Užbaigi šį sakinį: Po Šeštojo kryžiaus žygio Frederikas II numalšino savo sūnaus Henriko sukilėjimą Vokietijoje ir netrukus su didele armija įsiveržė į Lombardiją. Popiežius Gregorius IX diplomatinėmis priemonėmis bandė sustabdyti invaziją, bet nesėkmingai. Frederikas nugalėjo Lombardų sąjungą Kortenuovos mūšyje ir atsisakė sudaryti taikos sutartį su bet kuria Gelfų valstybe. Tada jis apgulė Bresą, bet buvo priverstas ją atšaukti. Po to jis buvo ekskomunikuotas popiežiaus, o atsakant išvarė vienuolius iš Lombardijos ir paskyrė savo sūnų Enzo Imperatoriaus vikaru Italijoje; jis greitai aneksavo Romaniją, Marką, Spoleto kunigaikštystę ir dalį popiežiaus valstybės. Tuo tarpu Frederikas žygiojo per Toskaną, tikėdamasis užimti Romą, tačiau buvo priverstas atsitraukti, išgrobęs Benevento miestą. Tačiau netrukus Gibelinų miestas Ferara žuvo, o Frederikas dar kartą žygiojo į Italiją, užimdamas Raveną ir Faenzą. Popiežius sušaukė tarybą, bet imperatoriškoji ir pisų flotilė nugalėjo popiežiaus flotilę, kurioje buvo kardinolų ir prelatų iš Genovos.
Giglio mūšis ir tada Frederikas tęsė žygį į Romą. Tačiau popiežius Gregorius netrukus mirė, o Frederikas, matydamas, kad karas nukreiptas prieš Bažnyčią, o ne popiežių, pasitraukė savo pajėgas, paleisdamas du kardinolus iš Kapujos, nors Frederikas vėl žygiavo prieš Romą 1242 ir 1243 metais.