Knobelsdorff, iš pradžių kavalerijos karininkas, gavo apdovanojimus Silezijos karuose ir buvo pėstininkų pulkų "Brunswick-Bevern" ir "von Schwarz" vadas. 1776 m. jis tapo Stendalo pėstininkų pulko "Stojentin" inhaberu. Bavarijos įpėdinio karo metu jis išsiskyrė kaip brigados vadas princo Henriko armijoje. 1787 m. kampanijoje prieš Olandiją jis vadovavo kairiojo sparno divizijai. Tuo metu kariuomenės vadas buvo Brunšvicko kunigaikštis Ferdinandas. Prasidėjus karui su Prancūzija
1792 m. jis liko Stendal, o jo pulkas prisijungė prie Brunsvieko kunigaikščio korpuso. Tačiau, kai karo situacija pablogėjo ir kunigaikštis susirgo ir turėjo palikti koalicijos pajėgas 1793 m. Kovo mėn., Knobelsdorfas perėmė Prūsijos kariuomenės vadovo postą. 1793 m. vasarą Knobelsdorfas buvo paaukštintas į pėstininkų generolą ir gavo ypatingą karaliaus pagyrimą. Senasis generolas 1798 m. buvo paaukštintas į Generalfeldmarschall ir 1799 m. vis dar dalyvavo manevruose Potsdame.