Indijos nacionalinė armija (INA; "Azad Hind Fauj" ; "lit. ": Laisvos Indijos armija) buvo ginkluota jėga, kurią Indijos kolaborantai ir Japonijos imperija įkūrė 1942 m. rugsėjo 1 d. Pietryčių Azijoje Antrojo pasaulinio karo metu. Jos tikslas buvo užtikrinti Indijos nepriklausomybę nuo britų. Jis kovojo kartu su Japonijos kareiviais Antrojo pasaulinio karo kampanija Pietryčių Azijoje. Armija pirmą kartą buvo suformuota 1942 m. Rash Behari Bose vadovaujant Indijos karo belaisviams iš Britų-Indijos armijos, Japonijos užgrobtų Malajos kampanijoje ir Singapūre. Šis pirmasis INA žlugo ir buvo išardytas tais pačiais metais po to, kai INA vadovybė ir Japonijos kariuomenė nesutarė dėl jo vaidmens Japonijos kare Azijoje. Rash Behari Bose perdavė INA Subhas Chandra Bose. Jis buvo atgaivintas Subhas Chandra Bose vadovavimu po jo atvykimo į Pietryčių Aziją 1943 m. Armija buvo paskelbta Bose "Arzi Hukumat-e-Azad Hind" (Laikinosios Laisvos Indijos Vyriausybės) armija. Netaji Subhas Chandra Bose pavadino INA brigadas / pulkus Gandi, Nehru, Maulana Azad ir jo paties vardais. Taip pat buvo ir moterų pulkas, pavadintas Rani iš Jhanshi, Lakshmibai. Bosui vadovaujant INA sulaukė buvusių kalinių ir tūkstančių civilinių savanorių iš Indijos gyventojų Malaizijoje (dabar Malaizija) ir Birmoje. Šis antrasis INA kartu su Japonijos imperijos armija kovojo prieš Britanijos ir Bendrijos pajėgas Birmos kampanijose: Imfale ir
Kohima, o vėliau ir prieš sąjungininkų Birmos perėmimą.