Užpildykite šią frazę: Imperija buvo nuolatinėje krizės būsenoje, nes ji nuolat prarado teritoriją: Bulgarija paskelbė nepriklausomybę, Austrija-Vengrija aneksavo Bosniją ir etninis konfliktas Osmanų Makedonijoje tęsėsi. 1911 m. Italija įsiveržė į Osmanų Tripolitaniją, o imperija prarado didžiąją dalį likusios Europos teritorijos, kai Balkanų lyga užėmė Rumeliją 1912 m. 1914 m. Osmanų imperija įžengė į Pirmąjį pasaulinį karą, o vis labiau radikalizuota CUP vykdė etninį valymą ir genocidą prieš imperijos armėnų, asirijų ir graikų piliečius. Šie įvykiai kartais bendrai vadinami vėlyvojo Osmanų genocidais. Po Osmanų kapitulacijos 1918 m. CUP vadovybė pabėgo į tremtį, o
sąjungininkai okupavo Konstantinopolį. Osmanų parlamentas supykdė sąjungininkus, pasirašydamas Amasijos protokolą su Turkijos revoliucionieriais Ankaroje ir sutikdamas su "Misak-ı Millî" (Nacionaliniu paktu). Po Londono konferencijos, kai vyko Osmanų imperijos suskaidymo planai, sąjungininkai privertė susirinkimą išardyti, taip užbaigdami Antrąją konstitucinę erą. Daugelis parlamentarų tapo Didžiosios nacionalinės asamblėjos nariais Turkijos nepriklausomybės karo metu ir galiausiai tęsė savo karjerą Respublikoje.