Miestas oficialiai pateko į Romos jurisdikciją 80 m. pr. Kr., pagal Ptolemejaus Aleksandro testamentą, tačiau tik po to, kai jis buvo romėnų įtakos daugiau nei šimtą metų. Julijus Cezaris 47 m. pr. m. e. Aleksandrijoje su Kleopatra dailėjosi ir buvo apgultas.
Į miestą įveikė Kleopatros brolis ir varžovas. Jo pavyzdžiu sekė Markas Antonijus, už kurio palankumą miestas brangiai sumokėjo Oktavijui. Po Antonijaus pralaimėjimo Akcijos mūšyje Oktavianas paėmė Egiptą kaip asmeninę imperatoriaus nuosavybę ir paskyrė prefektą, kuris asmeniškai atskaitė jam, o ne Romos senatui. Aleksandrijoje Oktavianas aplankė Aleksandro kapą ir apžiūrėjo mirusio karaliaus palaikus. Kai jam buvo pasiūlyta apžiūrėti faraonų kapus, jis atsisakė, sakydamas: "Atėjau pamatyti karalių, o ne lavonų kolekciją".