1817 m. jis vedė Nancy de Bardi ir su ja turėjo keturis vaikus. Jo tėvas, kurio ankstyvosios patirtys paskatino jį nekęsti aristokratų, augino jį griežtu Pirmosios respublikos tikėjimu. Per revoliuciją, imperiją ir po to įvykusį restauraciją Poissonas nesidomėjo politika, o daugiausia dėmesio skyrė matematikos studijoms. 1825 m. jis buvo paskirtas baronu, bet neėmė diplomo ir nenaudojo titulo. 1818 m. kovo mėn. jis buvo išrinktas Karališkosios draugijos nariu, 1822 m. - Amerikos meno ir mokslų akademijos užsienio garbės nariu, o 1823 m. - karališkosios Švedijos mokslų akademijos užsienio nariu. 1830 m. liepos revoliucija
Tačiau šitą Louis-Philippe vyriausybės gėdą gudriai išvengė François Jean Dominique Arago, kuris, kol ministrų taryba planavo jo "atšaukimą", jam pasiūlė pakviesti vakarieniauti Karališkojoje rūmuose, kur jis buvo atvirai ir išsipildomai priimtas karaliaus piliečio, kuris jį "atsimena". Po to, žinoma, jo degradacija buvo neįmanoma, o po septynerių metų jis buvo padarytas Prancūzijos pariu, ne dėl politinių priežasčių, bet kaip Prancūzijos mokslo atstovas.