1956 m. pabaigoje Jordanijoje vykusiuose parlamento rinkimuose arabų nacionalistai ir kitos kairiosios partijos laimėjo didžiulę pergalę. Vėliau Husseinas spalio mėnesį paskyrė premjeru Suleimaną Nabulsi, arabų nacionalistą, socialistą ir vieną iš pirmaujančių Nasserio partijos šalininkų. Apytiksliai tuo pačiu metu, kai buvo paskirtas Nabulsi, britai, prancūzai ir izraeliečiai pradėjo trišalę invaziją
Sueco kanalo ir Sinajaus pusiasalio Egipto, daugiausia reaguojant į Naser nacionalizavimo Sueco kanalo kompanijos tarp kitų priežasčių. Huseinas paskelbė nepaprastąją padėtį ir savo opoziciją invazijai ir sutiko su Egipto štabo viršininko Abdel Hakim Amer prašymu dėl Jordanijos karinės intervencijos. Tuo tikslu Huseinas nurodė Abu Nuwarui nedelsiant įvykdyti Amerų įsakymą pradėti operaciją "Beisan", kuri reikėjo Jordanijos ir Sirijos šarvuotų pajėgų invazijos į Izraelio pakrantės lygumą, kuris buvo laikomas pažeidžiamiausiu Izraelio regionu dėl to, kad pakrantė yra trumpas atstumas nuo Jordanijos kontroliuojamo Vakarų Krante. Tačiau Abu Nuwaras operaciją laikė pernelyg rizikinga Jordanijos kariuomenei ir patarė Huseinui laukti, kol Sirija laikysis plano; Egiptas, Sirija ir Jordanija sudarė gynybos paktą prieš Izraelio okupaciją Sinajuje spalio 29 d.