Manuelio mirtis 1180 m. rugsėjo 24 d. buvo posūkis Bizantijos imperijos likimui. Kai Manuelis mirė, jį perėmė jo sūnus Aleksijus II Komnenas, kuris buvo valdomas imperatorės Marijos. Jos elgesys sukėlė visuomenės pasipiktinimą, o dėl to kilę neramumai, beveik prilygę pilietiniam karui, suteikė galimybę Manuelo giminaičiui Andronikui I Komnenui (r. 1183 <unk> 1185), Izaoko Komneno sūnus. 1182 m. Andronikas paliko savo pensiją ir žygiavo į Konstantinopolį su armija, kuri (pagal nebizantininius šaltinius) apėmė musulmonų kontingentus. Po jo atvykimo netrukus prasidėjo latynų gyventojų žudynės.
, kuri buvo orientuota į Venecijos prekybininkus, kurie Konstantinopolio apgyvendino tam tikru skaičiumi. Manoma, kad jis surengė Alexijaus II vyresnės sesers Marijos Porfirogenitos ir jos vyro Renierio iš Montferrato apsinuodijimą, nors pati Marija paskatino jį įsikišti. Sakoma, kad nuodijo eunuchas Pterygeonitas. Netrukus po to imperatorė Marija buvo įkalinta ir nužudyta Pterygeonitų ir "hetaireiarchų" Konstantino Tripsycho. Aleksijus II buvo priverstas pripažinti Andronikosą kaip kolegą imperijoje, bet vėliau buvo nubaustas; nužudymą įvykdė Tripsichas, Teodoras Dadibrenas ir Stefanas Hagiochristophorites. 1183 m. Andronikas, vienintelis imperatorius, vedė dvylikos metų mergaitę Agnesą iš Prancūzijos, kuri anksčiau buvo sužadėta Aleksui II. Agnes buvo Prancūzijos karaliaus Liudviko VII ir jo trečios žmonos Adelės Šampanės duktė. 1183 m. lapkričio mėn. Andronikas į sostą paėmė savo jaunesnį teisėtą sūnų Janą Komneną.