Jis vėl įstojo į armiją 1845 m. ir buvo paskirtas vadovauti juodųjų kareivių batalionui iš miesto ir jo apylinkių. Jis buvo paaukštintas į pulkininko laipsnį ir dalyvavo Kazeroso mūšyje.
, kuriame jis buvo sunkiai sužeistas. Jo gyvybę išgelbėjo tik atsitiktinumas, nes nugalėtojų armijos gydytojai (beveik visi iš "Rosas" armijos buvo nužudyti) rūpinosi ne baltaodžiais sužeistais kariais tik po to, kai buvo gydyti baltaodžiai kariai.