Parašykite šio skyriaus tęsinį - Antrojo Rusijos-Turkijos karo metu Rumjancevas įtarė Potemkiną sąmoningai mažinant savo armijos tiekimą ir tuojau atsistatydino. 1794 m. Lenkijos kampanijoje
Jis vėl buvo paskirtas vyriausiuoju vadu, bet jo varžovas Suvorovas iš tiesų vadovavo armijai mūšiui. Šį kartą Rumjancevas net nesirūpino palikti savo Ukrainos dvarą Tašane, kurį jis perstatė į tvirtovę. Jis ten mirė 1796 m. gruodžio 19 d., praėjus vos mėnesiui po Katarinos mirties, ir buvo palaidotas Kijevo Pechersko lavroje.