1943 m. Sausio mėn. Kazablankos konferencijoje sąjungininkai sutiko reikalauti Ašies besąlyginės kapitulacijos, karo tikslo, kuris reiškė fizinę Vokietijos okupaciją sausumos pajėgomis. Sukurdami pajėgas žemyno Europai užkariauti, sąjungininkai taikė netiesioginę strategiją - įsiveržė į Europą iš pietų. Po pralaimėjimo Ašies pajėgų Šiaurės Afrikoje (invazija į Prancūzijos Šiaurės Afrikos
), Sicilija ir pietinė Italija buvo užkariauta, o tai lėmė fašistinės Italijos pralaimėjimą. Čerčilis ypač pritarė Pietų strategijai, siekdamas užpulti "minkštą Ašies Europos vidų" per Italiją, Graikiją ir Balkanus strategijoje, panašioje į Pirmojo pasaulinio karo idėją "ištrinti rėminius". R. Rooseveltas norėjo tiesioginio požiūrio per Šiaurės Europą, o 1944 m. Birželį įvykdžius Normandijos invaziją, sąjungininkų pastangos buvo nukreiptos tiesiai į Vokietijos užkariavimą.