Alžyre moterų žodinė literatūra, naudojama ceremonijose, vadinama "Būqālah", kuri taip pat reiškia keraminę puodą, tapo nacionalinio tapatumo ir antikolonijalizmo simboliu Nepriklausomybės karo metu.
1950-aisiais ir 1960-aisiais. Šie eilėraščiai paprastai yra nuo keturių iki dešimties eilutės alžyrų arabų kalba ir apima temas nuo kasdienybės, pavyzdžiui, meilės ir darbo, iki politikos, pavyzdžiui, kovos už nepriklausomybę. Kadangi tuo metu kalbėtis alžyro arabų kalba buvo laikomas kultūriniu pasipriešinimu, šios eilės įgijo revoliucinę reikšmę.