Patikrinkite žemiau pateiktą eilutę ir atsakykite į klausimą, pateiktą toje pačioje kalba, kaip ir eilutė:  Perėjimas: žvaigždžių sukimosi greitį galima nustatyti spektroskopiniu matavimu arba tiksliau nustatyti stebint jų žvaigždžių dėmę. Jaunų žvaigždžių sukimosi greitis gali viršyti 100 km/s ekvatoriuje. B klasės žvaigždė Achernar, pavyzdžiui, turi maždaug 225 km/s ar didesnį ekvatorialų greitį, dėl kurio jos ekvatorius iškyla į išorę ir ekvatorialų skersmuo yra daugiau nei 50% didesnis nei tarp polių. Šis sukimosi greitis yra šiek tiek mažesnis už kritinį 300 km/s greitį, kuriuo žvaigždė suskaidytų. Priešingai, Saulė sukasi po vieną kartą per 25-35 dienas, priklausomai nuo platumo, su 1,93 km/s ekvatorialiu greičiu. Pagrindinės sekos žvaigždės magnetinis laukas ir žvaigždžių vėjas lėtina jos sukimosi greitį. Degeneravusios žvaigždės susitraukia į kompaktišką masę, todėl jos sukimosi greitas. Tačiau jų sukimosi greitis yra santykinai mažas, palyginti su tuo, ko galima tikėtis pagal kampinio momento išsaugojimą - sukimosi kūno tendenciją kompensuoti sumažėjusį dydį didinant sukimosi greitį. Didelė žvaigždės kampinio momento dalis išnyksta dėl masės praradimo per žvaigždžių vėją. Nepaisant to, pulsarų sukimosi greitis gali būti labai greitas. Pavyzdžiui, krabo ūgliuko širdyje esantis pulsaras sukasi 30 kartų per sekundę. Pulsaro sukimosi greitis dėl spinduliuotės emisijos palaipsniui sulėtės.  Klausimas: Kai didelis kūnas sukasi, kaip jis susiduria su savo dydžio susitraukimu?
didinti jo sukimosi greitį