Ironiška, kad tuo metu, kai JT pabėgėlių reikalų komitetas (UNHCR) pagaliau išsigelbėjo iš savo ilgalaikių finansinių problemų, jis buvo tiesiogine prasme nukentėjo nuo smūgio, nuo kurio niekada nepasistenėjo atsigauti. 1946 m. balandžio 1 d. rytą Aleutų salose žemės drebėjimo sukeltas sunamis
Žr. ir Hāmākua pakrantę, sunaikinusi miestą ir iškart sunaikinusi daugybę geležinkelio tiltų. HCR akcininkai jau 1946 m. kovo mėn. balsavo už geležinkelių veiklos nutraukimą. Cukranendrių plantacijos pranešė HCR, kad ketina pradėti siųsti žaliavų cukrų į Hilo uostą sunkvežimiais; kadangi sunaikinimo remonto išlaidos buvo tokios didelės, apskaičiuojamos iki 300 000 eurų, HCR kreipėsi dėl atsisakymo netrukus po cunamio, gavusi leidimą iš tarpvalstybinės prekybos komisijos tai padaryti 1946 m. gruodžio 31 d. Kai kurios pirmosios Hilo geležinkelio linijos pietryčiuose nuo Hilo iki Ōlaa vietos cukranendrių plantacijos perėmė, tačiau po 1948 m. gruodžio jie buvo greitai palikti sunkvežimiams.