Boeing apskaičiavo, kad pusė ankstyvojo 747 pardavimo buvo oro linijoms, norinčioms ilgojo skrydžio, o ne jos naudingos apkrovos. Nors 747 turėjo mažiausią galimą eksploatacinę kainą už vieną sėdynę, tai galėjo būti pasiekta tik tada, kai orlaivis buvo pilnai pakrautas; išlaidos už vieną sėdynę sparčiai padidėjo, kai užimtumas sumažėjo. Mažesnis pakrautas 747 su tik 70 procentų jo sėdynių, užimtas daugiau nei 95 procentų kuro, kurio visiškai užimtas lėktuvas. Nepaisant to, techninės problemos atsirado, jie buvo santykinai nedideli ir greitai išspręsti. Po orlaivio įvedimo su Pan Am, kitos oro linijos, kurios nusipirko 747-777, kad išliktų konkurencingos, pradėjo naudoti savo 747-77 ir 747-77 po to, kai JAV įsigijo 747-77 ir Delta Air Lines, jie bandė pakeisti juos su ne daugiau kaip dvejais 747-77 ir Delta Air Lines, o vėliau, po to, kai buvo sumažintas jų skaičius, jie bandė pakeisti juos su ne
Klaviatūros strypai