Parašykite šio skyriaus tęsinį - liepos mėnesį Seryugin buvo paskirtas 160-osios šaulių divizijos, kuri kaip Voronežo fronto 6-osios armijos dalis išsiskyrė Voronežo mūšyje, vadu. Vėliau 160-asis kovėsi Voronežo, o nuo gruodžio - Pietvakarių frontų, aktyviai dalyvaudamas operacijoje "Mažas Saturnas". 1943 m. vasario 18 d. jis buvo sužeistas išvykdamas į žvalgybą 179,6 aukščio rajone ir buvo evakuotas į ligoninę gydytis, jo vietą užėmė divizijos vadas pulkininkas Aleksejus Baksovas. Balandžio 9 d. Seriginas vėl perėmė divizijos vadovybę, o balandžio 19 d. 160-oji buvo paversta 89-aisiais sargybiniais šaulių divizija. Jis vadovavo strateginei ofenzivai Donbase, Dniepro mūšiui, Nikopol<unk>Krivoi Rog ofenzivai, Bereznegovatoye<unk>Snigirevka ofenzivai ir Odesos ofenzivai. 1943 m. rugsėjo 1 d. Seriginas buvo paaukštintas į generolo majoro laipsnį. 1944 m. birželio 2 d. - liepos 5 d. Seriginas laikinai vadovavo 49-ajam šaulių korpusui antrajame 53-osios armijos antrame echelone antrojo Ukrainos fronto, kai korpusų vadas generolas majoras Gury Terentjevas buvo hospitalizuotas. Po to, kai pastarasis grįžo, Seryugin vėl perėmė 89-ojo gvardijos, kuri kovojo antrajame Jassy<unk>Kishinev puolimas
kaip 5-osios smūgių armijos dalis. Jis buvo įvertintas kaip "gailestingai vadovavęs divizijų vienetams", peržengdamas Ašies gynybos Kišinovo sektoriuje ir atremdamas tanko kontratakus. Seryugin buvo apibūdinamas kaip veikiantis "energiškai ir kompetentingai", nepaisant to, kad Ašies tankai buvo divizijos gale.