Nuo Aukštojo viduramžių iki ankstyvojo šiuolaikinio laikotarpio Europoje įvairios krikščionių komunistinių ir komunalistinių idėjų palaikančios grupės retkarčiais buvo priimtos reformistinių krikščionių sektų. XII a. pradžioje Lione, Burgundijos-Arlio karalystėje, kilusi proto-protestantiška grupė, vadinama valdėnais, pagal Apaštalų darbų knygą bendrai valdė savo turtą, bet buvo persekiojama Katalikų Bažnyčios ir pasitraukė į Piemontą. Maždaug 1300-aisiais apaštalų brolius Šiaurės Italijoje perėmė Fra Dolcino, kuris įkūrė sektą, vadinamą dulciniais, kurie pasisakė už feodalizmo pabaigą, bažnyčios hierarchijos išardymą ir visų nuosavybės bendravimą. XIV a. anglų mokslininkas ir lolardojų įkūrėjas Džonas Viklifas skelbė apie idealizuotą krikščionišką valstybę su kolektyvine nuosavybe ir nepritarė tiems, kurie atmetė "bendrą krikščionių žmonių labdarą ir bendrą nuosavybę". Maždaug tuo pačiu metu revoliucinis kunigas Džonas Bolas, kuris vėliau buvo nubaustas už savo svarbų vaidmenį pasmerktame Wat Tyler sukilime,
"Anglijoje viskas negali būti gerai, ir niekada nebus, kol visos prekės nebus bendros".