1932 m. jis atėjo į atvirą opoziciją Vargasui ir prisijungė prie kampanijos grąžinti šalį į konstitucinę valdžią, dalyvaudamas judėjime, kuris turėjo sukelti Konstitucionalistinę revoliuciją.
1932-ųjų. Iš pradžių jis buvo laikinai paskirtas judėjimo lyderiu, bet galiausiai tapo Konstitucionalistų armijos vadovu. Po šio konflikto jis vėl išvyko į tremtį, šį kartą į Portugaliją, tačiau 1934 m. po visuotinės amnestijos grįžo į Braziliją. 1935 m. komunistų sukilimui vadovai siekė, kad jis dalyvautų, bet jis atsisakė dalyvauti. Jis kritikavo 1937 m. Vargaso ir Góiso Monteiro vadovaujamą perversmą, kuriuo buvo įkurta Estado Novo diktatūra.