Forto statyba buvo patobulinta Vokietijos imperijos, kuri pervadino jį Fort Goeben po Prūsijos generolo, kuris išsiskyrė Spichereno mūšyje
1870 m. rugpjūčio 6 d. Vokiečių pastatai buvo skirti ginklų baterijoms dislokuoti į šalia esančias pozicijas ir sustiprinti personalo bei šaudmenų apsaugą nuo granatų. 1885 m. atsirado naujų sprogmenų, dėl kurių artilerijos granatų sprogstamoji galia smarkiai padidėjo, taip vadinamoje "Crise de l'obus-torpille" ("Torpedų granatų krizė"). Dėl to nesugebėjo apsaugoti artilerijos ir mūrinės konstrukcijos, nes naujieji granatai galėjo lengvai sunaikinti mūrines konstrukcijas. Atsakant į tai, naujose tvirtovėse buvo panaudota betono ir žemės apsauga, o senesnės tvirtovės buvo sustiprintos pagal naujus principus. 1885 m. kai kurios kritinės Queuleu vietovės buvo sustiprintos betonu ir buvo įrengtos geresnės pėstininkų pastogės. Kaip ankstyvas fortas, Queuleu turi palyginti mažai požeminių prožektų, palyginti su "Moselstellung" fortais 1890-aisiais, tačiau iš forto priekyje yra kontraminų prožektų.