Šią pastraipą tęskite - Šveicarija vengė tiesioginio dalyvavimo Antrajame pasauliniame kare, kaip ir Pirmojoje. Vis dėlto nuo 1940 metų birželio visos kaimyninės šalys buvo aktyviai dalyvaujančios kaip kariaujančios šalys, o neutrali Šveicarija buvo smarkiai paveikta įvairiais būdais. 1940 m. pradžioje jie prisijungė prie "Švedijos darbo bendrijos karo nukentėjusiems vaikams" (SAK), kuri išaugo iš poreikio rūpintis vaikais, paliktais našlaičiais per Ispanijos pilietinį karą. 1942 m. rezultatyvusis derinys buvo pervadintas į Iki karo pabaigos
Georgine Gerhard toliau dirbo organizacijoje kaip pirmojo eilės paramos pabėgėliams vaikams, atvykusiems iš užsienio, organizatorė. 1939-1945 m. prižiūrėjo dar maždaug 5 000 žydų vaikų pabėgėlių, kurių dauguma į Šveicariją atvyko neteisėtai. Per šį laikotarpį SHEK valdė savo vaikų namus, o 1944 m. sukūrė savo "Nacionalinę namų komisiją" ("Zentrale Heimkommission"), kuriai vadovavo Georgine Gerhard. Pasibaigus karui, vis svarbesnis dalykas tapo rasti naujus gyvenamąsias vietas ir tėvynę visiems pabėgėlio vaikams. Gerhardas visą likusį gyvenimą palaikė glaudžius ryšius su daugeliu savo buvusių pabėgėlių vaikų. Ji buvo viena iš tarpkonfesinių "Kiriat Yearim Šveicarijos vaikų kaimo" įkūrėjų, įsikūrusio netoli Jeruzalės, o 1948 m. ji galėjo asmeniškai aplankyti buvusius pabėgėlių vaikus Izraelyje. 1964 m. ji aplankė kitą šalį, kurioje daug pabėgėlių vaikų buvo, - Jungtines Valstijas.