Žydų istorija Aleksandrijoje, Egipte, prasidėjo nuo miesto įkūrimo Aleksandro Didžiojo 332 m. pr. Kr. Žydai Aleksandrijoje vaidino lemiamą vaidmenį politiniame, ekonominiame ir religiniame helenistinės ir romėnų Aleksandrijos gyvenime, o žydų buvo apie 35% miesto gyventojų Romos eros metu. Aleksandrijos žydai buvo helenistinio judaizmo įkūrėjai ir pirmieji, išvertę Torą iš hebrajų į koinų graikų kalbą, dokumentą, žinomą kaip Septuaginta. Daug žymių žydų rašytojų ir veikėjų gimė arba studijavo Aleksandrijoje, pavyzdžiui, Filonas, Ben Sira, Tiberijus Julijus Aleksandras ir Josefas. Aleksandrijos žydų padėtis romėnų laikais pradėjo blogėti, nes tarp miesto graikų ir egiptiečių gyventojų pradėjo vystytis gili antisemitinės nuotaikos. Tai sukėlė Aleksandrijos pogromą 38 m. e. m. ir Aleksandrijos riaušes 66 m. e. m., kurios vyko lygiagrečiai su Pirmojo žydų ir romėnų karo išpuoliu.
- Taip. Aleksandrijos žydų bendruomenė ėmė mažėti, todėl Aleksandrijos žydai masiškai emigravo į Romą, taip pat į kitus Viduržemio jūros ir Šiaurės Afrikos miestus. Iki Bizantijos eros pradžios žydų gyventojų skaičius vėl padidėjo, tačiau nukentėjo nuo krikščionių Bažnyčios persekiojimų, o po to musulmonai užkariavo Egiptą, o žydų skaičius Aleksandrijoje labai padidėjo, kai kurių skaičiavimų duomenimis, jų buvo apie 400 000. Po Izraelio valstybės įkūrimo 1948 m. ir šešių dienų karo beveik visas Aleksandrijos žydų gyventojas buvo išvarytas iš šalies ir emigravo į Izraelį.