Paskutinį Suomijos Didžiosios Kunigaikštystės laikotarpį literatūra daugiausia sudarė romanus ir dramas, pavyzdžiui, Johaneso Linnankoskio (1869<unk>1913) romaną "Kraujuodosios gėlės daina" (1905), tačiau po to Suomija įgijo nepriklausomybę 1917 m. ir netrukus po pilietinio karo
ištrūko. Kaip ir kiti pilietiniai karai, jis buvo daug kartų vaizduojamas literatūroje, kaip ir "" (1919) Frans Eemil Sillanpää (1888<unk>1964). Sillanpää buvo stiprus literatūros lyderis 1930-aisiais metais Suomijoje ir pirmasis Suomijos Nobelio premijos laureatas. Šią temą perėmė Väinö Linna (1920-1992), kuris jau buvo nepaprastai sėkmingas dėl savo romano "Nežinomas karys" (1954). Šioje ir kitose situacijose tarptautinės reputacijos kliūtis buvo pačios suomių aplinkos ir mentaliteto keistenybė.