Užpildykite šią frazę: Po 1940 m. birželio 22 d. paliaubų jis liko Vichy Prancūzijos armijoje ir 1940 m. liepos mėn. - 1941 m. rugsėjo mėn. buvo 13-osios karinės divizijos generolo, vadovaujančio Clermont-Ferrand, adjutantas ir Puy-de-Dôme karinis vadas. Tuo metu de Latre įgyvendino vyriausybės direktyvas, susijusias su kariuomenės drausmės ir sanglaudos gerinimu, manydamas, kad maršalo Philippe Pétain režimas veikė ginant nacionalinius interesus. Norėdamas paskatinti jaunus vyrus, jis atidarė keletą lauko mokyklų ir karinių mokymo centrų, kuriuos sukūrė Alsaso kareiviai, siekdamas parengti pajėgus oficerius ir generolius, mokomus dirbti komandoje ir galinti platinti savo patirtį visoje paliaubų armijoje. Jis buvo paaukštintas į generalą de division (anglų kalbomis kalbančiose šalyse - generolo majoro rangą). Jis buvo karių vyriausiasis vadas Tuniso protektorate, kur jis atidarė kitą karinio mokymo centrą. Po šios keturių mėnesių tarnybos nuo 1941 m. rugsėjo pabaigos iki 1942 m. vasario 2 d. po ginčo su savo viršininku Alphonse Juinu jis buvo pašauktas į Prancūziją ir buvo perkeltas. Grįžęs į Prancūziją, de Lattre perėmė 16-osios karinės divizijos, įsikūrusios Montpelijuje, vadovybę. Po sąjungininkų
1942 m. lapkričio 8 d. po Prancūzijos išsilaipinimo Šiaurės Afrikoje Vokietija okupavo pietų Prancūziją ir išardė Višės armiją. De Lattre buvo suimtas ir keletą mėnesių buvo įkalintas.