Parašykite šio skyriaus tęsinį - šiuolaikiniai Bizantijos rašytojai vadina jį arba serbu, arba duklianu ("Βοϊσθλάβος ὁ Διοκλητιανός"), tačiau neminėja jo genealogijos, o "Dukljos kunigo kronika", vėlesnis, labiau abejotinas šaltinis, vadina jį ankstesnio valdovo Jovo Vladimiro (r. 990-1016). Per ilgas imperatoriaus Bazilio II valdymo laikotarpius Bizantijos imperija pasiekė savo aukščiausią lygį, tačiau po jo mirties 1025 metais ėmė nuosekliai nykti. Tai buvo ypač akivaizdu Balkanuose, kur nuolatinės Bulgarijos grėsmės pašalinimas kartu su nejautria mokesčių politika padėjo paskatinti išsivadavimo judėjimus. Vojislavas Dukljanas turėjo "archon" ir "toparch" dalmatų "kastra" Zeta ir Ston " ((<unk>ν δὲ εἰς τὰ κάστρα Δαλματίας εἰς τὴν Ζένταν καὶ εἰς τὴν Στάμνον τοπάρχης Βοϊσθλάβος ὁ Διοκλητιανός)". Dalmatų, kroatų, serbų ir kitų reikalų prižiūrėjo "strategoi" Niš, Skopje, Ragusa (Dubrovnikas) ir Dyrrhachium. Vojislavas reguliariai susitikdavo su Katakalon Klazomenitų (Katacalono), Raguso strategų, ir vieną kartą pagrobė jį ir jo partiją, nes Vojislavas norėjo, kad jis būtų jo sūnaus Katakalon krikšto krikštytojas. Tai rodo glaudžius vietinių lyderių ir Bizantijos pareigūnų ryšius imperijos periferinėje zonoje po Basilio "atkūrimo"
- Taip.