1969 m. rugsėjo 1 d. sukilėlių karinių pareigūnų grupė, vadovaujama Muammar Gaddafi, pradėjo karinį perversmą prieš karalių Idrisą, kuris tapo žinomas kaip "Al Fateh revoliucija". Vyriausybės pareiškimuose ir oficialioje Libijos spaudoje Gaddafi buvo vadinamas "Revoliucijos broliu lyderiu ir vadovu". Norėdamas sumažinti Italijos įtaką, 1970 m. spalio mėn. buvo atimta visa Italijos nuosavybė ir 12 000 italų bendruomenė buvo išvaryta iš Libijos kartu su mažesne Libijos žydų bendruomene. Ši diena tapo nacionaline šventė, žinoma kaip "Keršto diena". Libijos klestėjimo didėjimas buvo lydimas didėjančiomis vidaus politinėmis represijomis, o politinis nesutarimas buvo padarytas neteisėtu pagal 1973 m. 75-ąjį Libijos įstatymą. Plačiai paplitęs gyventojų stebėjimas buvo vykdomas per Gaddafi revoliucijos komitetus.
1977 m.