Įrašykite šio skyriaus tęsinį - Lodžio mūšis vyko 1796 m. gegužės 10 d., suteikdamas Prancūzijos Respublikos armijos generolui N. Bonapartei pretenziją, kad jis nugalėjo Austrijos pajėgas. Šis reikalavimas iš tikrųjų buvo nustatytas po to, kai jis laimėjo Mantuos mūšį, mūšį prie Arcola
, ir Rivolio mūšis. Birželio 27 d. tarp Napoleono ir popiežiaus Pijaus VI armijų buvo sudaryta paliaubų sutartis, pagal kurią popiežius prarado Feraros ir Bolonijos maršų kontrolę. 1797 m. vasario 1 d. Imola miestą užėmė prancūzai. Imolos vyskupas, kardinolis Chiaramonti, popiežius įsakė nepatekti į prancūzų rankas, todėl jis pabėgo iš Imolos į Cezeną, ketindamas keliauti į Romą. Tačiau Spoletoje jis gavo Prancūzijos magistratų ir bonapartistų iš Imolos prašymą grįžti, tačiau, parašęs popiežiui, kuris nurodė, kad Chiaramonti neturi jokio būdo juos kontroliuoti, jis tęsė kelionę į Romą. Baiminantis, kad jo episkopų sostą užims koks nors prancūzų remiamas įsibrovėlis, jis paprašė popiežiaus leidimo grįžti.