Patikrinkite žemiau pateiktą eilutę ir atsakykite į klausimą, pateiktą toje pačioje kalba, kaip ir eilutė:  Ištrauka: Prieš pradedant spausdinti XIX amžiuje, Koranas buvo perduodamas kaligrafu ir kopijuotojais. Ankstyviausi rankraščiai buvo parašyti Hijazi raštu. Vis dėlto Hicazi stiliaus rankraščiai patvirtina, kad Korano rašytinis perdavimas prasidėjo ankstyvoje stadijoje. Tikėtina, kad devintame amžiuje rašmenys pradėjo turėti storesnių raidžių, kurie tradiciškai vadinami Kufic rašmenimis. Devintame amžiuje Korano kopijose ėmė atsirasti naujų rašmenų, pakeičiančių senesnius. Ankstesnio stiliaus naudojimas buvo nutrauktas dėl to, kad jo gamyba užtruko per ilgai, o kopijų paklausa didėjo. Todėl kopijuotojai rinkdavosi paprastesnius rašymo stilius. Nuo XI a. rašymo stiliai buvo daugiausia naskh, muhaqqaq, rayḥānī ir, retomis aplinkybėmis, thuluth rašyba. Naskh buvo labai plačiai naudojamas. Šiaurės Afrikoje ir Ispanijoje buvo populiarus Magribo stilius. Išskirtesnė yra Bihari rašyba, kuri buvo naudojama tik Indijos šiaurėje. Nasta'līq stilius taip pat buvo retai naudojamas persų pasaulyje. Pradžioje Korane nebuvo vokalizacijos ženklų. Atrodo, kad vokalizacijos sistema, kaip mes ją žinome šiandien, buvo įdiegta IX a. pabaigoje. Kadangi daugumai musulmonų pirkti rankraštį būtų buvę per brangu, Korano kopijos buvo laikomos mečetėse, kad žmonės galėtų jas įsigyti. Šie kopijos dažnai buvo 30 dalių arba juzu. Turint omaniškųjų kopijuotojų produktyvumą, tai geriausias pavyzdys. Tai buvo padaryta atsižvelgiant į plačią paklausą, nepopuliarumą spausdinimo metodų ir estetinių priežasčių.  Klausimas: Kaip buvo perduodamas Koranas, kol nebuvo pradėta spausdinti?
rankraščiai