Užpildykite šią frazę: 1958 m. Formulėje 1 įvyko dar vienas svarbus permainų momentas. Prieš mažą Ferraris ir Maseratis rinktinę, Stirlingas Mosas laimėjo Argentinos Grand Prix, vairuodamas vidurio variklio "Cooper", į kurį įžengė Rob Walker privačios komandos, ir varomas 2 litrų "Coventry-Climax Straight-4". Tai buvo pirmoji pergalė automobiliui su varikliu, sumontuotu už vairuotojo F1 lenktyniuose. Tai taip pat buvo pirmoji Pasaulio čempionato GP pergalė privačiam dalyviui (išskyrus Indianapolis 500, kur visi dalyviai buvo techniškai privati dalyviai, naudojo pirktas šasijas). Kitas Didysis prizas
Monako varžybas taip pat laimėjo tas pats "Cooper" automobilis, šį kartą vairuodamas Maurice Trintignant ir susidūręs su didesne opozicija. 1958 m. "Coopers", turintys mažų variklių, išliko nelaimingi, bet kai tik buvo sukurtas naujas 2,5 litrų "Coventry-Climax" variklis, mažieji britų automobiliai pradėjo dominuoti "Formulėje-1". 1959 m. sezonas buvo vidutinio variklio revoliucijos pradžia, ir šiame sezone vyko žiauri konkurencija tarp Australijos Džeko Brabamo ir Mosso "Cooper". "Citroën Traction Avant" transakselė, modifikuota "Getrag", pasirodė esanti "Coopers" Achilo kulkšniu, todėl "Walker" persikėlė į transakselę, pagamintą buvusio "Maserati" inžinieriaus Valerio Colotti. Specialioji transmisija pasirodė patikimesnė nei standartinė, o Brabhamas užėmė titulą, o Mosas - antras.