Kaip dalis Sulejmano Delvinos vyriausybės, jis netrukus tapo Albanijos delegacijos dalimi Paryžiaus taikos konferencijoje 1920 m. Vėliau jis buvo išrinktas parlamento nariu, o vėliau 1921 m. spalio 16 d. - gruodžio 5 d. - ministras pirmininkas. 1922-1924 m. buvo užsienio reikalų ministras. Fan Nolio valdžioje, po Birželio revoliucijos, jis buvo ištremtas į Rumuniją, o 1925 m. grįžo į Rumuniją, kai buvo išrinktas Senato vadovu. Kaip Korčos atstovas, jis vadovavo sesijai, kurioje Albanija buvo paskelbta konstitucine monarchija ir Ahmetas Zogu Albanijos karaliumi. Tvirtas Zogo rėmėjas, jis vadovavo trims kabinetams kaip premjeras nuo 1930 iki 1935 m. Jis buvo pakeistas Mehdi Frashëri po to, kai jis buvo kritikuotas už "neįvykdymą palaikyti taikos ir tvarkos" 1935 m. Iki Italijos invazijos jis buvo Parlamento pirmininkas.
1939 m.