Fašistinė vyriausybė, 1922 m. į valdžią atėjęs Benito Mussolini, siekė padidinti Italijos imperijos dydį ir patenkinti Italijos irredentistų reikalavimus. 1935-1936 m. Italija antrą kartą įsiveržė į Etiopiją ir sujungė savo naujus užkariavimus su senesnėmis Rytų Afrikos kolonijomis. 1939 m. Italija užpuolė Albaniją
ir įtraukė jį į fašistinę valstybę. Per Antrąjį pasaulinį karą (1939-45 m.) Italija suformavo aljansą su Japonija ir Vokietija ir okupavo keletą teritorijų (pvz., Prancūzijos, Graikijos, Egipto ir Tuniso dalių), bet buvo priversta galutiniame taikos susitarime atsisakyti visų savo kolonijų ir protektoratų. Po pilietinio karo ir ekonominės depresijos, sukeltos Antrojo pasaulinio karo, Italija patyrė ekonominį stebuklą, skatino Europos vienybę, prisijungė prie NATO ir tapo aktyvia Europos Sąjungos nare. 1950 m. Italijai buvo suteikta Jungtinių Tautų patikima administracija Somalilandui. 1960 metais, kai Somalis tapo nepriklausoma, Italijos aštuonerius dešimtmečius trukus kolonializmas baigėsi.