1989 m. jis vairavo naują V10 "Renault" varomą "Williams" FW12C. Pradėjo nuo Boutseno, nes po sunkaus priešsezono testavimo susidūrimo Rioje ir dėl to, kad veteranas komandos draugas Riccardo Patrese turėjo didelę formą. Tačiau Kanados Grand Prix Boutsenas gerai važiavo drėgnomis sąlygomis ir laimėjo savo pirmąją pergalę po to, kai Senna patyrė vėlyvą variklio gedimą. Nors tai buvo sveikintina pergalė (Boutsenas tapo pirmuoju nauju F1 nugalėtoju nuo tada, kai buvęs "Arrows" komandos draugas Gerhardas Bergeris laimėjo
1986 metų Meksikos Grand Prix Benetton. Tuo metu lenktynes laimėjo tik Senna, Prostas, Nigelis Mansellas, Nelsonas Piquetas ir Bergeris), tai buvo laikoma laiminga pergalė belgiui, nes jis buvo paskutinis viename etape ir sukrėtė visą 360 ° sukimą, nors, laimei, jis sugebėjo išlaikyti savo automobilį nuo sienų. Jis sugebėjo pagauti ir praleisti Patrese, kuris kentėjo dėl laisvo požeminio padangos, ir užėmė lyderio poziciją likus 3 ratoms nuo pabaigos, kai "Honda V10" variklis Senos "McLaren MP4/5" buvo užgrobtas. Dar tris kartus jis užkopė į podiumą, o po metų Boutsenas antrą kartą laimėjo Australijos Grand Prix. Ironiška, kad Boutsenas buvo vienas iš vairuotojų, protestuojančių prieš lenktynes dėl sąlygų.