Užbaigiu šią frazę: Nors Marija Amalija neprivalo priimti karūnos, ji laikė savo pareiga ją išlaikyti, kai ją davė Dievas. Per
1848 m. revoliucija, Marija Amalija bandė priversti Liudviką-Filipą perimti karių kontrolę, suburti Nacionalinę gvardiją, nugalėti riaušes gatvėse ir ginti savo karūną savo gyvybe. Pasak pranešimų, jis jai neatsakė, bet tik paprašė pasitikėti jo nuomone. Kai minia žygiavo į Tuilerijų rūmus, ministrai įtikino Liudviką Filipą pabėgti ir jis pasirašė savo atsistatydinimą savo anūko naudai, nepaisant Marijos Amalijos sutikimo. Kai šeima išėjo iš rūmų, Marija Amalija, kaip pranešama, pasisuko į ministrą Thiersą ir pasakė: "Ah, pone, jūs nesate vertas tokio gero karaliaus!"