1922 m. poreikis tyrinėti naujus horizontus buvo didesnis už jos pasikartojančią polinkį susirgti namuose, nes Elisabeth Rupp išvyko į Argentiną metus. Ten ji dirbo namų mokytoja turtingai vokiečių šeimai. Buvo laiko skaityti, mąstyti ir atidžiai stebėti: ji labai kritikavo aukštesnės klasės socialines papročius, su kuriais susidūrė išvykusioje bendruomenėje, ypač kalbant apie moterų pavaldumą. Ji keliavo į Argentiną ir iš jos prabangiu keleivių garlaivyje, ir nors ji buvo priversta keliauti trečiąja klase, ji galėjo bendrauti su pirmos klasės keleiviais, tokiais kaip, svarbiausia, karinio jūrų laivyno pareigūnas Janas Gerdtas. Jie susituokė. Pasak vieno šaltinio, laive buvo atlikti visi reikalingi formalumai, kol jie sugrįžo į Hamburgo, pagrindinį Vokietijos tarpkontinentinį laivybos uostą. Jei kas nors būtų galvojęs, kad po santuokos prasidės įprastas šeimyninis gyvenimas, būtų nusivylęs. Johannesas "Janas" Gerdtas, dirbdamas transatlantiniuose keleiviniuose laivuose, dažnai būdavo išvykęs iš namų kelias savaites. Tačiau santuoka suteikė Elisabeth Gerdts-Rupp geresnes galimybes keliauti tarptautiniu mastu. Pora išliko kartu, kol Jan Gerdts nusižudė, vadovaudamas SS Cap Arcona (šiuo metu jos varikliai vos dirbo, naudojami kaip kalėjimo laivas) prieš pat pabaigą.
Antrojo pasaulinio karo.