Užfiksuotas Budapešte, kai Austrija-Vengrija paskelbė karą jo šaliai, feldmaršalo Putniko buvo leista saugiai grįžti į Serbiją, tai buvo ryžtingas ir galbūt savarankiškai pražūtingas Austro-Vengrijos imperatoriaus Franco Jozefo gestas. Po sunkios kelionės Putnikas grįžo į Serbiją ir pasiūlė savo atsistatydinimą Serbijos karaliui Petrui I dėl senatvės ir sveikatos. Jis buvo atmestas, o karalius reikalavo, kad feldmaršalas Putnikas perimtų armijos vadovybę, jei tik strategine prasme, o jaunesni generalai, tokie kaip Stepa Stepanović, Živojin Mišić ir Petar Bojović, perimtų operatyvines pareigas. Daugiausia laiko Putnikui teko praleisti gerai šildomame kambaryje. Tačiau jo sutrikusi sveikata neleido sėkmingai organizuoti kampanijos. Serbija nugalėjo Austro-Vengrijos armijos puolimus 1914 m. rugpjūčio ir rugsėjo mėn. (Cer ir Kolubara mūšiai
), iki 1914 m. gruodžio mėn. išvaryti iš Serbijos.