Patikrinkite žemiau pateiktą eilutę ir atsakykite į klausimą, pateiktą toje pačioje kalba, kaip ir eilutė:  1932-ųjų gegužės 20-osios rytą 34-metė Erhart išvyko iš Naujojoje Fundlande esančio Harbour Grace'o su laikraščio "Telegraph-Journal" kopija, kurią jai davė žurnalistas Stjuartas Truemanas, kad patvirtintų skrydžio datą. Ji ketino skristi į Paryžių savo vieno variklio "Lockheed Vega 5B", kad imituotų Charles Lindbergh solo skrydį prieš penkerius metus. Jos techninis patarėjas skrydžiui buvo garsus norvegų amerikiečių piloto Berntas Balchenas, kuris padėjo paruošti jos orlaivį. Jis taip pat laikraščiams buvo "vilio" vaidmuo, nes tariamai ruošė Erhart "Vegą" savo skrydžiui į Arktiką. Po 14 valandų ir 56 minučių skrydžio, per kurį ji turėjo kovoti su stipriais šiaurės vėjais, ledo sąlygomis ir mechaniškomis problemomis, Erharta nusileido Culmore, į šiaurę nuo Derrio, Šiaurės Airijoje. Šį nusileidimą matė Cecil Kingas ir T. Sawyeris. Kai vienas ūkininkas paklausė: "Ar daug skraidėte?" Earhart atsakė: "Iš Amerikos". Būdama pirmąja moterimi, skraidžiusia viena be sustojimo per Atlanto vandenyną, Earhart gavo išskirtinį skraidymo kryžių iš Kongreso, garbės legiono riterio kryžių iš Prancūzijos vyriausybės ir Nacionalinės geografinės draugijos aukso medalį iš prezidento Herberto Hooverio. Kaip jos šlovė augo, ji sukūrė draugystę su daugeliu žmonių aukštose pareigose, visų pirma pirmoji ponia Eleanor Roosevelt. Ruzveltas dalijosi daugeliu Erharto interesų ir aistrų, ypač moterų klausimais. Po skrydžio su Erharta, Ruzvelta gavo studento leidimą, bet toliau nesistengė mokytis skraidyti. Abu draugai visą gyvenimą bendravo. Kitas skraidytojas, Jacqueline Cochran, kuri buvo Earhart varžovė, taip pat tapo jos pasitikėjimu per šį laikotarpį.  Klausimas: kuris prezidentas apdovanojo Erhart?
Herbertas Hūveris