Patikrinkite žemiau pateiktą eilutę ir atsakykite į klausimą, pateiktą toje pačioje kalba, kaip ir eilutė:  Perėjimas: tiksliai nežinomi nėštumo diabeto priežastys. GDM būdingas padidėjęs atsparumas insulinui. Manoma, kad nėštumo hormonai ir kiti veiksniai trukdo insulino veikimui, nes jis jungiasi su insulino receptoriumi. Įtempa tikriausiai vyksta ląstelių signalų kelio, esančio už insulino receptorių, lygmeniu. Kadangi insulinas skatina gliukozės patekimą į daugumą ląstelių, atsparumas insulinui neleidžia gliukozei tinkamai patekti į ląsteles. Dėl to gliukozė lieka kraujyje, kur gliukozės kiekis pakyla. Inzulino atsparumas yra normalus reiškinys, atsirandantis antrąjį nėštumo trimestrą, kuris GDM atveju vėliau progresuoja iki 2 tipo cukriniu diabetu sergančių nėščių asmenų. Manoma, kad jis užtikrina augančiam vaisiui gliukozės tiekimą. Moterims, sergantiems GDM, būdingas insulino atsparumas, kurio jie negali kompensuoti padidėjusia kasos β ląstelių produkcija. Atrodo, kad insulino atsparumą nėštumo metu lemia placentos hormonai ir, kiek mažiau, padidėjęs riebalų susikaupimas nėštumo metu. Kortizolas ir progesteronas yra pagrindiniai kaltininkai, bet taip pat prisideda placentinis laktogenas, prolaktinas ir estradiolis. Daugiavarijuoto laipsniško regresijos analizė rodo, kad kartu su kitais placentos hormonais leptinas, naviko nekrozės faktorius alfa ir rezistinas yra susiję su insulino jautrumo sumažėjimu nėštumo metu, o naviko nekrozės faktorius alfa yra stipriausias nepriklausomas insulino jautrumo nėštumo metu prognozės veiksnys. Inversinė koreliacija su insulino jautrumo pokyčiais nuo ankstyvojo nėštumo iki vėlyvojo nėštumo laiko sudaro apie pusę insulino jautrumo sumažėjimo svorio nėštumo metu: kitaip tariant, mažas TNF alfa faktorių kiekis arba jo pakitimas atitinka didesnę insulino rezistencijos arba jos linkimo riziką arba...  Klausimas: Kokios ligos pasitaiko antroje nėštumo pusėje?
Insulino atsparumas