Patikrinkite žemiau pateiktą eilutę ir atsakykite į klausimą, pateiktą toje pačioje kalba, kaip ir eilutė:  Kad perdirbimo programa būtų veiksminga, labai svarbu turėti didelę, pastovią perdirbtinų medžiagų atsargą. Siekiant sukurti tokį tiekimą, buvo naudojamos trys teisės aktų galimybės: privalomas perdirbimo rinkimas, konteinerinių indų deponavimo teisės aktai ir atliekų draudimai. Privalomuose rinkimo įstatymuose nustatomi miestui taikytini perdirbimo tikslai, paprastai tokie, kad tam tikra medžiagos procentinė dalis turi būti nukreipta iš miesto atliekų srauto iki tikslinės datos. Tada miestas yra atsakingas už tai, kad šis tikslas būtų pasiektas. Įstatymai dėl konteinerių deponavimo numato grąžinamą sumą už tam tikrų konteinerių, paprastai stiklo, plastiko ir metalo, grąžinimą. Pirkus tokį pakuotę, į kainą pridedamas nedidelis papildomas mokestis. Šis papildomas mokestis vartotojui gali būti grąžintas, jei konteineris grąžinamas į surinkimo vietą. Šios programos buvo labai sėkmingos, todėl dažnai perdirbama 80 procentų atliekų. Nepaisant tokių gerų rezultatų, kai kuriose vietovėse tokioms programoms susidaro stiprus pasipriešinimas, nes surinkimo išlaidos buvo perkeltos iš vietos valdžios institucijų į pramonę ir vartotojus. Kitas variantas - gamintojas atsako už savo prekių perdirbimą. Europos Sąjungoje EEĮA direktyva reikalauja, kad vartojimo elektronikos gamintojai kompensuotų perdirbėjų išlaidas. Alternatyvus būdas padidinti perdirbtų medžiagų pasiūlą yra uždrausti šalinti tam tikras medžiagas kaip atliekas, dažnai įskaitant panaudotą alyvą, senas baterijas, padangas ir sodininkystės atliekas. Vienas iš šio metodo tikslų yra sukurti gyvybingą ekonomiką, kad draudžiami produktai būtų tinkamai šalinami. Reikia pasirūpinti, kad būtų pakankamai tokių perdirbimo paslaugų, kitaip tokie draudimai tiesiog leistų didinti neteisėtą išmetimą.  Klausimas: Kokios problemos sprendimui svarbi EEĮ atliekų direktyva?
neteisėtas dempingas