Parašykite šio skyriaus tęsinį - 1912 m. Spalio mėn. prasidėjo Pirmasis Balkanų karas, kuriame jis dalyvavo kaip paprastas kareivis, pereidamas iš Kumanovo į Bitola. Pasibaigus karui ir išlaisvinus serbų teritorijas, jis grįžo į savo verslą, tačiau buvo sustabdytas Austrijos-Vengrijos grėsmių ir Pirmojo pasaulinio karo. Jis iš karto savanoriškai prisijungė prie Jadar Detachment, kuriam vadovavo veteranas Vojinas Popovičius (žinomas kaip "Vojvoda Vuk"). Jis dalyvavo didžiojoje pergalėje prie Kolubaros.
Dėl savo drąsos ir pajėgių karinių veiksmų jis buvo paaukštintas į Serbijos armijos rezervo leitenanto rangą. 1915 m. rugsėjį, kai Centrinės Galybės su visa jėga sulaužė Serbiją, pavargęs nuo ankstesnių mūšių ir epidemijos tifo karštligės, Kosta Vojinovičius atsidūrė atnaujintame Vojvoda Vuko atsiskyrime, kuris buvo išsiųstas į Čemerniko kalną į Bulgariją, kad užtikrintų Serbijos armijos saugumą. Kovoje jis buvo sužeistas, bet neišėjo iš mūšio lauko, o būrys pasitraukė į kaimus aplink Vučitrną. Ten jį priėmė ir pažadėjo ("besa") albanas Ali Šalja, kuris neteisėtai perdavė jį tėvui, kuris iki okupacijos dirbo Kosovska Mitrovica savivaldybės prezidentu.