Jis vadovavo autonominiam korpusui 1799 m. kampanijoje pietvakarių Vokietijoje, su kuria apsaugojo pagrindinės Austrijos armijos dešinį (šiaurinį) sparną, kai ji žengė per Švabiją. Pirmasis šios kampanijos veiksmas, Ostrach mūšis
, jis vadovavo 10 000 vyrų per Švabiją, aprėpdamas austrų ir imperatoriškosios armijos šiauriausią flanką. Vėliau jo kariuomenė saugojo Neckaro slėnį. Wieslocho mūšyje (gruodžio 3 d.) jis išvarė prancūzus iš dešiniojo Raino kranto ir atlaisvino Filipsburgo tvirtovę. Po Austrijos pralaimėjimo Hohenlindeno mūšyje 1800 m. gruodžio 3 d. Sztáray gavo užduotį surinkti Čekijos-Moravijos legioną. 1801 m. jis buvo paskirtas generolo vadu Vidinėje Austrijoje. 1800 m. kovo 6 d. jis buvo paaukštintas į "Feldzeugmeister" laipsnį arba į generalą, vadovavantį kampanijai; jis išėjo į pensiją po 1805 m. kampanijos prieš Prancūziją. 1789 m. gruodžio 21 d. jis gavo Marijos Teresės karinio ordino riterų kryžių, o 1796 m. rugsėjo 18 d. - komandantų kryžių. Jis buvo 33-ojo pėstininkų pulko (Austrija) pulkininkas ir savininkas nuo 1791 m. iki savo mirties 1808 m. Sausio 23 d.