Po gana didelio amerikiečių komandų pasipriešinimo, kurie apskritai tikėjo, kad galinio variklio automobiliai yra skirti "vairuotojams, kuriems patinka būti stumti", Lotus 38 įrodė, kad viduriniai varikliai gali pasiekti "The Brickyard", o priekinio variklio roadsterių dienos buvo veiksmingai baigtos (iš tikrųjų tik 4 iš 33 startuotojų 1965 m. Buvo priekinio variklio automobiliai). Clarkas laimėjo 1965 m. Indianapolis 500 varžybas tuo metu rekordiniu vidutiniu greičiu - 242,506 km/h. Tai buvo pirmas kartas, kai Indianapolis 500 varžybos vyko daugiau nei 150 mylių per valandą greičiu. Ankstesnis rekordas buvo užfiksuotas Foyto 1964 metais.
vidutiniškai 237,137 km/h. Foyto pergalė 1964 m. priekinio variklio "Watson-Offy" roadsteriu buvo paskutinis kartas, kai priekinio variklio automobilis laimėjo "Indy 500".