Po Lenkijos <unk> Sovietų Sąjungos karo, maršalas Piłsudski gyveno tyčiai kuklią gyvenimą, rašydamas istorines knygas už pragyvenimą. 1926 m. gegužę, per karinį perversmą įsiėmęs valdžią, jis pabrėžė, kad nori išgydyti Lenkijos visuomenę ir politiką nuo pernelyg partizaninės politikos. Todėl jo režimas lenkų kalba buvo vadinamas Sanacja. 1928 m. parlamento rinkimai vis dar buvo laikomi laisvais ir sąžiningomis, nors juos laimėjo pro-Pilsudski nepartijinis bendradarbiavimo su vyriausybe blokas. Vėliau trys parlamento rinkimai (1930, 1935 ir 1938) buvo manipuliuojami, opozicijos aktyvistai buvo nusiųsti į Bereza Kartuska kalėjimą (taip pat žr.
) Dėl to provyriausybinė partija "Nacionalinės vienybės stovykla" laimėjo didžiulę daugumą. Piłsudski mirė 1935 metų pavasarį, vos tik patvirtinus autoritarinę konstituciją. Per paskutinius ketverius Lenkijos II Respublikos metus svarbiausi politikai buvo prezidentas Ignacy Mościcki, užsienio reikalų ministras Józef Beck ir Lenkijos armijos vadas Edwardas Rydz-Śmigły. Šalis buvo padalinta į 104 rinkimų apygardas, o tie politikai, kurie buvo priversti palikti Lenkiją, 1936 m. įkūrė "Front Morges". Antrosios Lenkijos Respublikos paskutiniais metais valdžiusi vyriausybė dažnai vadinama Piłsudski pulkininkais.