Apibendrinti straipsnį:  Superherojai visada turėjo ypatingą vietą mano širdyje. Aš užaugau Zambijoje 1980-aisiais, tuo metu prasidėjo didžiausia šalies ekonominė krizė. Mano vaikystės prisiminimai yra apie ilgalaikę nepaprastąją padėtį, kuriai būdavo būdingas didelis maisto trūkumas ir ekonominis nuosmukis, kai vidutinės Zambijos šeimos pagrindiniai poreikiai buvo vos patenkinti. Aš ir mano broliai ir seserys - ir mūsų draugų gauja iš kaimo žemės - praleidome nesuskaičiuojamas valandas sėdėdami ant apleistos kiaulyklos sienos, tobulindami savo nežemišką kodinę kalbą. Mūsų tikslas buvo išsiųsti SOS signalą superherojams galaktikose, ir jei mūsų kodinė kalba būtų pakankamai rafinuota, kad pasiektų per kosmoso bedugnę, galbūt kosminis laivas nusileistų į Žemę, kad išgelbėtų mus iš mūsų liūdnaus gyvenimo ir išneštų mus į kosmosą. Ieškome superherojų. Grįžkime vos keliems metams anksčiau - į septintojo dešimtmečio vidurį ir pabaigą ir prieš ekonominį nuosmukį - kai superherojai kaip Supermenas, Žmogus-Pavydas, Betmenas ir Neįtikėtinas Hukas buvo didžiuliai dalykai visiems, kurie augo. Mūsų vaikystės akimis, tai buvo galingos, visapusiškos būtybės, ir jų prekės ženklai buvo parduodami ant marškinėlių, kepurės, pietų dėžutės, žaislai, ir beveik viskas. Jie turėjo didelę įtaką daugeliui mano vaikystės patirties aspektų tiek, kad aš praleidau daugybę savo formavimosi metų siekdamas tapti superherojumi, kai užaugsiu. Bet tada prasidėjo nusivylimas. Aš supratau, kad niekada nebūsiu superherojus, kadangi dauguma jų buvo vyrai - ir visi jie baltaodžiai. Paskui prasidėjo siaubinga alternatyvaus superherojaus paieška, bet tai tik dar labiau nusivylė. Po daugelio metų, 2015 metais, yra šiek tiek keista patirti tą pačią nusivylimą, kai matau, kad kultūrinės mažumos žiniasklaidoje taip mažai atstovaujama. Man tai labai svarbu. Aš esu iš tos mąstymo mokyklos, kuri tiki, kad radijas, televizija, filmai ir kitos populiariosios kultūros priemonės teikia simbolius, mitus ir išteklius, per kuriuos mes sudarome bendrą...
Skaitmeninė iliustracinė menininkė Milumbe Haimbe savo darbu iškėlė iššūkį stereotipams ir atmetė įvairovės spragą. Praeitą gegužę ji buvo viena iš Dakar Bienale nugalėtojų.