1632 m. jis vėl buvo sužeistas Lutzeno mūšyje ir po atsigavimo buvo paskirtas majoru savo dėdės pulke. Netrukus po to jis tapo kavalerijos pulkininko leitenantu. Jis gerai tarnavo pirmą kartą.
Nordlingeno mūšyje (1634 m.) ir Kaizerslauterno puolimui kitais metais laimėjo pulkininko postą neįprastai ryškiu ginklu, užpuolė per pertrūkimą savo sunkiosios kavalerijos vadove.