Užpildykite šią frazę: "Lapusta" ir jos bendradarbiai sukūrė unikalią skaičiavimo sistemą, kuri suteikė transformacinį įžvalgą į žemės drebėjimo procesų pobūdį ir skaldų nutekėjimą per skalę. Modelis gali numatyti seisminį (greito) ir aseisminį (lėtą) elgesį. Ji naudojo šį modelį, kad imituotų įvairius gedimų elgesį, įskaitant žemės drebėjimo branduolių susidarymą, požeminį nutolimą ir tarpžeminį deformaciją. Naudojant vieną modelį, simuliuojantį visus gedimų elgesį, Lapusta ir kiti sugebėjo įrodyti, kad žemės drebėjimo metu tariamai stabilios zonos, kai į jas prasiskverbia žemės drebėjimų, elgiasi skirtingai ir iš tikrųjų gali prisidėti prie didelių žemės drebėjimų sukūrimo per dinamišką susilpnėjimą. Jos modelis galėjo kokybiškai atkurti 2011 m. Tohoku žemės drebėjimą. atskleidus kritinį smulkio masto trinties ir hidromekaninių procesų vaidmenį ir nurodydamas sudėtingas grįžtamojo ryšio sąveiką tarp sklypo, trinties ir heterogeninių hidraulinių savybių, kurios gali kokybiškai ir kiekybiškai pakeisti sklypo atsaką iš to, kas gali būti išaiškinta iš smulkio masto eksperimentų. Lapusta darbas dėl mažų pasikartojančių žemės drebėjimų, seisminio ir aseisminio sklypo sąveika sudėtingose sklypo struktūrose ir dinamiškas susilpnėjimas, kuris gali kontroliuoti galutinį žemės drebėjimo dydį po jo branduolių sukūrimo, pademonstravo griežto mechanikos pagrindu pagrįsto žemės drebėjimo procesų modeliavimo svarbą ir tai, kaip tai gali būti labai informatyvu seisminio pavojaus apskaičiavimams, ypač kai duomenų yra nedaug, kaip tai yra didelių žemės drebėjimų atveju. Pavyzdžiui, Lapusta ištyrė didelius aseizminio prasiskverbimo plotus po
2007 m. Peru žemės drebėjimas, kuris gali sumažinti seisminio pavojaus lygį tam tikruose regionuose. Jos skaičiavimo darbai taip pat apima tikimybės inversijos įrankių naudojimą, siekiant suprasti cunamius, sukeltus subdukcijos zonos žemės drebėjimų metu giliųjų vandenynų priekabose Japonijoje ir Čilėje.