Parašykite šio skyriaus tęsinį - Saddamo Husseino vyriausybė siekė aneksuoti keletą teritorijų. Per Irano-Irako karą Saddamas tvirtino, kad Irakas turi teisę turėti suverenitetą į rytus nuo Shatt al-Arab upės kranto, kurį valdo Iranas. 1975 m. Alžyro susitarime Irakas oficialiai sutiko su kompromisu, kad sienos būtų laikomos upės centrinėje linijoje, mainais į tai, kad Iranas nutrauktų paramą kurdų sukilėliams Irake. 1979 m. Irano monarchijos nuvertimas ir Ruhollah Khomeini atėjimas į valdžią pablogino Irano ir Irako santykius, o po etninių susirėmimų Khuzestane ir pasienio susirėmimų tarp Irano ir Irako pajėgų, Irakas laikė Alžyro susitarimą panaikintu ir jį panaikino, o po kelių dienų Irako pajėgos pradėjo visapusišką Irano invaziją, dėl kurios prasidėjo Irano-Irako karas. Be to, Saddamas palaikė Irake įsikūrusį Ahvazo išlaisvinimo judėjimą ir jų tikslą ištrinti savo reikalaujamą Ahvazo teritoriją nuo Irano, tikėdamas, kad judėjimas paskatins Khuzestano arabus paremti Irako invaziją. Per Persijos įlankos karą Irakas okupavo ir aneksavo Kuveitą
prieš tai, kai buvo išvaryta tarptautinės karinės koalicijos, kuri palaikė Kuveito suverenumo atkūrimą.