Pirmasis turkų neoklasikinio stiliaus pastatas yra Didysis pašto biuras (1905-09), kurį pastatė Vedat Bey Sirkeči. Pastatas sugrąžino klasikines XVI amžiaus osmanų elementus, tokius kaip dviejų spalvų akmenų apdirbimas ir islamo geometriniai modeliai. Tai paskatino judėjimą, kuris tada buvo pavadintas Naujoji osmanų architektūra. Po 1908 m. Jaunojo turkų revoliucijos nauja vyriausybė skatino Osmanų atgimimo architektūrą, skirtingai nuo daugelio pastatų, pastatytų Vakarų Europos stilių. Nauji vyriausybės pastatai, taip pat viešieji pastatai, pastatyti per paskutinį imperijos dešimtmetį, buvo daugiausia suprojektuoti Naujojo Osmanų stiliaus, pavyzdžiui, 7-oji Eyüp Reşadiye vidurinė mokykla (1911 m.), Beşiktaş Pier (1913 m.), Avijacijos kankininkų paminklas (1916 m.), taip pat naujoji Sąjungos ir pažangos komiteto būstinė, kuri vėliau tapo pirmuoju Didžiosios Nacionalinės Asamblėjos pastatu, kai ji buvo baigta 1920 m. Netgi po Pirmojo pasaulinio karo pabaigos, kai sąjungininkai okupavo Konstantinopolį
, naujo pastatų statyba tęsėsi šiuo stiliumi. "Tayyare" apartamentai, suprojektuoti Ahmet Kemaleddin, buvo pastatyti okupacijos laikotarpiu nuo 1918 iki 1922 metų.