1884 m. pastatyta stoties pastatas vietoje, kur princas Milanas Obrenovičius IV pažymėjo būsimos Belgrado-Nišo geležinkelio pradžią. Jis buvo suprojektuotas kaip papildoma stotis, kurioje vasaros mėnesiais gali būti iki 10 000 keleivių. Pirmojo pasaulinio karo metu jis trumpai perėmė miesto pagrindinės stoties vaidmenį, bet buvo sunaikintas bombos. Po rekonstrukcijos 1931 m. buvo pridėta karališkoji laukimo kambarys, kad būtų galima aptarnauti aukštas svečias iš netoliese esančio karališkojo komplekso Beli dvor. Per Antrąjį pasaulinį karą jis vėl buvo sunaikintas (jis buvo bombarduotas 1941 m.
), ir tik karališkojo laukimo kambario sparnas išliko, kuris perėmė keleivių salės vaidmenį. Po karo jis buvo garso stotis ir garasžis garsiajam jugoslavijos lyderio Josip Broz Tito, kuris gyveno buvusiame karališkame rūmuose, mėlynam traukiniui. Po Tito mirties stotyje buvo nedidelė istorinė paroda. Jis taip pat buvo naudojamas kaip filmavimo vieta.