Filmas buvo išleistas Egipto panarabinės Naseristinės eros metu, kai panarabinės nuotaikos kulminacija leido filmų kūrėjams, tokiems kaip Chahine, imtis didelio masto projektų, kurie teigiamai vaizduotų revoliucinius arabų lyderius, tokius kaip Nasseris. 1955 m. Vyriausybės pasirašyta nesusijungimo paktas, Egipto nacionalizacija Sueco kanalo
1956 m. ir Alžyro revoliucija, kontekstas leido Chahine prisidėti prie vietinės Trečiojo pasaulio, antikolonijinės retorikos, rodomos filme, ugdymo.