1695 m. birželio mėn. Pocockas gavo komandą pėstininkų pulke ir, pasižymėjęs karalienės Anos karuose, 1707 m. buvo paaukštintas į armijos pulkininko laipsnį. 1710 m. jis pakeitė lordą Strathnaverį pėstininkų pulko pulkininku, su kuriuo jis tarnavo Flandrijoje, vadovaujant Marlborough kunigaikštui, o vėliau - Ormonde kunigaikščiui. Utrechto taikos metu jo pulkas buvo išardytas, bet 1715 m. jam buvo pavesta rengti pėstininkų pulką karaliui Džordžui I. Po Mar grafo maišto slopinimo šis pulkas buvo išsiųstas į Airiją, kur jis buvo išardytas 1718 m. 1720 m. gruodžio 2 d. Pocockas buvo paskirtas 36-ojo pėstininkų pulko pulkininku, iš kurio 1721 m. balandžio 21 d. jis buvo perkeltas į 8-ąjį, arba Karaliaus pulką. Dėl to, kad Didžioji Britanija įsitrauktų į karą su kitais kontinentais,
1727 m. jis buvo paaukštintas į brigados generalą. Jis mirė 1732 m. balandžio mėn. savo namuose Leicesteryje, Londone.