Užpildykite šią frazę: Antrojo pasaulinio karo metu jis buvo vienas iš pagrindinių kairiųjų partijų vadovų Bendruomenių rūmuose, priešinantis karo koalicijos vyriausybei. Bevanas priešinosi griežtai cenzūrai, taikomai radijui ir laikraščiams, ir karo laikų gynybos reglamentui 18B, kuris suteikė vidaus reikalų sekretoriui įgaliojimus įkalinti piliečius. Bevanas paragino nacionalizuoti anglies pramonę ir pasisakė už antrosios fronto atidarymą Vakarų Europoje, kad padėtų Sovietų Sąjungai kovoti su Vokietija. Vienoje iš jo žinomiausių kalbų prieš Čerčilį jis ištarė, kad premjeras "laimi diskusijas po diskusijų ir pralaimi kovą po kovos". Vėliau Čerčilis pavadino Bevaną "šlykštu vargu". Churchillis buvo dažnas Bevano taikinys, kuris jam jau nepatiko po jo įsikišimo į Tonypandy riaušes ir
1926 m. Jungtinės Karalystės visuotinis streikas, kurį Bevanas laikė sunkia rankomis. Bevanas manė, kad svarbiausia buvo Rusijos įsikišimas į karą ir manė, kad Čerčilis per daug dėmesio skyrė JAV įsikišimui. Bevanas taip pat bijojo, kad Čerčilui leistina likti neprieštaraujančiam ir neprieštaraujančiam parlamente per karą, o ateinančiuose rinkimuose jis bus beveik nepakartojamas Leiboristų partijai. Istorikas Maksas Hastingsas apibūdino Bevano vaidmenį parlamente karo metu kaip "jo skaičiai buvo tikslūs, bet jo panieka buvo priešinga to momento dvasiai - pilna dėkingumo, kaip ir premjeras". Jo žiaurus pasipriešinimas padarė jį nepopuliarų kai kurių visuomenės dalių tuo metu, jo žmona vėliau pasakojo, kaip pora dažnai gaudavo siuntinius, užpildytus išmatomis jų namuose.