Po vietnamiečių pergalės Điện Biên Phủ ir 1954 m. Ženevos susitarimų pasirašymo Prancūzija sutiko išvesti savo pajėgas iš visų savo kolonijų prancūzų Indokinoje, tuo pačiu numatanti, kad Vietnamas laikinai bus padalintas prie 17-osios lygiagretės, o Šiaurės kontrolė bus suteikta Sovietų Sąjungos remiamam Viet Minhui kaip Vietnamo Demokratinė Respublika, vadovaujama Ho Chi Minho, o pietus taps Vietnamo valstybe, vadovaujama buvusio Nguyenų dinastijos imperatoriaus Bảo Đại, kuris atsistatydino po 1945 m. Rugpjūčio revoliucijos.
Ho spaudimas. Tačiau 1955 m. Vietnamo valstybės ministras pirmininkas Ngô Đình Diệm per referendumą nuvertė Bảo Đại ir paskelbė save naujojo Vietnamo Respublikos prezidentu. JAV remiamo pirmojo Vietnamo Respublikos (RVN) prezidento Ngô Đình Diệm atsisakymas leisti 1956 m. surengti rinkimus, kaip buvo nustatyta Ženevos konferencijoje, bijodamas Ho Chi Minho pergalės ir vėliau visiško komunistų perėmimo, galiausiai privedė prie Vietnamo karo.