1812 m. birželio 12 d. kovojo su prancūzų invazija į Rusiją, 1812 m. rugpjūčio 26 d. dalyvavo veiksmuose Smolenske, spalio 6 d. - Tarutinoje ir spalio 12 d. - Malojaroslavete. Už savo veiksmus Malojaroslavete jis buvo apdovanotas Šventojo Vladimiro 4-osios klasės ordinu su kardais ir laukais ir galiausiai, nuo lapkričio 3 iki 10 dienos, Krasnojuje. Dėl savo drąsos 1812 m. gruodžio 4 d. jis buvo paaukštintas į antrąjį leitenantą. Kai rusai žengė į Vokietiją, jis kovojo prie Lutzeno.
1813 m. balandžio 20 d., rugpjūčio 16 d. netoli Drezdeno, rugpjūčio 17-18 d. Kulme (už tai jis gavo Kulmo kryžių), o vėliau spalio 4 ir 6 d. netoli Leipcigo. 1814 m. rezervuose jis taip pat kovojo Briene, Arcis-sur-Aube, Fère-Champenoise, kovo 18 d. Paryžiaus netoliese vykusiame susirėmime ir galiausiai kovo 19 d. Paryžiaus užėmime. Didysis kunigaikštis Konstantinas Pavlovičius paskyrė jį į savo asmeninį personalą, o Dannenbergas taip pat buvo paaukštintas į leitenantą ir kapitoną kartu su Anos šventosios 2-osios klasės ordinu. 1814 m. rugpjūčio 1 d. jis buvo perkeltas į Gvardijos generalinį štabą. Vėliau jis buvo paaukštintas į pulkininką (1818) ir generolo majoro rangą (1827), o vėliau buvo paskirtas karaliaus generalinio štabo viršininku.