Įrašykite šio straipsnio tęsinį - Peru ekonomika priklauso nuo prekių eksporto, todėl dėl kainų svyravimų tarptautinėse rinkose ekonomika yra rizikinga, nors pastaraisiais dešimtmečiais ekonomika pradėjo diversifikuotis. Tokių žaliavų gavyba sukėlė konfliktus šalyje dėl jos poveikio aplinkai ir visuomenei. Nuo 1980 m. Peru susidūrė su ekonominiais sunkumais, atsiradusiais dėl 1980 m. pradžios recesijos ir padidėjusio politinio smurto.
, kai Alano Garsijos vyriausybė įvedė kainų kontrolę, dėl kurios kilo hiperinfliacija. Atsakydami į tai, Peru ginkluotosios pajėgos parengė Plan Verde - operaciją, kuria siekiama sukurti neoliberalinę, atviros rinkos ekonomiką, "visiškai išnaikinant" vargstančius peruvietiškus gyventojus, - kuri, kaip pranešama, buvo įvykdyta Alberto Fujimori autoritarinės vyriausybės, be ekonomisto Hernando de Soto receptų per laikotarpį, žinomą kaip "Fujishock". Per šį sukrėtimą buvo nutraukta kainų kontrolė, privatizuotos valstybės valdomos organizacijos ir skatinamos užsienio investicijos, panaikinant reglamentus. Fujimori administracijos ekonominės priemonės, kartu su žiauriomis politinio smurto Peru represe, padarė šalį makroekonominiu požiūriu stabilią, nors politika padidino vargšų kančias ir mažai ką padarė, kad pakeistų skurdo lygį, palikdama polarizuotą palikimą. Neseniai šalis patyrė didesnį vystymąsi po 2000 m. žaliavų augimo, gerinant vyriausybės finansus, mažinant skurdą ir pažangą socialiniuose sektoriuose. Konkrečiai kalbant, skurdas žymiai sumažėjo - nuo beveik 60% 2004 m. iki 20,5% 2018 m. - o 2012 m. infliacija buvo mažiausia Lotynų Amerikoje - 1,8%, o naujausias metinis rodiklis 2020 m. buvo 1,9%.