Rašykite šio skyriaus tęsinį - Perestroikos atsiradimas suteikė abchaziams galimybę išreikšti savo nepasitenkinimą savo statusu Gruzijoje. 1988-aisiais Mihailui Gorbačiovui ir Sovietų Sąjungos vadovams buvo perduotas laiškas, kurį pasirašė Abchazijos lyderiai. Jame buvo išdėstyti abchazų nusiskundimai ir teigiama, kad, nepaisant 1978 m. nuolaidų, autonominė valdžia regione buvo iš esmės ignoruojama. Ji baigėsi prašymu, kad Abchazija būtų pašalinta iš Gruzijos SSR ir būtų atkurta kaip visavertė sovietinė respublika, panaši į Abchazijos SSR. Po to 1989-ųjų kovą buvo pasirašyta Ličnės deklaracija, kurią pasirašė apie 37 tūkst. žmonių. Tai sukėlė protestus Gruzijoje, kurie baigėsi 1989 m. balandžio 9 d. Tbilisoje vykusiu didžiuliu masiniu antisovietiniu ir Gruzijos nepriklausomybės rallyju, kuris buvo smarkiai išsklaidytas.
Sovietų vidaus reikalų ministerijos kariai, dėl to žuvo dvidešimt žmonių, daugiausia jaunos moterys, o šimtai demonstrantų buvo sužeisti. Balandžio 9 d. tragedija pašalino paskutinį sovietinio režimo Gruzijoje patikimumo pėdsaką ir paskatino daugelį gruzinų radikaliai pasipriešinti Sovietų Sąjungai bei sustiprino etninę įtampą tarp gruzinų ir kitų grupių, ypač abchazų ir osetų. Tolesni riaušės Sukhume, priešinantis Tbilisio valstybinio universiteto filialo įkūrimui, dar labiau sustiprino abchazų nacionalizmą.