Dolgorukovas, dabar generolas-mažoras, tarnavo Septynerių metų kare, išsiskyręs tiek Küstrino apsupoje, tiek vėlesniame Zorndorfo mūšyje
1758 m. rugpjūtį. Už ištikimybę, kurią jis pademonstravo Kuštrine, jis vėliau buvo paaukštintas į generolo leitenanto rangą ir apdovanotas Aleksandro Nevskio ordinu. Šio mūšio pabaigoje Dolgorukovas buvo sužeistas į koją ir turėjo ieškoti gydymo dėl savo sužalojimų, tačiau generolas atsigavo laiku, kad galėtų vadovauti pėstininkų brigadai Kunersdorfe. Jis taip pat dalyvavo Trečioje Kolbergo apgultyje kaip vienas iš Rumjanštevo pavaldinių. Kai Katarina Didžioji į valdžią atėjo karo pabaigoje, ji nusprendė palankiai vertinti Dolgorukovą už jo tarnybą ir savo oficialios karūnavimo dieną jį paaukštino į vyriausiąjį generolą. 1767 m. ji apdovanojo jį Šv. Andriejaus ordinu, aukščiausiu riterystės ordinu Rusijos imperijoje.