Užpildykite šią frazę: 794 m. Karolis Didysis dovanojo Luiui keturias buvusias galų-romėnų vilas, manydamas, kad jis kiekvieną iš jų paims kaip žiemos rezidenciją: Doué-la-Fontaine šiandieniniame Anžuoje, Ebreuil Allieryje, Angeac-Charente ir ginčijamame Cassinogilume. Karolas Didysis norėjo, kad visi jo sūnūs būtų auklėti kaip vietiniai gyventojai, dėvėdami vietinių kostiumų ir vadovaudamiesi vietiniais papročiais. Taigi vaikai buvo siunčiami į savo kraštovaizdį dar būdami maži. Maršai - periferiniai kunigaikštystės - vaidino gyvybiškai svarbų vaidmenį, kaip tvirtovės prieš išorės grėsmes imperijai. Liudvikas valdė Ispanijos maršą. 797 m. didžiausią "Markos" miestą Barseloną frankai užėmė, kai jos gubernatorius Zeidas sukilo prieš Kordobą ir, nesėkmingai, atidavė ją jiems. 799 m. jį vėl užėmė omejų valdžia. Tačiau Liudvikas išvedė visą savo karalystės kariuomenę, įskaitant gaskonus su jų kunigaikščiu Sanchu I, provansalus su Leibulfu ir gotus su Bera, per Pirenejus ir
septynis mėnesius jį apgulė, ir žiemuoja nuo 800 iki 801, kai jis kapituliavo. Karalius Liudvikas buvo oficialiai apsirengęs savo šarvu 791 metais, būdamas keturiolikos metų amžiaus. Tačiau kunigaikščiams nebuvo suteikta nepriklausomybė nuo centrinės valdžios, nes Karolis Didysis norėjo įsodinti jiems imperijos ir vienybės sampratų, siųsdamas juos į tolimas karines ekspedicijas. Louis bent kartą prisidėjo prie savo brolio Pipino Mezzogiorno kampanijoje Italijoje prieš Benevento kunigaikštį Grimoaldą.