Burnsas vadovavo Filadelfijos brigadai daugiau nei metus (1861 m. spalio mėn. - 1862 m. lapkričio mėn.), ypač 1862 m. pavasarį ir vasarą vykusioje McClellanų pusiasalio kampanijoje. Jis vadovavo brigadai, kuri atliko svarbų vaidmenį Savage Station mūšyje (birželio 29 d.), kuris buvo rear-guard veiksmas, skirtas apsaugoti Potomaco armiją, kai ji pasitraukė iš Richmondo. Nepaisant skausmingos veido žaizdos, Burnsas ir jo brigada sėkmingai atremė konfederatų ataką ir leido Sąjungos pasitraukimui tęstis be kišimosi. Kitą dieną jo brigada atliko dar vieną svarbų vaidmenį Glendale mūšyje, atremdama Konfederacijos puolimą, kuris jau buvo nugalėjęs vieną Sąjungos diviziją, ir padedant užkirsti kelią išsekusiam Sąjungos kariuomenei. Galbūt jo didžiausias indėlis į istoriją įvyko anksčiau kampanijos metu; per Fair Oaks mūšį
Gegužės 31 d. žurnalą, kuriame rašoma, kad Burnsas įsakė savo vyrams padėti artilerijos baterijai, kuri buvo įstrigusi ant apleisto drožinio tilto per užtvindytą upę. Burns'o vyrai padėjo perkelti kanoną nuo tilto ir per purvą kitoje pusėje, leidžiant baterijai būti vietoje laiku, kad galėtų atlikti svarbų vaidmenį atbaidant paskutinę konfederatų ataką. Dar svarbiau, kad iš šios baterijos iššautas šūvis sunkiai sužeidė Konfederacijos generolą Josephą E. Johnstoną, kuris po mūšio buvo pakeistas Robertu E. Lee.