Nuo karo su Napoleonu, Rusija tapo giliai įsitraukusi į Europos reikalus, kaip "Šventojo aljanso" dalis. Šventasis Aljansas buvo įkurtas kaip "Europos policininkas". Tačiau sąjungos palaikymui reikėjo didelių armijų. Prūsai, Austrija, Britanija ir Prancūzija (kitos sąjungininkės) neturėjo didelių kariuomenės ir reikėjo Rusijos tiekti reikiamą skaičių, kuris atitiko Nikolajaus I filosofiją. Tačiau, kai 1848 m. revoliucijos apėmė Europą, Rusija buvo tyli. Caras pasiuntė savo armiją į Vengriją.
1849 m. Austrijos imperijos prašymu ir sudaužė sukilimą ten, tuo pačiu užkirsdama kelią jo plitimui į Rusijos Lenkiją. Caras ėmėsi griežtų priemonių prieš bet kokius vidinius neramumus.