1921 m. grupė karinių jūrų pajėgų pareigūnų ir karių kartu su kariuomenės ir civilių rėmėjais
sukilo prieš bolševikų valdžią Sovietų Kronštate. Garnizonas anksčiau buvo pagrindinis bolševikų rėmimo centras, o 1917-1921 m. Pilietinio karo metu Kronštadto karinės jūrų pajėgos buvo pagrindinės bolševikų atakos avangardas. Tarp jų reikalavimų buvo žodžio laisvė, deportacijų į darbo stovyklas nutraukimas, sovietų karo politikos pakeitimas ir sovietų (darbuotojų tarybų) išlaisvinimas nuo "partijos kontrolės". Po trumpų derybų Leonas Trockis (tuomet buvęs Sovietų Sąjungos karo ministras ir Raudonosios armijos vadovas) atsakė siųsdamas armiją į Kronštadą kartu su Čeka. Taigi sukilimas buvo užgniaužtas po žudynių.