1971 m. pradžioje Pakistane vykę ginčytini rinkimai privertė tuometinį Rytų Pakistaną paskelbti nepriklausomybę Bangladešui. Pakistano armijos represijos ir smurtas privertė 10 milijonų pabėgėlių per ateinančius mėnesius kirsti sieną į Indiją. Galiausiai 1971 metų gruodį G. Gandhi tiesiogiai įsikišo į Bangladešo išlaisvinimo konfliktą. Indija laimėjo konfliktą.
tapti dominuojančia Pietų Azijos galia. Indija pasirašė sutartį su Sovietų Sąjunga, pažadėdama abipusę pagalbą karo atveju, o Pakistanas konflikto metu gavo aktyvią Jungtinių Valstijų paramą. JAV prezidentas Ričardas Niksonas asmeniškai nemėgsta Gandi, savo privačiame bendravime su valstybės sekretoriumi Henry Kissingeris vadina ją "keistuole" ir "protinga lapia". Vėliau Nixonas apie karą rašė: "[Gandhis] apgavo [Ameriką]. Mus apgavo... ši moteris mus apgavo". Santykiai su JAV tapo tolimesni, nes po karo Gandi užmezgė glaudesnius ryšius su Sovietų Sąjunga. Pastarasis tapo didžiausiu Indijos prekybos partneriu ir didžiausiu ginklų tiekėju per didžiąją Gandžio premjerystės dalį. Indijos nauja hegemoniška pozicija, kaip nurodyta "Indira doktrinoje", lėmė bandymus įtraukti Himalajų valstybes į Indijos įtakos sferą. Nepalas ir Butanas išliko su Indija, o 1975 m., po daugelio metų, kai buvo sukauptas palaikymas, Gandhi įjungė Sikimą į Indiją, po referendumo, kuriame dauguma Sikimo gyventojų balsavo už prisijungimą prie Indijos. Kinija tai atmetė kaip "žalingą aktą".