Masovijos kunigaikščių laikais miestas sparčiai plėtėsi. Jis buvo įsikūręs prie sienos su Didžiuosiu Lietuvos kunigaikščiu, tapo "ziemia liwska" (Liūto žemė) sostine, Rytų Masovijos regiono teisiniu centru, čia kas savaitę vyko gatvės turgus, o tris kartus per metus vyko mugė. Galiausiai 1537 m. jis buvo įtrauktas į Lenkijos karalystės karūną, kai buvo susitarta tarp paskutiniųjų Masovijos kunigaikščių Anos Masovijos ir Lenkijos karaliaus Sigismundo I Senojo. Miestas tęsė savo vystymąsi ir augimą XVII amžiuje, kai kariai, potvynis (istorija)
Didysis Šiaurės karas, atnešė fizinį sunaikinimą ir rimtą miesto nuosmukį. Jis prarado dalį savo svarbos Węgrów, tačiau jo galutinis žūtis buvo padarytas Lenkijos padalijimu, nes jis buvo įtrauktas į Austrijos padalijimą, Liw prarado savo teisminę, administracinę ir ekonominę svarbą, austriai išardė administracinį ir teritorinį vienetą "ziemia liwska" ir perkelė administracinės ir teisminės galios vietą į Siedlce. 1807 m. miestas tapo Varšuvos kunigaikštystės dalimi ir jau labiau primena didelį kaimą nei miestą.