Karas sausumoje prasidėjo tik 1940 m. gegužę, kai Didžioji Britanija ir Prancūzija buvo įsitraukusios į apsimestinį karą tarp Vokietijos ir prancūzų-britų sąjungos. Apsimetęs karas baigėsi Prancūzijos mūšiu, kai Vokietija užpuolė Benelukso valstybes, o vėliau ir Prancūziją, o tai privertė britų karius pabėgti iš Dunkerko. 1941 m. karas išplito į Artimuosius Rytus ir Šiaurės Afriką, taip pat į Rytų Afrikos kampaniją. Jungtinės Valstijos oficialiai prisijungė prie karo 1941 m. gruodį, po japonų atakos prieš Perl Harborą. 1942 m. britų pajėgos, vadovaujamos generolio leitenanto Bernardo Montgomerį, nugalėjo generolo Ervino Romelo Ašies pajėgas antroje El Alameino mūšyje, kuri buvo svarbus posūkis Vakarų dykumos kampanijoje ir Šiaurės Afrikos kampanijoje. Tai užbaigė Ašies pajėgų viltis okupuoti Egiptą, kontroliuoti Sueco kanalą ir patekti į Artimųjų Rytų naftos telkinius. Devyni VC buvo apdovanoti už veiksmus Vakarų dykumos kampanijoje. Iki 1943 m. karas vyko keliose erdvėse, įskaitant Ramiojo vandenyno, Šiaurės Afrikos ir Pietryčių Azijos regionus. 1942-1945 m. vyko Birmos kampanija, per kurią buvo apdovanoti 29 Viktorijos kryžiai. 1944 m., kai sąjungininkai įsiveržė į Normandiją, sąjungininkai pasiekė sėkmę keliose operacijų srityse, įskaitant Birmos kampaniją. Europoje, nesėkmingai įvykdytas puolimas į Arnhemą
matėme penkis kareivius, apdovanotus Viktorijos kryžiumi, keturis - po mirties. 1945 m. gegužę sąjungininkai sutiko su besąlygiška vokiečių pajėgų kapitulacija, kurią švenčia VE dieną. 1945 m. rugsėjo 2 d. Japonijos kapitulacija laive USS "Missouri" baigė karą Ramiojo vandenyno vandenyne.