1940 m. Džina buvo įsitikinęs, kad Indijos subkontinento musulmonai turėtų turėti savo valstybę. Tąmet Musulmonų lyga, vadovaujama Džina, priėmė Lahoro rezoliuciją, reikalaudama atskiros tautos. Antrojo pasaulinio karo metu Liga sustiprėjo, o Kongreso lyderiai buvo įkalinti, o po karo vykusiuose rinkimuose ji laimėjo daugumą vietų, rezervuotų musulmonams. Galų gale Kongresas ir Musulmonų lyga negalėjo pasiekti valdžios pasidalijimo formulės, kad subkontinentas būtų suvienyta kaip viena valstybė, todėl visos šalys sutiko su daugiausia hinduistų besiremiančios Indijos nepriklausomumu ir musulmonų daugumos Pakistano valstybe.
Kongresas ir musulmonų lyga