1500 m. Ludvikas XII, pasiekus susitarimą su Aragono Ferdinandu II dėl Neapolio padalijimo, iš Milano žygiavo į pietus. Iki 1502 m. Prancūzijos ir Aragonijos pajėgos užėmė karalystės kontrolę; nesutarimai dėl padalijimo sąlygų lėmė karą tarp Liudviko ir Ferdinando. 1503 m. Liudvikas, pralaimėjęs Cerignola mūšyje,
Neapolį paliko Ispanijos vicekaralio Ramono de Cardonos valdžioje. Gastono de Fouko vadovaujamos Prancūzijos pajėgos 1512 m. Ravenos mūšyje smarkiai nugalėjo ispanų armiją, tačiau Foukas žuvo mūšyje, o prancūzai buvo priversti pasitraukti iš Italijos, kai šveicarai įsiveržė į Milaną, kuris sugrąžino Maksimilijoną Sforzą į kunigaikščių sostą. Šventoji lyga, likusi nugalėtoja, išsiskyrė dėl plėšrų padalijimo, o 1513 m. Venecija susivienijo su Prancūzija ir sutiko padalijti Lombardiją.