Užbaigiu šią frazę: XVIII ir XIX amžiuose britų jūreiviai ją vadino Karamatos proga. Britų laivynas šį sąsiaurį naudojo kaip maršrutą savo
Invazija į Džavą (1811 m.), plaukiojimas iš britų bazės Malakoje į Džavos salą, tada priklaususią Olandijos Rytų Indijai. Iš pradžių britai nebuvo tikri, ar tas sąsiauras yra praktiškas, ir dvejojo, ar jį perimti, ar šiaurės rytų perėjimą aplink Borneo šiaurę ir per Makassaro sąsiaurį. Seras Tomas Stamfordas Rafflesas, tuometinis britų karininkas Malakoje, rekomendavo keliauti Karimatos maršrutu, kurį jis laikė "mažiau pavojingu nei varginamu", nei šiaurės rytų perėjimą tuo metų laiku. Rafflesas apskaičiavo, kad britų laivyno kelionei prireiktų nuo vieno mėnesio iki šešių savaičių, nes "flotas plaukė divizijomis". Britų Indijos generalų gubernatorius Lordas Minto nusprendė priimti Raffles pasiūlymą, nors kai kurie karinio jūrų laivyno pareigūnai prieštaravo. Flotas, sudaręs apie 100 laivų ir vežęs apie 11 000 karių, išplaukė iš Malakos 1811 m. birželio 11-18 d. ir po sklandžios kelionės pasiekė Javos krantą liepos 30 d., praėjus tiksliai šešioms savaitėms po Minto ir Raffles'o išvykimo.