1990 m. komanda pasiliko J. J. Lehto ir nusprendė važiuoti su Gregor Foiteku, bendratiko Karl Foiteko sūnumi, antrajame automobilyje. Foitek buvo pasirašęs sutartį su Brabham dėl dviejų lenktynių, taigi Johanssonas buvo išlaikytas pirmosioms dviem varžyboms. Kadangi mažai pinigų buvo skirta 1990 metų sezono automobiliui sukurti, "Onyx" atvyko į pirmąjį du etapus su praėjusių metų "ORE-1". Nė vienas vairuotojas nebuvo kvalifikuotas į pirmąsias dvi lenktynes, o Johanssonas tuo metu sunaikino du šasijas. San Marino Grand Prix lenktynėse
komanda atvyko su šiek tiek atnaujinta ORE-1B šasija. Foitekas pakeitė Johanssoną, kuris iškėlė bylą prieš Onyx dėl sutarties pažeidimo ir kartu su Alanu Jenkinsu bandė gauti teismo nutartį, kad būtų užblokuotas Monteverdio planuojamas komandos perkėlimas. Abu automobiliai pateko į startą Imoloje, o Lehto atvyko 12-uoju. Monake Foitekas vėlai lenktynių pabaigoje buvo šeštoje vietoje, kai susidūrė su Eriko Bernardo Larrousse, todėl jis buvo klasifikuotas septintoje vietoje, rezultatas, kuris būtų geriausias Onyx sezono pabaiga. Abu automobiliai pateko į startinę Kanadoje ir Meksikoje, bet sugebėjo pasiekti tik vieną finišą, o Foitek'as Meksikoje užėmė 15 vietą. Liepos mėnesį Monteverdis įvykdė savo norą perkelti komandą į Šveicariją, bet tai nieko nepagerino. Aišku, kiek komanda buvo atsilikusi, buvo parodyta Prancūzijoje, kur abi mašinos nepavyko patekti į startinę, kur praeitą sezoną toje pačioje trasoje abu kvalifikuojosi aukštai ir užsitarnavo taškus. Didžiojoje Britanijoje nei vienas automobilis neįvyko į startinę. Iki Vokietijos Grand Prix Monteverdiui pavyko pakeisti komandos pavadinimą į "Monteverdi Onyx Formula One", tačiau tai vėl nieko nereiškė, nes nors abi mašinos buvo įkūnytos į starto kortelę, Foitekas iš anksto atsistatydino, o Lehto baigė šešias apskritimus ir nebuvo klasifikuotas.