Rašyti tęsinį šiai pastraipai - Nuo to laiko jis priklausė vidutiniškai opozicijai, ir jis priėmė 1830 m. revoliucijos rezultatą
be entuziazmo. Pirmojoje L. Filipo valdymo kabinete jis buvo užsienio reikalų ministras ir jam tenka užduotis suderinti Europos valstybes su vyriausybės pasikeitimu. Tačiau tikroji užsienio reikalų valdžia buvo ne jo, o Talleyrando, kuris buvo nuvykęs į Londoną kaip naujojo karaliaus ambasadorius, rankose.