Didelis gruzinų kontingentas kovojo po mongolų vėliavomis Alamute (1256), Bagdade (1258), Ain Džalute
(1260) ir kitur, netekdami dešimčių tūkstančių kareivių, o Gruzija ir Kaukazas apskritai liko be vietinių gynėjų prieš mongolų pajėgas, pasiųstas slopinti spontaniškus sukilimus, protestuojant prieš didelius mokesčius ir sunkią karinės tarnybos naštą. Ironiška, kad Köse Dago mūšyje (1243 m.), kai mongolai sutriuškino Rumų seldžukus, mongolų gretose kovojo mažiausiai trys tūkstančiai Gruzijos pagalbininkų, tuo tarpu Gruzijos princas Šamadavle iš Akhalčikės buvo seldžukų armijos vadas. Pasak Benedikto iš Lenkijos, kai kurie mongolų valdžioje gyvenę gruziniai buvo labai gerbiami, nes buvo laikomi stipriu ir karingu tauta.