Užpildykite šią frazę: "Pryce's Shadow" komandos draugas, Jean-Pierre Jarier, jį kvalifikuoja 1975 m. Sezono pradžioje, nes prancūzų vairuotojas turėjo naują "Shadow" DN5 automobilį, o "Pryce" buvo senesniame "DN3". Tik trečiajame raunde Pryce'as sugebėjo panaudoti DN5. Ketvirtoji komandos lenktynės buvo ne čempionatų lenktynės, surengtos Brands Hatch. Pryce'as kvalifikaciją pelnė už pole position ir po prastos starto praėjo Peterson'ą ir Jacky Ickx'ą, o po to uždarė aštuonių sekundžių skirtumą nuo lenktynių lyderio Jody Scheckter'o, kurio variklis sugedo, o Pryce'as jį persekiojo, todėl Pryce'as tapo pirmuoju Velso vairuotoju, laimėjusiu Formulės 1 lenktynes. Pryce'as per sezoną parodė ir kitų pažadų ženklus, ypač Monake ir Silverstone, kur jis kvalifikuojasi pirmoje stulpelio eilėje, o pastarasis yra pole position. Pryce taip pat pasiekė savo pirmąjį pasaulio čempionato podiumą, ypač drėgnomis sąlygomis, ir dar keturis kartus baigė taškus. Aukščiausios iš jų atėjo
Vokietijoje jis baigė ketvirtas, nepaisant to, kad, kai jis buvo antras už Carlos Reutemann, degalų patekėjo į jo DN5 kokpitą per paskutinius ratus aplink Nürburgringą, kaip pranešama, "sudeginęs jo odą ir beveik akluodamas jį dūmais". Dėl šio pasiekimo jis vėliau gavo "Prix Rouge et Blanc Jo Siffert" apdovanojimą, pavadintą Šveicarijos "Formulės 1" vairuotojo vardu.