Kelvino-Helmholco mechanizmas yra astronominis procesas, kuris įvyksta, kai žvaigždės ar planetos paviršius atvėsia. Šaldymas sukelia slėgio sumažėjimą, o žvaigždė ar planeta susitraukia. Šis suspaudimas, savo ruožtu, šildo žvaigždės / planetos branduolį. Šis mechanizmas yra akivaizdus Jupiterio ir Saturno bei rudųjų nykštukų, kurių centrinė temperatūra nėra pakankamai aukšta, kad galėtų įvykti branduolinė sintezė. Apskaičiuota, kad Jupiteris per šį mechanizmą spinduliuoja daugiau energijos, nei gauna iš Saulės, bet Saturnas gali ne. Pastarasis procesas sukelia Jupiterio susitraukimą po du centimetrus per metus. Šis mechanizmas iš pradžių buvo pasiūlytas Kelvino ir Helmholco XIX a. pabaigoje, siekiant paaiškinti Saulės energijos šaltinį.
Jupiteris ir Saturnas