1955 m. Perono režimas buvo nuverstas kariniu ir civiliniu perversmu, "Revolución Libertadora", vadovaujamu generolu Eduardo Lonardi. Per perversmą Lonardi palygino Peroną su Juanu Manuelu de Rosasu. Lonardi naudojo citatą "ne nugalėtojai ir ne nugalėti" (), kurią panaudojo Justo José de Urquiza po to, kai Caseros mūšyje nuvertė Rosas. Oficialus požiūris buvo toks, kad Peronas buvo "antroji tironija", pirmoji buvo Rosas; ir kad abi turėtų būti vienodo pobūdžio atmetamos, o atvirkščiai, abi vyriausybės, kurios jas nuvertė, turėtų būti giriamos. Šiuo tikslu jie nubrėžė istorinės tęstinumo liniją "May <unk> Caseros
<unk> Libertadora", suderinusi perversmą su Gegužės revoliucija ir Rosaso pralaimėjimu. Tačiau šis metodas nesėkmingas. Peronas buvo labai populiarus, o karinis perversmas buvo nepopuliarus, todėl peronistai priėmė Rosas ir Perono palyginimą, bet vietoj to į jį žiūrėjo teigiamai. Nacionalistiniai istorikai nusako savo istorinės tęstinumo liniją "San Martín <unk> Rosas <unk> Perón".