Trečiasis Alžyro frankofoninės literatūros laikotarpis apima rašymą apie Nepriklausomybės karą
, bet taip pat kritikuoja Alžyro tradicijos elementus. Šiuose darbuose daugiausia dėmesio skiriama urbanistikos, biurokratijos, religinės nepakantumo ir patriarchato problemoms. Panašiai kaip ir jų įvairios temos, šie darbai skiriasi stiliumi nuo realizmo iki postmodernizmo. Šie autoriai yra Rachid Boudjedra, Rachid Mimouni, Leila Sebbar, Tahar Djaout ir Tahir Wattar. Leila Sebbar trilogija tyrinėja antros kartos alžyriečių požiūrį. Ji nagrinėjo naujas socialines ir kultūrines situacijas, tokias kaip sudėtinga tapatybės atstatymas šalyje, kurią išardė jos istorija. Kaip Karina Eileraas rašo savo knygoje "Reframing the Colonial Gaze: Photography, Ownership, and Feminist Resistance": Šerazada yra "nuolatinio nesugebėjimo susipažinti su praeitimi" auka, kuri "traumuoja jos gyvenimą kaip Magrebų imigrantės Prancūzijoje ir trukdo sėkmingai gedinti". Leila Sebbar knygoje nagrinėjama tapatybės ir kultūrinio hibridumo tema, naudojant intertekstines ir menines nuorodas. Savo knygoje Šerazada gali apgailestauti dėl prarastos tėvynės per prancūzų fotografo Marc Garangerio nuotraukas. Kaip rašo Karina Eileraas, jo nuotraukos "atneša Šerazadą su papildomu trumpu keliu į praeitį, leidžia jai laikinai gedėti dėl jos (neturimo) Alžyro".