Rašykite šio skyriaus tęsinį - 1956 m. Demokratų nacionaliniame kongrese
Čikagoje buvęs prezidentas Trumenas palaikė gubernatorių Harrimaną, o Stivensonas buvo sukrėstas, bet smūgis buvo sušvelnintas buvusios pirmos ponios Eleanor Roosevelto nuolatinio entuziastingo palaikymo. Stevensonas lengvai nugalėjo Harrimaną per pirmąjį balsavimą, laimėdamas savo antrą demokratų prezidento nominaciją. Jį stipriai palaikė jaunesni delegatai, kurie, kaip sakoma, buvo "Naujosios politikos" judėjimo pagrindas. Siekdamas didinti entuziazmą Demokratų partijai, Stevensonas priėmė neįprastą sprendimą palikti savo kandidato kandidatą kongreso delegatams. Tai paskatino keletą žinomų demokratų, įskaitant Kefauverį, senatorių Hubertą Humphrey ir senatorių Johną F. Kennedy, be galo stengtis laimėti viceprezidentų kandidatūrą. Po to, kai Kefauveris nukentėjo nuo stebėtinai stiprio Kenedžio iššūkio, antrame balsavimo rašte smarkiai laimėjo viceprezidento nominaciją. Savo apdovanojimų kalboje S. Stevensonas kalbėjo apie savo planą sukurti "Naująją Ameriką", kuris apėmė "Naujojo susitarimo" programų išplėtimą "švietimo, sveikatos ir skurdo srityse". Jis taip pat kritikavo respublikonus už bandymą "parduoti kandidatus kaip pusryčių grūdus".