1848 m. Kuzmanas Todorovičius buvo generolo majoro ir Karolio miesto brigados vadas. Jis dalyvavo Josip Jelačić rudens kampanijoje, o po to grįžo į Kroatiją su mažiau vertinga kariuomenės dalimi, maždaug 10-15 000 žmonių (daugiausia sukilėlių). Jis sėkmingai atremė vengrų karių, daugiausia nacionalinių gvardijų, puolimus, tačiau negalėjo atgrasyti savo nedisiplinuotos armijos nuo vėliau vykusio plėšikavimo. Po Stevano Šupljikaco mirties 1849 m. sausio 3 d. patriarchas Josifas Rajačičius paskyrė jį vyriausiuoju serbų kariuomenės vadovu pietuose. Tais pačiais metais sausio 19 d. Vrsake kitam etniniam serbui Jánosui Damjanichui, vadovavusiam vengrams, pavyko atremti serbų kariuomenę, vadovavusią Kuzmanui Todorovičiui ir Stevanui Knićaninui. Vasario 8 d. Timisoaros garnizonas, sustiprintas kariuomene, užpuolė apsupo armiją Arade, tačiau pradinė pergalė baigėsi pasitraukimu. Vasario 11 d. Todorovičius panašiu būdu aplankė Segedą. Balandžio 29 d. tarp Melence ir Nagybecskerek, jis buvo nugalėtas Mór Perczel ir Józef Bem karių, po to jis buvo pašalintas iš komandos. Po Vengrijos nepriklausomybės karo pralaimėjimo
, jis buvo paaukštintas į generolo leitenanto rangą.