1940 m. pabaigoje Karolo režimas neteko Besarabijos, Šiaurės Bukovinos ir Šiaurės Transilvanijos ("žr.
Sovietų okupacija Besarabijoje ir Šiaurės Bukovinoje, Antrasis Vienos apdovanojimas"). Geležinė Gvardija vėl atsirado, dalydama valdžią su "Conducător" Ion Antonescu: profesinis karys, Antonescu sutiko vadovauti dualistinei "Nacionalinei Legioninės Valstybei". "Sfarmă-Piatră" vėl pakeitė savo ištikimybę, skelbdama, kad Antonescu prisiėmė "pradestinato šarvą" ir vietą tarp didžiųjų Europos lyderių, kartu su Hitleriu, Mussolini, Portugalijos "Estado Novo" įkūrėju António de Oliveira Salazaru ir Francisco Franco, nacionalistinės Ispanijos "Caudillo". Netrukus po to ji pagyrė Geležinę Gvardiją kaip "pirmąją organiškai sukurtą Romunijos valstybės formą". Dabar, kai leidinį vadovavo Gregorijus, jis išleido kas savaitę, o vėliau - kasdien. Jį pavadino "Săptamânal de luptă și doctrină românească" ("Rumunijos kovos ir doktrinos savaitinis leidinys"), vėliau pakeistas į "Ziar de informație și luptă românească" ("Rumunijos informacijos ir kovos laikraštis").