Užbaigiu šią frazę: 1820 m. Cepedos mūšis, vykęs tarp centrininkų ir federalistų, baigėsi "Aukščiausiojo direktoriaus valdymo pabaiga". 1826 m. Buenos Airas priėmė dar vieną centralizuotą konstituciją, o Bernardino Rivadavia buvo paskirtas pirmuoju šalies prezidentu. Tačiau vidinės provincijos greitai sukilo prieš jį, privertė jį atsistatydinti ir atsisakė konstitucijos. Centralizai ir federalistai atnaujino pilietinį karą; pastarasis laimėjo ir 1831 m. įkūrė Argentinos konfederaciją, vadovaujamą Juan Manuel de Rosas. Per savo režimą jis susidūrė su Prancūzijos blokada (1838-1840),
Konfederacijos karas (1836-1839) ir anglo-prancų blokada (1845-1850), tačiau liko nelaimėta ir užkirto kelią tolesniam šalies teritorijos praradimui. Tačiau jo prekybos apribojimų politika supykdė vidines provincijas, todėl 1852 metais kitas galingas kaudiljas Justo José de Urquiza jį nugalėjo ir nuvertė iš valdžios. Kaip naujasis Konfederacijos prezidentas, Urkiza priėmė liberalinę ir federalinę 1853 m. Konstituciją. Buenos Airas atsiskyrė, bet buvo priverstas grįžti į Konfederaciją po to, kai buvo nugalėtas 1859 m. Cepedos mūšyje.