Seid Ruhollah Khomeini atmetė taikos pasiūlymus iš Bagdado ir pradėjo ruoštis plėstis į Iraką. Iš pradžių kai kurie Teherane atmetė invazijos idėją, tvirtindami, kad toks žingsnis pakenktų Irano moralinei padėčiai ir sumažintų musulmonų šalių užuojautą dėl Saddamo invazijos. Šie asmenys buvo paremti Irano kariuomenės pareigūnų. Tačiau šie balsai buvo užgesinti Teherano balsais, kurie tvirtino, kad Bagdadą galima nugalėti naudojant entuziastingus kovotojus prieš vyriausybę ir Irako civilinių gyventojų jausmus.
euforija