Užbaigiu šią frazę: 1812 m., kai Napoleonas įsiveržė į Rusiją, Bibikovas dar kartą kreipėsi į armiją ir buvo paskirtas vadovauti įvairioms milicijoms, įskaitant Sankt Peterburgo ir Novgorodo milicijas. Jis ir jo pajėgos išsiskyrė antroje Polotsko mūšyje ir
Smoljanų mūšyje, kur jis buvo sužeistas kojoje. Nesugebėdamas važiuoti ar vaikščioti, jis kovojo kitose dviejose mūšiose, Borisovo ir Berezinos mūšiose, slenėse, o kai jo arkliai buvo nužudyti Berezinos mūšyje, jis prisilenkė prie vieno iš savo adjutantų. Jo pajėgos persekioja prancūzus, kai jie traukiasi iš Rusijos, nors Bibikovas galiausiai buvo priverstas atsistatydinti dėl sveikatos sutrikimų. Vėliau jis grįžta į savo politines pareigas Sankt Peterburge ir rašo apie savo tėvo gyvenimą ir kampanijas. Jis mirė 1822 m. ieškodamas gydymo užsienyje ir buvo palaidotas Aleksandro Nevsky Lavra.