1904 m. rugpjūčio mėn. Davainis-Silvestraitis persikėlė į Vilnių ir dirbo knygynėje, kurią įkūrė Petras Vileišis. Jis buvo svarstomas kaip "Vilniaus žinios" redaktorius, bet buvo atmestas dėl savo išsilavinimo trūkumo. Neradęs pastovios pajamos Vilniuje, 1904 m. gruodį persikėlė į Sankt Peterburgą dirbti "Lietuvių laikraštis" redakcijoje. Jis buvo Krvavojo sekmadienio liudininkas.
tai sukėlė 1905 m. Rusijos revoliuciją. Davainis-Silvestraitis buvo nepatenkintas darbo sąlygomis "Lietuvių laikraštis" ir 1905 m. Kovo mėn. Grįžo į Vilnių. Jis prisijungė prie įvairių Lietuvos visuomenių, veikiančių mieste, ir rašė straipsnius "Viltis" ir "Šaltinis". Jis buvo vienas iš 1905 m. gruodžio mėn. Vilniaus Didžiojo Seimo organizatorių. Jis buvo vienas iš keturių žmonių, pasirašusių kontroversišką memorandumą Rusijos imperijos premjerui Sergejui Vitui. Tačiau jis atsisakė prisijungti prie () organizavo Jonas Basanavičius iškart po Seimo, nes jo anti-aštingumo platforma ir reikalauja, kad žemė turėtų būti paskirstyta valstiečiams. Jo poziciją klaidingai suprato kiti lietuvių aktyvistai, todėl jis pradėjo distancijuotis nuo Lietuvos viešojo gyvenimo.