Italijos kariuomenė buvo perorganizuota į dvi divizijas: Tunisą, Prancūzijos Šiaurės Afrikos dalį į vakarus, ir Egiptą į rytus. Italijos kariuomenė turėjo apginti abi sienas ir įsteigė Šiaurės Afrikos Aukščiausiąją būstinę, vadovaujamą Italijos Libijos generalinio gubernatoriaus, oro pajėgų maršalo Italo Balbo. Aukščiausioji būstinė turėjo 5-ąją armiją (generalą Italo Gariboldi) vakaruose ir 10-ąją armiją (generalą Mario Berti) rytuose, kuri 1940 m. Viduryje turėjo devynias metropolitines divizijas, kurių kiekvienas sudarė apie 13 000 vyrų, tris Milizia Volontaria per la Sicurezza Nazionale (Juodųjų marškinų) ir dvi Libijos kolonijinės sąjungos karo divizijas su 8 000 vyrų.
Balbo