Prieš pasaulinį karą, jis vadovavo kariams sutriuškinant
1907 m. valstiečių sukilimas, kai jis ėmėsi labai griežtų represijų priemonių, ypač susidūręs su kariuomene, kurie atsisakė kovoti su sukilėliais, o vėliau buvo karo ministras Dimitrie Sturdza Nacionalinės liberalinės partijos (PNL) kabinete (1907-1909). Pasak Eliza Brătianu prisiminimų, tarp jo ir PNL kilo susiskaldymas po to, kai Averescu bandė siekti įvairių politinių tikslų. Konfliktas kilo, kai jis ieškojo paramos iš karaliaus Karolo I, o tada, kai nacionaliniai liberalai giliai pasipiktinę Rumunijos aljansu su Centrinėmis jėgomis, jis kreipėsi į vokiečius dėl paramos.