Patikrinkite žemiau pateiktą eilutę ir atsakykite į klausimą, pateiktą toje pačioje kalba, kaip ir eilutė:  Lordas Orfordas buvo pakeistas Lordo Vilmingtono premjero pareigas administracijoje, kurios tikrasis vadovas buvo Lordas Karteretas. Buvo įsteigtas komitetas, kuris tyrė Volpolio tarnybą, bet nebuvo rasta jokių rimtų įrodymų, kad jis veikė neteisingai ar buvo korumpuotas. Nors jau nebėra Kabineto narys, Orfordas toliau išlaikė asmeninę įtaką Džordžui II ir dėl savo patarimų ir įtakos dažnai buvo vadinamas "Ministru už užuolaidos". 1744 m. jam pavyko užtikrinti Kartereto atleidimą iš pareigų ir Henrio Pelhamo, kurį jis laikė savo politiniu globėju, paskyrimą. Jis patarė Pelhamui pasinaudoti savo vieta Bendruomenių rūmuose, kad jis galėtų būti tiltu tarp karaliaus ir parlamento, kaip tai padarė Walpole. Per šį laiką Walpole taip pat du kartus įsikišo į lordų rūmus. Pirmasis buvo 1744 m. Sausio mėn. Debatuose dėl Hanoverio karių, kurie buvo laikomi britų atlyginimu. Walpole užkirto kelią jiems prarasti karius. Antrą kartą Walpolas, bijodamas jakobitų sukeltos invazijos 1744 m. vasarį, kalbėjo apie situaciją. Frederikas, Velselio princas, paprastai priešiškas Volpolui, kitą dieną jį šiltai priėmė savo rūmuose, greičiausiai todėl, kad jo tėvo sostas ir visos Hanoverio dinastijos ateitis buvo rizikuojama nuo Stjuarto pretendento. Kartu su savo politiniais interesais paskutiniuose metais Volpolui patiko medžioklės malonumai. Grįžęs į neseniai atstatytą kaimo būstą Houghtone, Norfolke, dėl "sunkų oro" jam nebuvo leista užsiimti tokiais užsiėmimais. Jis taip pat mėgaudavosi kraštovaizdžiu. Jo meno kolekcija jam suteikė ypatingą malonumą. 1720-aisiais ir 1730-aisiais jis išleido daug pinigų kuriant senųjų meistrų kolekciją iš visos Europos. Walpole taip pat rūpėjo turto klausimais. Jo sveikata, kuri niekada nebuvo gera, smarkiai pablogėjo 1744 m. pabaigoje; Orford mirė 1745 m. Londone, būdamas beveik šešiasdešimt devynerių metų; jis buvo palaidotas Houghtono parapijos bažnyčioje, Norfolke. Jo grafystės titulas atiteko jo vyriausiam sūnui Robertui, kuris savo ruožtu buvo perimtas jo vienintelio sūnaus...  Klausimas: Kada Henris Pelhamas buvo paskirtas Bendruomenių Rūmų nariu?
1744 m.