Užbaigiu šią frazę. Kai 1944 metų spalį Atėnai buvo išlaisvinti, Haroldas Makmillanas aplankė princesę Andriją ir apibūdino ją kaip "gyvenančią kuklių, o gal ir kažkiek apgailėtinų sąlygų". Laiške savo sūnui ji prisipažino, kad paskutinę savaitę prieš išlaisvinimą nevalgė nieko, išskyrus duoną ir sviestą, ir kelis mėnesius nevalgė mėsos. Gruodžio pradžioje Atėnuose padėtis dar nebuvo gerėjusi; komunistų partizanų (ELAS) pajėgos buvo uždarytos.
kovoja su britais už sostinės kontrolę. Kovo tęsiantis princesei Andriui buvo pranešta, kad jos vyras mirė, ir tikėjosi, kad po karo pora vėl susitiks. Jie nebuvo matę vienas kito nuo 1939 metų. Kovos metu, britų siaubui, ji reikalavo vaikščioti gatvėmis ir platinti racionus policininkams bei vaikams, pažeidžiant komendanto valandą. Kai jai buvo pasakyta, kad ją galėjo užklupti klaidinga kulka, ji atsakė: "Man sakė, kad negalite išgirsti šūvio, kuris jus žudo, ir bet kuriuo atveju aš esu kurva. Tad kam jaudintis dėl to?"