Iš pradžių nepriklausomos profsąjungos darbo judėjime išliko gana aktyvios. 1932 m. gegužę įvairiuose profesinių sąjungų sektoriuose vyko streikai, sudarant Streiko komitetą, kuris suvienijo anarchistus, komunistus, trockistus ir reformistus, sąjungą, kurios FOSP nesugebėjo pasiekti, ragindama visuotinį streiką prieš profesinius portfelius. Konstitucionalistų revoliucija
, nuo liepos iki rugsėjo buvo paralyžiuota profsąjungų veikla, tačiau kilo ginčų dėl darbuotojų pozicijos, susijusios su judėjimu, kurio centras buvo San Paulo. Florentino de Carvalho teigimu, dalis darbininkų judėjimo palaikė ir dalyvavo judėjime, tačiau didelė dalis liko abejingos dėl anarchistinės politinės pozicijos.