Jis ir toliau mėgaujasi karaliaus palankumu ir buvo paaukštintas į pėstininkų generolo laipsnį (1869 m.), tačiau 1866 m. nusivylimas niekada jo nepaliko. Keturiasdešimt dvejų metų jis buvo pilkasis, ir jo sveikata buvo pablogėjusi. 1869 m. von der Tann-Rathsamhausen, kaip dabar buvo vadinamas, buvo paskirtas I. Bavarijos korpuso vadu. Šį korpusą jis vadovavo 1870-71 m. Prancūzijos ir Prūsijos kare, ir būtent šiame kare jis užsitikrino savo reputaciją kaip vienas iš pirmaujančių vokiečių kareivių. Jo didvyriškumas buvo akivaizdus Vortos ir Sedano mūšiuose. Rudenį jis buvo perleistas į nepriklausomą komandą prie Loiros upės, jis pradėjo operacijas prieš d'Aurelle de Paladines, iš pradžių sėkmingai, ir privertė Orléans pasiduoti. Tačiau Coulmiers'e jis
Tačiau sustiprintas, jis dalyvavo keliose sėkmingose mūšiose prie Orléans.