Užpildykite šią frazę: Pirmojo pasaulinio karo metu jūrų pėstininkų tarnyba buvo ribota, kai Jungtinės Valstijos įsitraukė į konfliktą. Skirtingai nuo daugumos sąjungininkų kariuomenės, jūrų pėstininkų korpusas turėjo didelį karių ir seržantų, turinčių kovos patirties, pulką ir patyrė mažesnį augimą, tačiau jie nebuvo apmokyti intensyviam ir labai techniniam konfliktui. 1918 m. jie nedideliais būdais dalyvavo (pavyzdžiui, Château-Thierry, Soissons ir Saint-Mihiel), tačiau garsiausias karo veiksmas vyks tą vasarą, kai Vokietijos pavasario puolimas artėjo prie pabaigos. Birželio 1 d. - 26 d. Jūrų pėstininkai kovojo savo garsiuose
Belleau Wood mūšis, tada didžiausias Korpusui istorijoje (bet labai nedidelis, atsižvelgiant į bendrą mūšio dydį), sukūrė jų reputaciją šiuolaikinėje istorijoje. Susibūrę prie kovos šauksmų: "Atsilaužkime? Mes ką tik atėjome!" (Kapitonas Lloydas Williamsas) ir "Eikite, šunsnukiai, ar norite gyventi amžinai?" (GySgt Dan Daly), jūrų pėstininkai išvarė vokiečių pajėgas iš šio rajono, bet patyrė daug nuostolių, daugiausia paaiškinamų savo pareigūnų patirties trūkumu ir pasenusių taktikų naudojimu. Nors ankstesnė ekspedicijų patirtis Vakarų pasaulyje nebuvo labai pripažinta, jūrų pėstininkų žiaurus ir kietas charakteris užsitarnavo jiems vokiečių pagarbą, kurie juos įvertino kaip šturmo karių. Nors jūrų pėstininkai ir amerikiečių žiniasklaida pranešė, kad vokiečiai juos vadino "Devil Dogs" arba "Devil Dogs", Vokietijos įrašuose to nėra įrodymų. Tačiau šis vardas išliko.