Užpildyk šią frazę: Iki XIX a. rumunų kalba dažniausiai buvo rašoma cirilų abėcėlės vietiniu variantu. Reformuoto Rusijos civilinio rašymo variantas, pirmą kartą įvestas XVIII a. pabaigoje, tapo plačiai paplitęs Besarabijoje po jos aneksijos į Rusijos imperiją, o likusi Moldavijos Kunigaikštystė palaipsniui perėjo prie lotyniško alfabeto, oficialiai priimto po sąjungos su Valachija, dėl kurios buvo sukurta Rumunija. Besarabijoje iki 1917 m. išleistose gramatikose ir žodynuose, tiek tose, kuriose buvo nurodyta "moldavai", tiek keliose, kuriose buvo nurodyta "rumunų kalba", buvo naudojama cirilų abėcėlės versija, kurios naudojimas Besarabijoje tęsėsi net po 1918 m. susijungimo, kad publikacijos būtų labiau prieinamos valstiečių skaitytojams. Moldovos cirilinės abėcėlės buvo oficialiai įvestos 1920-ųjų pradžioje, kai Sovietų Sąjunga siekė standartizuoti rumunų kalbos rašybą Moldovos ASSR; tuo pačiu metu siekiama politinių tikslų, aiškiai atskiriant nuo Rumunijoje 1860-aisiais įvestos romėnų kalbos rašybos, pagrįstos lotynų kalba. Kaip ir kitose Sovietų Sąjungos kalbose, kuriose naudojama cirilinė raidė, pavyzdžiui, rusų, ukrainiečių ar baltarusiškų kalbose, senoviniai ir nereikalingos raidės buvo panaikintos, siekiant supaprastinti rašybą ir didinti raštingumą. Per 1932 m. visoje Sąjungoje vykusią latinizacijos kampaniją jis buvo panaikintas ir pakeistas į lotynų rašmenį. 1938 m. gegužės 19 d. Moldovos Autonominės Sovietų Socialistinės Respublikos centrinis vykdomasis komitetas nusprendė jį vėl įvesti, nors ir su ortografija, labiau panašią į standartinę rusų kalbą. Po
Sovietų okupacijos Besarabijoje ir Šiaurės Bukovinoje, jis buvo įkurtas kaip oficiali Moldovos Sovietų Socialistinės Respublikos abėcėlė iki 1989 m., kai įstatymas grįžo į standartinę, lotynišką, rumunų abėcėlę.