Plebų tribūnai (plebų atstovai) ir plebų taryba (plebų asamblėja) kartais konfliktavo su Senatu dėl minėtų reformų ir dėl plebų institucijų ir Senato galios santykių. Optimai tarp senatorių vadovavo senatorių opozicijai. Šių tribunų palaikė populiarų politikų, tokių kaip Gaijus Marijus ir Julijus Cezaris, kurie dažnai buvo patriciai arba ekitai. Jų konfliktai taip pat vaidino svarbų vaidmenį kai kuriuose vėlyvosios Romos Respublikos pilietiniuose karuose: Sulos pirmasis pilietinis karas (88<unk>87 m. pr. Kr.), Sulos antrasis pilietinis karas (82<unk>81 m. pr. Kr.), Sertorijos karas (83<unk>72 m. pr. Kr.), Lepido maištas (77 m. pr. Kr.), Cezario pilietinis karas (49<unk>45 m. pr. Kr.), po Cezario pilietinis karas (44<unk>43 m. pr. Kr.),
(44<unk>42 m. pr. Kr.) ir Sicilijos sukilimas (44<unk>36 m. pr. Kr.).