Po to, kai 1921 m. Sirijos sukilimas, kurį jis vadovavo, žlugo, al-Kassamas pabėgo į Haifą. Pasak Shai Lachman, 1921-1935 m. al-Kassamas dažnai bendradarbiavo su Jeruzalės muftiju Mohammadu Amin al-Husayni. Jie buvo gerų santykių, o įvairiems al-Kassamo oficialiems paskyrimams reikėjo muftijos išankstinio sutikimo. Jis teigia, kad jų bendradarbiavimas padidėjo po 1929 m. riaušių.
, kuriame vienas šaltinis teigia, kad Al-Kassamo vyrai buvo aktyvūs. Abu jie išsiskyrė 30-ųjų viduryje, galbūt dėl al-Kassamo nepriklausomo aktyvizmo. Kai muftija atmetė jo planus nukreipti lėšas, skirtas mečetėms remontuoti, ginklų pirkimui, Kasamas rado paramą Arabų nacionalistinėje Istiqlal partijoje. Kasamas tęsė bandymus sudaryti sąjungą su muftija, kad galėtų užpulti britus. Jis nebuvo sėkmingas, nes Muftija, vadovavęs Aukščiausiajai musulmonų tarybai, tuo metu vis dar buvo įsipareigojęs diplomatiškai. Kasamas toliau plėtė savo planus, kad pats užpulti britus.