Įrašykite šio skyriaus tęsinį - 1939 m., kai Vokietija ir Sovietų Sąjunga kartu įsiveržė į Lenkiją ir pradėjo Antrąjį pasaulinį karą, Pionki buvo bombarduota Luftwaffe, o po to vokiečiai okupavo
miestą. Be kitų sunaikinimų, vokiečiai žiauriai elgėsi su lenkais ir nedideliu žydų gyventojų skaičiumi - apie 200. 1940 m. birželį, vykdant AB-Aktion, vokiečiai surengė masinius lenkų suėmimus, kurie vėliau buvo įkalinti ir kankinami Skarżysko-Kamienėje, o vėliau nužudyti miške netoli Skarżysko-Kamienės. Daugelis žydų buvo verbiami dirbti vergovės darbą, įskaitant pavojingiausius darbus vietinėje barzdos fakultete. 1941 m. pabaigoje buvo įkurtas getas, į kurį buvo išvežti žydai iš aplinkinių miestų, todėl gyventojų skaičius buvo apie 700 ir toks didelis perpildinimas, kad kai kurie žmonės gyveno gatvėje. Kai kurie vietiniai lenkai stengėsi aprūpinti vargstančius gyventojus maistu. 1942 m. rugpjūčio mėn. kai kurie sveikesni darbininkai buvo išsiųsti gyventi į darbo stovyklą, o likusieji buvo išsiųsti į Zvoleno getą, o rugsėjo pabaigoje - į Treblinkos mirties stovyklą. Jie buvo tuoj pat nužudyti dujomis. Pionkų žydų išgyvenusiųjų buvo nedaug, bet bent aštuoni. 1944 m. balandžio mėn. vokiečiai Pionkėse nužudė 10 lenkų pasipriešinimo narių.