Tai Kinijos užsienio politika, priskiriama Mao Zedongui, kuris Tibetą laiko Kinijos dešiniosios rankos delne, su penkiomis pirštais jos periferijoje: Ladakhe, Nepale, Sikime, Butane ir Arunačalio Pradeše, ir kad Kinija yra atsakinga už šių regionų "išlaisvinimą". Tai niekada nebuvo aptariama oficialiuose Kinijos viešuosiuose pareiškimuose, tačiau buvo iškelta išorės susirūpinimas dėl jo galimo tolesnio egzistavimo ar atgimimo. Kinijos Komunistų partijos provincijos žurnale paskelbtas straipsnis patvirtino šios politikos egzistavimą
2017 m. Kinijos ir Indijos pasienio konfliktas.