1990 m. rugpjūčio mėn. Saddamo Husseino Irako vyriausybė užpuolė Kuveitą.
Gorbačiovas pritarė prezidento Bušo pasmerkimui. Tai sukėlė kritiką daugeliui sovietų valstybės aparatų, kurie Huseiną laikė pagrindiniu sąjungininku Persijos įlankoje ir bijojo dėl 9 000 sovietų piliečių Irake saugumo, nors Gorbačiovas tvirtino, kad irakai buvo akivaizdūs situacijos agresoriai. Lapkritį sovietai pritarė JT rezoliucijai, leidžiančiai panaudoti jėgą Irako armijai išvaryti iš Kuveito. Vėliau Gorbačiovas tai pavadino pasaulio politikos "atvirkštiniu momentu", "pirmuoju regioninėje krize supervalstybės veikė kartu". Tačiau, kai JAV paskelbė apie sausumos invazijos planus, Gorbačiovas prieštaravo, ragindamas taikiai išspręsti problemą. 1990 m. spalio mėn. Gorbačiovas buvo apdovanotas Nobelio taikos premija; jis buvo pagyrtas, bet pripažino, kad dėl apdovanojimo jo jausmai buvo "susimaišę". Apklausos parodė, kad 90% sovietų piliečių nepritarė apdovanojimui, kuris buvo plačiai laikomas Vakarų ir antisovietiniu apdovanojimu.