Baigkite šį sakinį: Po 1922 m. pergalės rinkimuose, Bonar Law, mirtinai sergęs, 1923 m. gegužę atsistatydino. Nors konservatoriai turėjo daugumą vyriausybėje, jie vis tiek buvo susiskaldę, nes daugelis iš tų, kurie liko iki ankstesnės koalicijos skausmingos pabaigos, atsisakė eiti pareigas Lo kabinete. Jų nebuvimas paaiškina, kodėl iki šiol nežinomas Stanley Baldwinas tapo partijos lyderiu vos dvejus metus po to, kai pirmą kartą užėmė svarbų ministerijos postą. 1923 m. Baldvinas surengė rinkimus dėl tarifo klausimo, tačiau prarado daugumą; Ramsay MacDonald suformavo mažumos leiboristų vyriausybę. Baldvinas sugrįžo po to, kai laimėjo 1924 metų rinkimus. Jo antroje vyriausybėje užsienio reikalų sekretoriumi tapo Ostenas Čemberlenas, iždo ministerijoje - Vinstonas Čerčilis, o sveikatos apsaugos ministerijoje - Nevilis Čemberlenas. Balduinas gudriai tvarkė
1926 m. vykęs generalinis streikas ir 1927 m. priimtas profesinių ginčų įstatymas, siekiant suvaržyti profesinių sąjungų galias. Baldvinas pralaimėjo 1929 m. visuotinius rinkimus, o jo vadovavimas buvo griežtai kritikuojamas spaudos baronų Rothermere ir Beaverbrook.