Sutartyje buvo patvirtinta, kad Suomijos ir Sovietų Sąjungos sienos bus senosios autonomo Suomijos Didžiosios Kunigaikštystės ir Rusijos imperijos sienos. Be to, Suomijai buvo suteikta Petsamo uostas, esantis Arktiniame vandenyne. Jau 1864 m. caras Aleksandras II pažadėjo, kad Petsamo prisijungs prie Suomijos mainais už dalį Karelų sąsiaurio. Suomija taip pat sutiko palikti prisijungusias ir tada okupuotas Repolai (prijungtas prie Suomijos per Vienos ekspediciją) ir Porajärvi (prijungtas per Aunus ekspediciją) teritorijas.
) Rusijos Rytų Karelijoje. Sutartyje taip pat numatyta, kad Suomija perduoda ginčijamą Šiaurės Ingrijos regioną Rusijai, taip išardant trumpalaikę Šiaurės Ingrijos Respubliką. Sutartyje taip pat buvo keletas straipsnių, išskyrus teritorijos ir sienų klausimus, įskaitant sovietų garantiją dėl laisvo prekybinių laivų plaukimo iš Suomijos uostų Ladoga ežere (laatokka suomiškai) į Suomijos įlanką per Nevos upę. Suomija garantavo sausumos tranzitą iš Sovietų Sąjungos į Norvegiją per Petsamo regioną. Be to, Suomija sutiko apsiginkluoti pakrantės tvirtovę Ino, priešais sovietų miestą Kronštadą, esantį Kotlino saloje. Suomijos pakrantės salos Suomijos įlankoje buvo demilitarizuotos.