Pasibaigus Rumunijos karui su Austrija-Vengrija 1916 m. rugpjūčio 15 d., Mackensenui buvo suteikta daugiašalių armijų, kurių vyriausiuoju štabu buvo generolas Emil von Hell, bulgarų, osmanų, austro-ungarų ir vokiečių, komanda. Jie susirinko šiaurinėje Bulgarijoje, o po to žengė į Dobrują. iki rugsėjo 8 d.
Jie užėmė dvi pagrindines tvirtoves dešiniajame Dunojaus krante, pirmą kartą per vieną dieną, kai buvo užimta jėga, kuri buvo mažesnė už apgultuosius, kurie buvo priblokšti Mackenseno artilerijos. Vėliau vokiečių ir austro-vengrų armijos grupė, kuriai vadovavo Falkenheinas, įsiveržė į Valakiją per Vulkano proga Transilvanijos Karpatų kalnuose, o Makensenas perėjo Dunoją, užimdamas tilto galūnes kairėje kranto pusėje, kad apsaugotų ilgo pontoninio tilto statybas atliekančius austro-ungrų inžinierius. Rumunijos armija ir jos rusai buvo priversti grįžti tarp tų spynų. Po trijų karo mėnesių Centrinės galybės okupavo du trečdalius Rumunijos karalystės teritorijos. Rumunijos sostinę Bukareštą 1916 m. gruodžio 6 d. Centrinės valdžios užėmė jo 67-ojo gimtadienio dieną. Jis įžengė ant balto arklio ir įžengė į Rumunijos karališkąjį rūmus.