Liepos mėn. vokiečiai pradėjo puolimą prieš sąjungininkų liniją, vadinamą Antruoju Marnos mūšiu.
- Taip. Trys valandos trukusį artilerijos smūgių 3-osios divizijos pozicijai paskelbimą apie puolimą. Tamsiai nakties metu laivai pervežė pirmąsias Vokietijos Septintosios armijos pajėgų bangas. Netrukus prancūzų ir amerikiečių gynybos pajėgos, esančios arčiausiai pietinių upės šonų, sugriuvo ir buvo užgrobtos. Priešas buvo taip gerai įsitvirtinęs trečiojo divizijos dešiniajame flanke, kad jo pozicija turėjo būti nepakeliama. Ir būtent čia stovėjo McAlexanderio 38-oji, apsupta iš abiejų pusių. Akivaizdu, kad Makleksandras tikėjosi būtent tokių įvykių. Nepaisant to, kad Marnos užtvankos, McAlexanderis atsisakė abiejų pusių, todėl jo pulko frontas stovėjo kaip arkliukas, vienas batalionas į priekį, vienas iš abiejų pusių. Kad ir kaip jie stengtųsi, vokiečiai negalėjo perkelti šito akmens iš savo vidurinio. McAlexanderio 38-oji ištvėrė ir išlaikė poziciją. Dėl savo tvirtumo McAlexandras ir jo 38-asis pėstininkų pulkas nuo to laiko tapo žinomi kaip Marnos uola. 1918 m. liepos 18 d. vokiečių puolimas buvo sustabdytas. Už savo ryžtingą veiksmus pulkininkas McAlexanderis gavo kariuomenės išskirtinės tarnybos medalį.