1885 m. Vilhelmas Roux pašalino medulinės plokštės dalį iš embrioninės vištienos ir keletą dienų laikė ją šiltame druskos tirpale, nustatydamas audinių auginimo principą. Rossas Granvilis Harrisonas, dirbęs Džono Hopkinso medicinos mokykloje, o po to - Yale universitete, 1907-1910 m. paskelbė savo eksperimentų rezultatus, nustatydamas audinių auginimo metodiką. Ląstelės auginimo metodai buvo žymiai pažengę 1940-1950 m., kad būtų galima paremti virusų auginimo mokslinius tyrimus. Ląstelės auginimo kultūrose buvo galima paruošti išvalytus preparatus vakcinų gamybai.
1885 m.