De Borre savo karinę karjerą pradėjo savanoriškai Prancūzijos karališkosios armijoje. Austrijos įpėdinio karo metu jis tarnavo kavalerijos pareigūnu keliose kampanijose. 1745 m. jis buvo sunkiai sužeistas. 1757 metais jis iš savo gimto Liežo miesto, dabar esančio Belgijoje, subūrė kariuomenę, tačiau septynerių metų kare jis, matyt, nedalyvavo. Kai jis atvyko į Ameriką 1776 metais,
Antrasis Kontinentinis Kongresas paskyrė jį brigados generoliu. Džordžas Vašingtonas paskyrė de Borę vadovauti 2 Marilando brigadai Džono Salivano divizijoje. Jis vadovavo savo kariams prie Steteno salos ir Brandywine. Paskutiname mūšyje jis parodė, kad nesugeba vadovauti savo kariuomenei. Baugintas karo teismo, jis atsistatydino ir 1779 m. Paliko Ameriką. 1780 m. jis buvo paaukštintas į Prancūzijos kariuomenės brigados generalą, tačiau jis fiziškai nebegalėjo aktyviai tarnauti.