1940-1941 m. žiemą Ribbentropas stipriai spaudė Jugoslavijos karalystę pasirašyti Trišalį paktą, nepaisant Vokietijos pasiuntinio Belgrade patarimo, kad toks veiksmas tikriausiai lemtų Jugoslavijos regento įpėdinio princo Pauliaus nuvertimą. Ribbentropas norėjo gauti tranzito teises per šalį, kurios leistų vokiečiams užkariauti Graikiją. 1941 m. kovo 25 d. Jugoslavija nenoriai pasirašė Trišalę paktą; kitą dieną Jugoslavijos kariuomenė nukovė princą Paulą be kraujo praliejimo perversmu. Kai Hitleris įsakė įsiveržti į Jugoslaviją, Ribbentropas priešinosi, nes manė, kad Užsienio reikalų ministerija greičiausiai bus pašalinta iš okupuotos Jugoslavijos valdymo. Kadangi Hitleris buvo nepatenkintas Ribbentropu dėl jo pasipriešinimo invazijai, ministras ateinančias kelias dienas gulėjo savo lovoje. Kai Ribbentropas atsigavo, jis ieškojo galimybės padidinti savo agentūros įtaką, suteikdamas Kroatijai nepriklausomybę. Ribbentropas pasirinko Ustašą valdyti Kroatiją. 1941 m. balandžio mėn. Edmundas Veesenmayeris sėkmingai užbaigė derybas su Ustasų generolu Slavko Kvaterniku dėl jo partijos valdymo Kroatijoje po Vokietijos invazijos. Atsižvelgdamas į savo nepasitenkinimą Vokietijos delegacija Belgrade, kuri patarė nespausti Jugoslavijos pasirašyti Trišalės pakto, Ribbentropas atsisakė, kad Vokietijos delegacija būtų iš anksto atšaukta prieš Vokietija
bombardavo Belgradą 1941 m. balandžio 6 d. Darbas buvo paliktas, kad išgyventų ugnies bombardavimą, kaip tik galėjo.