Jis buvo karaliaus Vladislavo IV rinkėjas, atstovaujantis 1632 m. Bratislavos provincijai. 1648 m. iš Podolijos provincijos jis taip pat buvo karaliaus Jono II Kazimiero rinkėjas. Manoma, kad Chmelnitskio sukilimo metu Potockis išgelbėjo karaliaus gyvybę netoli Zborovo miesto. 1652 m. jis buvo paskirtas Commonwealth'o lauko hetmanu, o po dvejų metų vadovavo Lenkijos armijai prieš rusus ir kazakus. 1655 m. kovojo ir laimėjo Ochmatovo mūšį. Tais pačiais metais jis buvo nominuotas Kijevo voivodu. Po Švedijos kariuomenės įsiveržimo per Potvynį jis nuolat vadovavo kariuomenei Rytuose, tačiau nekovojo prieš švedus. Po to, kai buvo nugalėta rusų-kosakų armija, vadovaujama Gródeko Jagielloński Potocki buvo priverstas pasiduoti karaliui Karolui X Gustavui. Vėliau jis prisijungė prie konfederacijos Tyszowce. 1656-1660 m. kampanijose Potockis nebuvo viso karūnos pajėgų viršininkas, tačiau jis turėjo savo divizijos, dalyvavusios mūšiuose, kontrolę. Jis buvo vienas iš hetmanų, dalyvavusių Varšuvos mūšyje 1656 m.
- Taip. 1657 m. jis pergalingai kovojo su George II Rákóczi ir dalyvavo jo kariuomenės uždaryme netoli Czarny Ostrów. 1660 m. kartu su Jerzy Sebastianu Lubomirskiu Potockis nugalėjo rusų kariuomenę, kuriai vadovavo Vasilis Šeriemietievas, ir privertė jį pasiduoti prie Cudnovo. Paskutinį kartą jis kovojo su Lubomirskio sukilėliais, 1665 m. pralaimėjus Čenstochovoje. Per visą karinę karjerą jis dalyvavo 46 mūšiuose.