias dienas, bet nebuvo pasipriešinimo. Perūiečių vadas Lizardo Montero atsisakė bandyti išvaryti čilinius nuo prieplaukos, kaip čilinai tikėjosi. Kovo 22 d. 3642 Čilės kariai nugalėjo 1300 Peru karių Los Andželo mūšyje, nutraukdami bet kokį tiesioginį Peru tiekimą iš Limos į Aricą ar Tacną (tiekimas buvo įmanomas tik per ilgą kelią per Boliviją). Po Los Andželo mūšio pietiniame Peru liko tik trys sąjungininkų pozicijos: generolo Leivos 2-oji armija Arekipoje (įskaitant kai kuriuos išgyvenusius iš Los Andželo), Bolognesio 7-oji ir 8-oji divizijos Arikoje ir 1-oji armija Taknoje. Šios pajėgos buvo tiesiogiai vadovaujamos Campero. Tačiau šie skaičiai pasirodė esminiai, nes perūviai negalėjo sutelkti karių ar net išsikelti iš savo garnizonų. Perkelus dykumą, gegužės 26 d. Čilės kariuomenė (14 147 vyrų) sunaikino sąjungininkų kariuomenę iš 5 150 bolivijų ir 8 500 perūiečių,
Taknos mūšis. Dėl poreikio turėti uostą šalia kariuomenės, kad būtų galima aprūpinti ir sustiprinti karius bei evakuoti sužeistuosius, Čilės vadas buvo priverstas sutelkti dėmesį į likusią Peru tvirtovę Arica. Birželio 7 d., po Aricos mūšio, buvo nugriauta paskutinė Peru bastiona Tacnos departamente. Po Tacnos ir Aricos kampanijos Peru ir Bolivijos reguliarios armijos iš esmės nustojo egzistuoti, o Bolivija iš tikrųjų pasitraukė iš karo.