Rašykite šio skyriaus tęsinį - Nors išleistas 1956 m., tai yra per Alžyro nepriklausomybės karą
1954 m. lapkričio mėn. Pradėtas rašyti, jis daugiausia buvo parašytas tarp 1947 ir 1953 m. Romano politinė dimensija taikoma būtent šiam laikotarpiui, o ne pačiam karui. Pagrindinis romano veiksmas vyksta po 1945 m. gegužės 8 d. nacionalistinių demonstracijų, tarp kurių buvo ir Sétif žudynės, laikotarpio. Po šių demonstracijų du romano veikėjai, Lakhdaras ir Mustafa, buvo suimti, įkalinti ir kankinami. Romanas prasideda po perversmų, kurie vyko po demonstracijų. Keturi vyriški veikėjai rado darbą statybvietėje, o vienas iš jų, Lakhdaras, buvo įkalintas po ginčo su M. Ernest, jų (prancūzų) viršininku - ginčo, kuris, tačiau, dėl sudėtingos romanos laiko struktūros, bus aprašytas tik vėliau tekste. Netrukus po to, dar pirmoje romano dalyje, kitas personažas, Mouradas, dalyvauja per vestuves vykstančioje kovą, dėl kurios jis yra atsakingas už kito prancūzų verslininko M. Ricardo mirtį. Šis įvykis priverčia kitus veikėjus išsisklaidyti, ir nuo šio momento romanas keičiasi stiliumi ir pradeda pasakoti savo atskiras istorijas, žymiai šokinėdamas aplink savo chronologiją. Kiekvienas iš keturių vyriškų personažų turi ryšį su Nedjma, kuri yra tokio pat amžiaus kaip vyriški personažai, bet jau (nelaimingai) susituokusi. Nors ir paremta tikru asmeniu, su kuriuo Yacine turėjo santykius, Nedjma (kuris romanas retai kalba ir kurio personažas nėra išvystytas) dažnai buvo identifikuojamas su Alžyru, "la femme-patrie". Romanas taip pat primena personažų gentį Keblout ir Abdelkader'o pasipriešinimą prancūzų kolonizacijai.