1944 m. birželį Eichelberger buvo iškviestas į Šeštosios armijos būstinę Krueger. Biako mūšis
, kur 41-oji pėstininkų divizija buvo nusileidusi gegužę, buvo blogai, o aerodromų, kuriuos MacArthur pažadėjo, kad bus galima palaikyti Saipano mūšį, nebuvo amerikiečių rankose. Eichelbergeris nustatė, kad japonų, kurie buvo daugiau nei iš pradžių buvo pranešta, buvo pasislėpę urvuose, iš kurių matyti oro uostų vietovės. Nors amerikiečiai buvo geriau apmokyti ir aprūpinti nei Buna, taip pat buvo ir japonai, kurie pasinaudojo savo nauja taktika ir vengė brangiai kainuojančių kontratakų bei reikalavo didžiausios žalos už užimtą teritoriją. Peržiūrėjęs situaciją, Eichelbergeris padarė išvadą, kad Fulerio 41-oji pėstininkų divizija nebuvo per bloga. Nepaisant to, kaip ir Bunos mūšyje, Eichelbergeris atleido keletą pareigūnų, kurie, jo manymu, nesidėjo į kovos aikštelę. Jo įsakymai buvo pakeisti Fullerį kaip komandantą, o ne atleisti jį nuo divizijos komandanto pareigų, tačiau Fulleris paprašė jo atleidimo, o Kruegeris jį įpareigojo. Eichelbergerio rekomendacija Fulleris buvo pakeistas brigados generolas Jensas A. Doe. Kruegeris buvo nepatenkintas Eichelbergerio pasirodymu Biake ir padarė išvadą, kad Eichelbergerio taktika buvo be vaizduotės ir ne geresnė nei Fullerio, ir gali būti, kad jis labiau atidėjo, o ne pagreitino salos užėmimą. Kita vertus, MacArthuris pakankamai gerai įvertino Eichelbergerio pasirodymą, kad apdovanojo jį Sidabrine žvaigžde.