Graikijos imigracija tuo metu buvo daugiau nei 90% vyrų, palyginti su dauguma kitų Europos imigracijos į JAV, pavyzdžiui, Italijos ir Airijos imigracija, kuri vidutiniškai buvo 50% iki 60% vyrų. Daugelis graikų imigrantų tikėjosi, kad dirbs ir, uždirbę kapitalą ir dovaną savo šeimoms, grįš į tėvynę. Tačiau jų tėvynės praradimas dėl graikų genocido
ir 1923 m. Graikijos ir Turkijos gyventojų mainų, kurie išstūmė 1,5 mln. Graikų iš Anatolijos, Rytų Trakijos ir Ponto, dėl kurių pirmieji ekonominiai imigrantai nuolat apsigyveno Amerikoje. Graikai de jure buvo atimti iš savo tėvynės ir prarado teisę grįžti, o jų šeimos tapo pabėgėliais. Be to, pirmieji plačiai įgyvendinti JAV imigracijos apribojimai ne Vakarų Europos imigrantams buvo nustatyti 1924 m., sukuriant imigrantams paskatą kreiptis dėl pilietybės, atsivežti savo šeimas ir visam laikui apsigyventi JAV. 1925-1945 m. į JAV atvyko mažiau nei 30 000 graikų imigrantų, kurių dauguma buvo vienišų graikų vyrų ir šeimos narių, atvykstančių prisijungti prie giminaičių, "nuotraukos".