1940 m. birželio 10 d. Italija įstojo į Antrąjį pasaulinį karą, o 1941 m. sausio 1 d. jis buvo paaukštintas į generolo majoro rangą ir jam buvo suteikta 24-osios Pinerolo pėstininkų divizijos komanda. Tą patį mėnesį "Pinerolo" buvo perkeltas į Albanijos frontą.
ir, po Graikijos kapitulacijos balandį, liko kaip okupacijos vienetas Tesalijoje. Tų pačių metų rugpjūčio mėn. "Pinerolo" divizijos vadu jį pakeitė generolas majoras Licurgo Zannini, o 1941 m. rugpjūčio 14 d. Jis buvo perkeltas į Libiją į Aukščiausiąją ginkluotųjų pajėgų vadovybę Šiaurės Afrikoje. Su šia divizija jis dalyvavo Tobruko apgultyje ir operacijoje "Kriežiaus žygis" iki 1942 m. Sausio 20 d., kai jam buvo suteikta 132-osios šarvuotosios divizijos "Ariete" komanda, kurią jis vadovavo per Gazala, Tobruko, Bir Hakeimo ir Mersa Matruho mūšius. Už savo sėkmę 1942 m. gegužės 26 d. jis buvo apdovanotas Savojos karo ordino karininko kryžiumi.