1914 m. Osmanų imperija pradėjo karą su vienu kavalerijos pulku savo ginkluotosiose pajėgose ir keturiais rezervo pulkais (iš pradžių suformuota 1912 m.), kontroliuojamais Trečios armijos. Šiuose rezervo pulkuose buvo kurdai, kaimo turkai ir keli armėnai. Rezervų divizijų veikla buvo prasta, todėl 1915 m. Kovo mėn. išlikusios pajėgos buvo suskirstytos į dvi divizijas, kurių bendras skaičius buvo tik du tūkstančiai vyrų ir septyniasdešimt karininkų. Vėliau tą mėnesį geriausi pulkai buvo sujungti į vieną diviziją, o likusi dalis buvo išardyta. Nepaisant to, Osmanų kariuomenė 1915 metais naudojo kavaleriją kovoje su rusų kariuomene, o vienas kavalerijos padalinys netgi 1915 metų pradžioje Dardaneliuose apsikeitė šauniais ginklais su povandeninio laivo įgula. Osmanų kavalerija buvo naudojama kovoje su sąjungininkais, įskaitant Trečiąjį Gazos mūšį
1917 metų pabaigoje. Šioje mūšyje abi pusės kavaleriją naudojo kaip strateginę savo kariuomenės dalį. Kavalerijos pajėgos dalyvavo kovose iki pat 1918 metų, įskaitant konfliktus netoli Jordano upės to metų balandį ir gegužę, kuriuos osmanai pavadino Pirmuoju ir Antruoju Jordano mūšiais. 1918 m. rugsėjo mėn. reguliariosios armijos kavalerijos pajėgos buvo dislokuotos visame Artimųjų Rytų fronte, o vienintelės likusios atsarginės pajėgos Osmanų armijoje buvo dvi kavalerijos divizijos, viena iš kurių buvo suformuota po pradinių problemų 1915 m.