Baigkite šį sakinį: Bizantijos imperijos vientisumui grėsė grėsmė po to, kai 976 metais prasidėjo visiškas Bardo Sklerozo vadovaujamas sukilimas. Po daugybės pergalių sukilėliai užkariavo Mažąją Aziją. Dėl skubos padėties, Gruzijos princas Davidas III iš Tao padėjo Basilijui; po ryžtingos lojalistų pergalės Pankalėjos mūšyje, jis buvo apdovanotas gyvybės valdymu pagrindinėmis imperijos teritorijomis rytinėje Mažosios Azijos dalyje. Tačiau Dovydo atsisakymas priimti Basiliją 987 m. Barda Foco maištyje sukėlė Konstantinopolio nepasitikėjimą Gruzijos valdovais. Po maišto nesėkmės Dovydas buvo priverstas padaryti Bazilį savo gausybės turto paveldėtoju. 1001 m., po Dovydo iš Tao mirties, Bazilijus paveldėjo Tao, Fasiane ir Speri. Vėliau šios provincijos buvo suorganizuotos į Iberiją, kurios sostinė buvo Teodosiopolis. Tai privertė įpėdinį Bagratų valdovą Bagratą III pripažinti naują tvarką. Tačiau Bagrato sūnus Džordžas I paveldėjo ilgametę teisę įstoti į Dovydo sostą. Jaunas ir ambicingas Jurgis pradėjo kampaniją, kad atkurtų Kuropalatų paveldėjimą Gruzijoje ir 1015-1016 m. užėmė Tao. Jis sudarė sąjungą su Fatimidų Egipto kalifu al-Hakimu, privertęs Baziliją susilaikyti nuo griežto atsakymo į Georgio puolimą. Bizantijai taip pat dalyvavo nepaliaujamame kare su bulgarais ir savo veiksmus apribojo į vakarus. Kai tik
Bulgarija buvo užkariauta 1018 m. ir al-Hakim buvo miręs, Basilijus vadovavo savo kariuomenei prieš Gruziją. Buvo parengta didesnio masto kampanija prieš Gruzijos karalystę, pradedant Teodosiopolio atkūrimu.