Brandt buvo laikomas vienu iš dešiniojo SPD sparno lyderių ir pirmą kartą įgijo šlovę kaip Vakarų Berlyno meras. Jis buvo užsienio reikalų ministras ir Kanclerio pavaduotojas Kurt Georg Kiesinger kabinete ir 1969 m. tapo kancleriu. Būdamas kancleriu, jis palaikė Vakarų Vokietijos glaudų ryšį su Jungtinėmis Valstijomis ir sutelkė dėmesį į Vakarų Europos integracijos stiprinimą Vakarų Europoje, tuo pačiu pradėdamas naują Rytų politikos politiką, kuria siekiama pagerinti santykius su Europa. Brandt buvo prieštaringas tiek dešiniojo sparno, tiek kairiojo sparno, dėl jo paremtos Amerikos politikos, įskaitant dešiniojo sparno Vietnamo karą, ir oficialiai priėmė pavadinimą 1948 m.
1969 m.