Banks'o divizija techniškai priklausė George'ui McClellan'ui, nepaisant to, kad tarnavo kaip nepriklausoma komanda Shenandoah slėnyje. 1862 m. kovo 14 d. prezidentas Linkolnas išleido vykdomąjį įsakymą, pagal kurį visi Maklelano departamento kariai buvo suformuoti į korpusus. Bankas taip tapo korpusų vadu, atsakingu už savo buvusią diviziją, kurią dabar vadovavo brigados generolas Alpheus Williamsas, ir brigados generolo James Shieldso diviziją, kuri buvo pridėta prie Bankso komandos. Po to, kai Stonewall Jackson buvo sugrąžintas į pirmąją Kernstown mūšį kovo 23 d., Banksui buvo įsakyta persekioti Jacksoną į slėnį, kad jis negalėtų sustiprinti Richmond gynybos. Kai Bankso vyrai pasiekė pietinį slėnį, kur buvo sunkus tiekimo kelias, prezidentas atšaukė juos į Strasburgą, šiauriniame gale. Vėliau Džeksonas greitai žygiojo po gretimąsi Luray slėnį ir gegužės 23 d. Front Royal mūšyje susidūrė su kai kuriomis Bankso pajėgomis. Tai paskatino Banksas pasitraukti į Winchesterį, kur Džeksonas vėl užpuolė
Gegužės 25 d. Sąjungos pajėgos buvo prastai apsiginklavusios gynyboje ir nesąžiningai pasitraukė per Potomako upę ir atgal į Merilendą. Bandymas sučiupti Džeksono pajėgas (su Džono Fremonto ir Irvino Makdavelo vadovaujamomis pajėgomis) nesėkmingai pavyko, o Džeksonas sugebėjo sustiprinti Richmondą. Banksas buvo kritikuojamas dėl netinkamo karinių pajėgų valdymo ir nepakankamo žvalgybos kampanijos metu, tuo tarpu jo politiniai sąjungininkai siekė kaltinti karo departamentą dėl pralaimėjimo.