J. J. Thomson (1881 m.) savo Maxwell'o teorijos kūrimo metu pripažino, kad įkrautus kūnus sunkiau sujudinti, nei neapkrautus kūnus. Elektrostatiniai laukai elgiasi taip, tarsi jie pridėtų "elektromagnetinę masę" prie kūnų mechaninės masės. Tai yra, pagal Thomson, elektromagnetinė energija atitinka tam tikrą masę. Tai buvo interpretuota kaip tam tikra elektromagnetinio lauko savarankiškos indukcijos forma. Jis taip pat pastebėjo, kad judančio kūno masė didėja pastoviu kiekiu. Thomson'o darbą tęsė ir tobulino FitzGerald'as, Heaviside'as (1888 m.) ir George'as Charles Frederick Searle'as (1896, 1897 m.).
elektromagnetinio lauko savikinduktingumas