Baigkite šį sakinį: 1861 m. Balandžio 21 d., prasidėjus Pilietiniam karui, Kristus buvo paskirtas penktosios Pensilvanijos pėstininkų divizijos pulkininko leitenantu. Jis išėjo liepos 25-ąją, baigiantis regimento 3 mėnesių tarnybai. Rugsėjį jis buvo paskirtas 50-ojo Pensilvanijos pėstininkų pulkininko pareigas ir dalyvavo Port Royalio mūšyje. Netrukus jis buvo 1-osios brigados, 1-osios IX korpuso divizijos vadas. Į
Šantilis, jis laikinai perėmė savo divizijos vadovybę po Izaoko Stivensono mirties. Jis grįžo į 1-osios brigados vadovybę ir kovojo Pietų kalno mūšiuose ir Antietame netoli Burnside tilto. Netrukus po Antietamo jis buvo perkeltas į 1-osios divizijos 2-osios brigados vadovybę. Šią brigadą jis vadovavo Fredericksburgo mūšyje. Christas buvo 3-osios brigados, 2-osios divizijos IX korpuso vadas Viksburgo apgulties metu, bet grįžo į 2-osios brigados vadas per Noksvilės kampaniją. 1864 m. pavasarį IX korpusas buvo perkeltas atgal į Rytų mūšio lauką, o Kristus perėmė 2 brigados komandą 3 divizijoje ir kovojo Lauko mūšiuose, Spotsilvanijoje, Kold Harbore. Kai Sąjungos kariuomenė užpuolė Konfederacijos fabrikus Peterburge, Kristus buvo sužeistas. Jis išėjo tik trumpą laiką prieš grįžtant į komandą 1-osios brigados, 3-osios divizijos IX korpuso. 1864 m. rugsėjo 30 d. jis buvo išvarytas.