Jos atradimas astronomams suteikė pirmąją "standartinę žvakę", kuria buvo galima matuoti atstumą iki tolimų galaktikų. Cefeidai netrukus buvo aptikti kitose galaktikose, pavyzdžiui, Andromedoje (ypač Edvino Hablo 1923<unk>24 m.), ir jie tapo svarbiu įrodymu, kad "spiraliniai debesys" yra nepriklausomos galaktikos, esančios toli už mūsų Paukščių Tako ribų. Leavitt atradimas buvo pagrindas esminiam kosmologijos pokyčiui, nes jis paskatino Harlow Shapley perkelti mūsų Saulę nuo galaktikos centro "Didžiuoju debatu"
"ir Hubble'o, kad perkeltų mūsų galaktiką nuo visatos centro. Kadangi periodinis šviesumo santykis suteikė būdą tiksliai išmatuoti atstumus tarpgalaktinėje skalėje, prasidėjo nauja šiuolaikinės astronomijos era, kai buvo suprasta visatos struktūra ir mastas. George'o Lemaitre'o ir Hubble'o visatos plėtotės atradimas tapo įmanomas Leavitt'o novatoriškų tyrimų dėka. Hubble'as dažnai sakė, kad Leavittas už savo darbą nusipelnė Nobelio premijos, ir iš tiesų ji buvo nominuota Švedijos mokslų akademijos nario 1924 m., nors ji mirė nuo vėžio prieš trejus metus, todėl ji nebuvo tinkama. (Nobelo premija skiriama ne po mirties.)