Burnhamo sužalojimai buvo tokie rimti, kad lordas Robertsas įsakė jam vykti į Angliją. Prieš dvi dienas iki išvykimo į Londoną jis buvo paaukštintas į majoro laipsnį, gavęs pagyrimų ar pasveikinimų laiškus iš Baden-Powell, Rhodes ir feldmaršalo Roberts. Atvykęs į Angliją, Burnhamui buvo įsakyta vakarieniauti su karaliene Viktorija ir praleisti naktį Osborne House. Po kelių mėnesių, po karalienės mirties, karalius Edvardas VII asmeniškai padovanojo Burnhamui karalienės Pietų Afrikos medalį su keturiomis juostomis už mūšius Driefonteine (1900 m. kovo 10 d.), Johanesburge (1900 m. gegužės 31 d.),
Paardebergas (1900 m. vasario 26 d.) ir Keipų kolonija (1899 m. spalio 11 d. - 1902 m. gegužės 31 d.), be Aukščiausiojo tarnybos ordino kryžiaus, antrojo aukščiausio britų kariuomenės apdovanojimo už heroizmą per "pergalingą" žygį į Pretoriją (1900 m. birželio 2 d. - 5 d.). Karalius taip pat padarė savo britų kariuomenės paskyrimą ir rangą nuolatiniu, nepaisant jo JAV pilietybės. Burnhamas gavo aukščiausius apdovanojimus iš bet kurio amerikiečio, kuris tarnavo Antrajame burų kare. Po jo įkūrimo britų spauda jį pavadino "Armijos skautų karaliumi".