Vladimiras Ignatovskis (1910) šiuo tikslu naudojo (a) reliatyvumo principą, (b) erdvės homogenumą ir izotropumą, ir (c) abipusiškumo reikalavimą. Philippas Frankas ir Hermannas Rothe (1911) teigė, kad šis išvedimas yra nepilnas ir reikia papildomų prielaidų. Jų pačių skaičiavimas buvo pagrįstas prielaidomis, kad: (a) Lorentzo transformacija sudaro homogenišką linijinę grupę, (b) keičiant rėmus, tik santykinio greičio pokyčių ženklas, (c) susitraukimas priklauso tik nuo santykinio greičio. Tačiau pagal Pauli ir Miller modelius buvo nepakankamai, kad būtų galima identifikuoti tokį kintamąjį jų greičio su šviesos greičio pastovumu.
nepakanka invariantiniam greičiui nustatyti