Khalil Tahmasebi (1924 m. vasario 14 d. - 1955 m.) buvo dailidys ir Irano fundamentalistų grupės Fadayan-e Islam ("Islamo pasiaukojantys") narys, kuri buvo apibūdinta kaip "pirmoji šiitų islamistų organizacija, kuri terorizmą naudojo kaip pagrindinį politinio aktyvizmo metodą". Šios grupės vardu Tahmasebi 1951 m. kovo 7 d. nužudė Irano premjerą Ali Razmara. "The New York Times" jį pavadino "religiniu fanatu". 1952 m. Irano parlamentas jį paleido, kai buvo premjeras Mosadėgas, jo mirties bausmė buvo panaikinta ir jis buvo paskelbtas "Islamo kareiviu". Pasak "Time", Tahmasebi "greitai nuskubėjo į Hazrat Abdolazim šventyklą, džiaugsmingai verkė ir tarė: 'Kai nužudžiau Razmara, buvau tikras, kad jo žmonės nužudys mane'". Po
1953 m. Irano perversmas, Tahmasebi buvo vėl suimtas ir teisiamas už Razmara nužudymą; jis buvo nubaustas 1955 m.