Švorcová buvo ištikima komunizmo ir buvusios Čekoslovakijos komunistinės vyriausybės šalininke. 1976 m. Švorcová buvo paskirtas Čekoslovakijos komunistų partijos vadovu. Ji atvirai pasmerkė Chartijos 77 signatarius, tarp kurių buvo Pavel Kohout ir Václav Havel, kaip komunizmo ir šalies "išdavikus". 2010 m. gruodį interviu Čekijos radijui ji dar kartą pabrėžė savo nepritarimą Chartijai 77: "Manau, kad klaidinga, kai kas nors sužino, kad jis negalėjo susidoroti su idėja, kurią jis padėjo sukurti. Buvo daug tokių, kaip Pavel Kohout, kurie taip pat tikėjo idėja, bet tada jie negalėjo su ja susidoroti ir todėl jie ją paliko. Manau, kad tai neteisinga". Švorcová atvirai aprašė savo sukrėtimą dėl smurto protestuotojams per Prahos pavasarį ir
"Kai žmonės pradėjo atakuoti Sovietų Sąjungą, vadindami juos fašistais ir taip toliau, aš tiesiog negalėjau to padaryti. Aš to tikrai negalėčiau padaryti". Dėl savo komunistinių pažiūrų Švorcová kolegos Vinohradžio teatro aktoriai, kurie palaikė Dramblio revoliuciją, po Čekoslovakijos žlugimo nebepalaikė jos darbo teatre.