Nuo 1931 m. jis buvo Paryžiaus universiteto profesorius, o 1934-1940 m. - Bukarešto universiteto civilinės ir tarptautinės teisės katedros profesorius. 1936 m. Bukarešte jis vedė Ela Vorozhiltsevą. Po Besarabijos aneksijos
1940 m. grįžo į TSRS, kur buvo paskirtas profesoriumi Kišinėjo konservatorijoje, Pedagoginiame institute ir Užsienio kalbų institute (ten dėstė vokiečių kalbą). Jis tapo Moldovos SSR Liaudies teisingumo komisariato kodifikavimo komisijos nariu.