1743 m. Austrijos įpėdinio karo metu jis buvo Imperatoriaus ir Piemonte armijų Italijoje vyriausiasis vadas. Jis apsivilko šlovės, nugalėdamas prancūzų ir ispanų armiją Campo Santo mūšyje. Jis vėl išsiskyrė Velletrio mūšyje (1744)
1746 m. Piacencos mūšyje.