Rašykite šio skyriaus tęsinį - Po 58-63 m. Romų-Parčių karo
, imperatorius Neronas įvedė "I Italica" su pavadinimu "phalanx Alexandri Magni" ("Aleksandro Didžiojo falanga"), kampanijai Armėnijoje, "ad portas Caspias" - į Chavaro proga. Šiuose šaltiniuose paminėtas ypatingas faktas, kad pirmieji legionistai buvo italikai, kurių ūgis viršijo šešių pėdų. Tačiau po kelių savaičių prasidėjo žydų sukilimas, todėl planuota armėnų kampanija niekada neįvyko. Be to, 68 m. pradžioje sukilo Galijos gubernatorius Gaius Julius Vindex, o "I Italica" buvo nukreipta ten, atvykusi kaip tik laiku, kad pamatytų sukilėlių pabaigą. Keturių imperatorių metais (69), po Nerono mirties, legionas gavo pavadinimą "I Italica" ir kovojo už Vitellijus antroje Bedriacumo mūšyje, kur Vitellijus nugalėjo Vespasiano pajėgos. Naujasis imperatorius 70 m. išsiuntė "I Italica" į Moesijos provinciją, kur jie stovyklavo Novae (dabartinis Svishtov), kuris šimtmečius tapo legiono operacijų baze.