Pirmoje renesanso dalyje buvo beveik nuolatinis karas sausumoje ir jūroje, nes miestų-valstybės varžėsi dėl pranašumo. sausumoje šiuos karus daugiausia kariavo samdinių armijos, žinomos kaip kondotjerai, kareivių grupės, iš viso Europos, bet ypač Vokietijoje ir Šveicarijoje, kurių vadovavo daugiausia italų kapitonai. Samdininkai nenorėjo pernelyg rizikuoti savo gyvybe, ir karas tapo daugiausia apgulimų ir manevravimo, sukeldami keletą kovų. Taip pat buvo abiejų pusių samdinių interesas pratęsti bet kokį konfliktą, tęsti jų darbą. Samdiniai taip pat buvo nuolatinė grėsmė jų darbdaviams; jei jiems nebuvo mokama, jie dažnai pasuko į savo globėją.
Miestų-valstybės