Kai 1952 m. vasario mėn. mirė jos tėvas, 25-metė Elizabeth tapo Bendruomenių vadove ir septynių nepriklausomų Bendruomenių šalių karaliene: Jungtinės Karalystės, Kanados, Australijos, Naujosios Zelandijos, Pietų Afrikos, Pakistano ir Ceilono. Ji valdė kaip konstitucinė monarcha per didelius politinius pokyčius, tokius kaip neramumai, devokacija Jungtinėje Karalystėje, Jungtinės Karalystės prisijungimas prie Europos Bendrijų, "Brexit", Kanados patrijacija ir Afrikos dekolonizacija. Tarp 1956 ir 1992 m. jos karalysčių skaičius kinta, kai teritorijos įgijo nepriklausomybę, o karalysčios, įskaitant Pietų Afriką, Pakistaną ir Ceiloną (pervadintas Šri Lanka), tapo respublikomis. Jos daugybė istorinių vizitų ir susitikimų apima valstybinį vizitą Airijos Respublikoje ir vizitus pas penkis popiežius. Svarbūs įvykiai buvo jos karūnavimas 1953 m. ir jos sidabro, aukso ir deimantinio jubiliejų šventės 1977, 2002 ir 2012 m. 2017 m. ji tapo pirmąja Didžiosios Britanijos monarchė, pasiekusia Sapphire Jubilee. 2021 m., po 73 metų santuokos, mirė jos vyras princas Philipas.
99 metų amžiaus.