Psichologas Albertas Bandura apibrėžė savitarpio veiksmingumą kaip tikėjimą savo gebėjimu sėkmingai atlikti tam tikras situacijas ar užduotį. Savitarpio veiksmingumo jausmas gali vaidinti svarbų vaidmenį sprendžiant tikslus, užduotis ir iššūkius. Savitarpio veiksmingumo teorija yra Banduros socialinės kognityvinės teorijos pagrindas, pabrėžiantis stebėjimo mokymosi ir socialinės patirties vaidmenį asmenybės vystymuisi. Pagrindinė socialinės kognityvinės teorijos koncepcija yra ta, kad asmens veiksmus ir reakcijas, įskaitant socialinius elgesį ir kognityvinį procesą, beveik kiekvienoje situacijoje veikia veiksmai, kuriuos individas stebėjo kituose. Kadangi savitarpio veiksmingumas yra sukurtas iš išorės patirties ir savitarpio ir turi įtakos nustatant daugelio įvykių rezultatus, tai yra svarbus socialinės kognityvinės teorijos aspektas. Savitarpio veiksmingumo jausmas atstovauja asmeniniam išorės suvokimui.
veiksmai, kuriuos asmuo pastebėjo kituose