Kaip pirmininkas, Braunas buvo atsakingas už tarptautinių įvykių, tokių kaip Turkijos įsiveržimas į Kiprą 1974 m. ir "Mayaguez" incidentas, galutinį Vietnamo karo aktą 1975 m., valdymą. Jis taip pat nagrinėjo 1976 m. šaudymus ir kirvio nužudymą Korėjos demilitarizuotoje zonoje ir prižiūrėjo 1977 m. Panamos kanalo sutartį. Viena iš pagrindinių Brauno pareigų kaip Jungtinio štabo vadovų pirmininko buvo jungtinio štabo vadovavimo performavimas ir pertvarkymas. Vienas iš pagrindinių Brauno veiksmų, kaip pertvarkyti vadovybę Jungtiniame štabe, buvo panaikinti J-2, kuris iš esmės buvo atsakingas už ryšių funkciją, ir sujungti jį su J-3 operacijomis. Brownas taip pat suteikė galimybę savo kolegoms jungtinio štabo nariams, tokiems kaip oro pajėgų štabo vadas, karinių jūrų pajėgų operacijų vadas, jūrų pėstininkų korpuso vadas ir kariuomenės štabo vadas, tvarkyti krizinę situaciją, kad galėtų juos paruošti tuo atveju, jei jie būtų išrinkti į kitą jungtinio štabo vadovą. Vienas iš žinomų atvejų yra Mayaguez incidentas.
Tuo metu Brownas leido oro pajėgų štabo viršininkui Davidui C. Jonesui veikti kaip jungtinio štabo vadovo pirmininko pareigas ir vadovavo diskusijoms Nacionalinio saugumo taryboje dėl karinio planavimo ir karinių reikalų, kad būtų įvykdytos operacijos, skirtos išgelbėti "SS Mayaguez" įgulos narius. Dėl to vėliau Džounsas buvo paskirtas Jungtinio štabo vadovo pirmininku, pakeisdamas 1978 m. Brauną ir Džouno patirtį kaip Jungtinio štabo vadovo pirmininko pareigas Mayaguezo incidento metu, dėl kurio Džonas stengėsi modernizuoti kariuomenės sritį, kad pagerintų santykius su civiline vadovyste, o tai galiausiai lėmė 1986 m. Karinės reformos aktą, garsiai žinomą kaip Goldwater-Nichols aktas.