Užrašykite šio skyriaus tęsinį - Miesto buvimo vieta tada buvo užmiršta, o Phalasarna Venecijos įrašuose pasirodo tik kaip prarastas miestas. Šią vietą XIX amžiuje atrado britų tyrinėtojai Robertas Pashley ir kapitonas T. A. B. Sprattas. 1859 m. karališkojo jūrų laivyno vadas S. Sprattas pažymėjo, kad buvęs apleistos vietovės uostas dabar buvo už 100 metrų nuo jūros ir kad senovės jūros pakrantė turėjo pakilti bent dvidešimt keturių pėdų. Šiuolaikiniai iškasimai patvirtino šį teiginį ir taip pat parodė, kad uostas po romėnų užpuolimo greitai užsidarė. Radijo anglies metodas, naudojant fosilinius dumblius senovinio jūros lygio ženklo šakose aplink Falasarną, rodo, kad staigus jūros lygio pasikeitimas įvyko prieš daugiau nei šešiolika šimtmečių. Tikėtinas įvykis buvo didelis žemės drebėjimas
365 m. liepos 21 d. Tsunami, kuris sukėlė katastrofišką žalą visuose rytinio Viduržemio jūros pakrantėse ir buvo užregistruotas Ammianus Marcellinus ir kiti. Senovinis žuvų baseinas su dviem pakopų laiptais, iškirstytomis į pakrantės uolą prie uosto įėjimo, buvo sudaužytas perpus, tikriausiai per tą patį žemės drebėjimą.