1076 m. vasarą piratavimas ir puolimas privertė Salerno kunigaikštystę normanus jį sunaikinti; tą sezoną, vadovaujant Rihardui iš Kapujos ir Robertui Guiscardui, normandai susivienijo ir apgulė Salerno. Nors Gisulfas įsakė savo piliečiams saugoti dvejų metų maisto, jis konfiskavo pakankamai, kad iš bado išžudytų savo pavaldinius. 1076 m. gruodžio 13 d. miestas pasidavė; kunigaikštis ir jo tarnautojai pasitraukė į citadelę, kuri krito 1077 m. gegužės mėn. Nors Gisulfo žemės ir relikvijos buvo konfiskuotos, jis liko laisvas. Salerno kunigaikštystė jau buvo sumažinta iki šiek tiek daugiau nei sostinės miestas ir jo apylinkės per ankstesnius karus su Viljamu, Sicilijos kunigaikščiu Rodžeriu ir Robertu Guiscardumi. Tačiau miestas buvo svarbiausias pietinėje Italijoje ir jo užėmimas buvo būtinas, kad per penkiasdešimt metų po kunigaikštystės sukūrimo būtų
Gisulfo žemes ir relikvijas konfiskavo