Užpildykite šią frazę: Po 1959 m. Kubos revoliucijos ir daugelio šalių Che Guevaros "foco" teorijos vietos įgyvendinimo JAV pradėjo karą Pietų Amerikoje prieš tai, ką jie pavadino "komunistiniais subversivais", o tai lėmė pučus prieš demokratiškai išrinktus prezidentus, pavyzdžiui, Čilės dešiniojo sparno palaikymą, kuris baigėsi Augusto Pinocheto 1973 m. Čilės pučiu prieš demokratiškai išrinktą Salvadorą Allende. 1976 metais visoje Pietų Amerikoje valdė panašios karinės diktatūros, vadinamos "juntas". Paragvajuje Alfredo Stroessneris buvo valdžioje nuo 1954 m.; Brazilijoje kairiųjų pažiūrų prezidentas João Goulart buvo nuverstas per karinį perversmą 1964 m., padedamas JAV operacijoje "Brolis Semas"; Bolivijoje generolas Hugo Banzeris 1971 m. nuvertė kairiųjų generolą Juaną José Torresą; Urugvajuje, kuris laikomas Pietų Amerikos "Šveicarija", 1973 m. birželio 27 d. perversme valdžią užėmė Juan María Bordaberry. Peru, kairiųjų generolas Velasco Alvarado valdžioje nuo 1968 metų, planavo panaudoti neseniai įgalioti Peru kariuomenę, kad nugalėtų Čilės ginkluotas pajėgas planuojamoje invazijoje į Pinocheto Čilę. Visame subkontinente vyko "nešvarus karas", kurio kulminacija buvo Operacija "Kondoras" - susitarimas tarp Pietų Konio saugumo tarnybų ir kitų Pietų Amerikos šalių, skirtas represijoms ir politinių oponentų žudymui, kurį rėmė JAV vyriausybė. 1976 m. kariuomenė taip pat perėmė valdžią Argentinoje, o vėliau 1980 m. Bolivijoje palaikė Luis García Meza Tejada "kokaino perversmą", prieš mokydama "Contras" Nikaragvoje, kur Sandinistų nacionalinio išsivadavimo frontas, vadovaujamas Daniel Ortega, 1979 m. perėmė valdžią, taip pat
Gvatemalos ir Salvadoro kariuomenės. JAV remiamos operacijos "Charly" metu Argentinos kariuomenė eksportuodavo valstybės teroristines taktikas į Centrinę Ameriką, kur "nuskystas karas" vyko iki pat dešimtojo dešimtmečio, o šimtai tūkstančių žmonių "nyko".