Tuo tarpu, į šiaurę nuo mandžūų tėvynės, nuotykių ieškotojai Vassili Poyarkov (1643-1646) ir Yerofei Khabarov (1649-1653) pradėjo tyrinėti Amuro upės slėnį Czaristinės Rusijos labui. 1653 m. Jis buvo sugrąžintas į Maskvą ir pakeistas Onufriju Stepanovu, kuris perėmė Kabarovo kazakų kariuomenės vadovą. Stepanovas nuėjo į pietus į Sungari upę, palei kurią jis reikalavo "yasak" (plaukų mokesčio) iš vietinių gyventojų, tokių kaip Dauriai ir Dučeriai, tačiau šios grupės pasipriešino, nes jos jau mokėjo mokestį Šunži imperatoriui ("Shamshakan" Rusijos šaltiniuose). 1654 m. Stepanovas nugalėjo nedidelę mandžūų kariuomenę, kuri buvo išsiųsta iš Ningguto tyrinėti rusų pažangą. 1655 m. kitas Čingų vadas, mongolis Minggadari (m. 1669 m.) nugalėjo Stepanovo pajėgas Amūro upėje, tačiau to neužteko rusams persekioti. Tačiau 1658 m. mandžiūzų generolas Šarhūda (1599<unk>1659) su 40 ar daugiau laivų pultu užpuolė Stepanovą ir sugebėjo nužudyti ar sučiupti daugumą rusų. Ši Čingų pergalė laikinai išvalė Amuro slėnį nuo kazakų grupuočių, bet Kinijos ir Rusijos pasienio konfliktai
tęsėsi iki 1689 m., kai buvo pasirašyta Nerčinsko sutartis, nustatanti Rusijos ir Čingų sienas.