Narimantas palaikė savo brolį Jaunutį, kai 1345 m. Algirdas ir Kęstutis jį nuvertė. 1344 m. rudenį jis pabėgo iš Vilniaus, kad nebūtų nužudytas jaunesnių brolių. Narimantas keliavo į Jani Begą, Auksinės Ordos khaną, prašydamas paramos prieš Algirdasą. Nors jis nesugebėjo prašyti paramos, skleidžiasi gandai, kad jis vedė tatarų princesę (galbūt kaip antrąją žmoną). Grįžęs, Narimantas susitaikė su Algirdas ir žuvo vedamas Strėvos mūšį.
1348 m. vasario 2 d. prieš Teutonų riterius. Jo palikuonys - kunigaikščiai Kurakinas, Galitzinas, Chovanskis, Koreckis.