Noras save identifikuoti gali būti priskirtas įvairioms ir nepriklausomoms šios salų grupės šalies istorijai, kurią sudaro 7107 salos vakarinėje Ramiojo vandenyno dalyje, kurios buvo kolonizuotos Ispanijos 16 amžiuje ir vėliau okupuotos Jungtinių Amerikos Valstijų, o tai lėmė Filipinų-Amerikos karo protrūkis.
(1899-1902). Filipinų sąjunga buvo įkurta 1935 m., o 1946 m. šalis tapo nepriklausoma po to, kai pasibaigė Antrojo pasaulinio karo karo karinės veiklos Ramiojo vandenyno regione. Filipinuose yra daugiau kaip 170 vietinių kalbų, kurių dauguma priklauso malajų-polineziečių šakiai. 1939 m. tuometinis prezidentas Manuelis L. Kezonas tagalų kalbą pavadino "Wikang Pambansa" ("nacionaline kalba"). 1959 m. Švietimo sekretorius Jose Romero pervadino kalbą į "Filipino". 1973 m. Konstitucija paskelbė, kad filipinų kalba yra viena iš oficialių kalbų kartu su anglų kalba, ir įpareigojo kurti nacionalinę kalbą, kuri būtų žinoma kaip filipinai. Nuo to laiko dvi oficialios kalbos yra filipinai ir anglų.