Užpildykite šią frazę: Įvedęs karališkąją diktatūrą, 1938 m. balandžio mėn. Karolis II patvirtino Gigurtu kaip Aukščiausiosios ekonomikos tarybos narį. Vėliau jis buvo paskirtas viešojo darbų ir ryšių ministru (1939 m. lapkričio mėn. - 1940 m. birželio mėn.), užsienio reikalų ministru (1940 m. birželio 1 d. - 1940 m. birželio 28 d.) ir valstybės sekretoriumi su ministerijos laipsniu (1940 m. birželio 28 d. - 1940 m. liepos 4 d.) per keletą kabinetų, kuriuos vadovavo Gheorghe Tătărescu. Tai sutapo su sunkiomis aplinkybėmis, kai Sovietų Sąjunga spaudė Rumuniją perduoti Besarabijos ir Šiaurės Bukovinos regionus (žr.
Sovietų okupacija Besarabijoje ir Šiaurės Bukovinoje"). Kaip specialiai sušauktos Karaliaus tarybos narys, pats Gigurtu dalyvavo sprendime priimti sovietų reikalavimus. Kadangi šalis liko izoliuota, kai jos aljansas su Jungtinė Karalystė ir Prancūzija žlugo, ir jai buvo daromas vis didesnis nacistinės Vokietijos spaudimas, Karolė atleido Tătărescu. Anksčiau Gigurtu paskyrimas užsienio reikalų ministru pažymėjo posūkį į Vokietiją: jis pakeitė į Vakarus orientuotą Grigore Gafencu, kuris pritarė Rumunijos oficialios neutralumo politikos tęsimui, ir tai iš karto lėmė sutartį, kuria įsipareigojo tiekti nustatytą Rumunijos naftos kiekį Vokietijai mainais į karinę įrangą.