Patikrinkite žemiau pateiktą eilutę ir atsakykite į klausimą, pateiktą toje pačioje kalba, kaip ir eilutė:  Leigh draugai pasiūlė jai vaidinti mažą mokyklos merginos vaidmenį filme Things Are Looking Up, kuris buvo jos filmų debiutas, nors ir nebuvo įskaitytas kaip ekstra. Ji pasamdė agentą Johną Gliddoną, kuris manė, kad "Vivian Holman" nėra tinkamas vardas aktorei. Atsisakusi jo daugelio pasiūlymų, ji savo profesiniu vardu ėmėsi "Vivian Leigh". Gliddonas rekomendavo ją Aleksandrui Kordai kaip galimą kino aktorę, tačiau Korda ją atmetė, nes jai trūko potencialo. 1935 m. ji vaidino Sidney Carroll režisuojamoje spektaklyje "Dorybės kaukė" ir sulaukė puikių atsiliepimų, po to - interviu ir laikraščių straipsnių. Vienas iš tokių straipsnių buvo iš "Daily Express", kuriame žurnalistas pažymėjo, kad "žvilgsnis pasikeitė ant jos veido", ir tai buvo pirmasis viešas paminėjimas apie greitą nuotaikos pasikeitimą, kuris tapo jos bruožu. Johnas Betjemanas, būsimas poetas laureatas, apibūdino ją kaip "anglų merginos esmę". Korda lankė jos pirmąjį pasirodymą, pripažino savo klaidą ir pasirašė su ja filmų kontraktą. Ji tęsė spektaklį, tačiau kai Korda perkelė jį į didesnį teatrą, Leigh buvo nustatyta, kad ji negali tinkamai projektuoti savo balso ar išlaikyti tokio didelio auditorijos dėmesio, ir spektaklis greitai uždarytas. 1960 m. Leigh prisiminė savo dviprasmiškumą dėl savo pirmojo kritikos pripažinimo ir staigios šlovės, komentuodama, "kad kai kurie kritikai manė, kad verta būti kvaila, sakydami, kad aš esu puiki aktorė. Ir aš pamaniau, kad tai buvo kvailas, piktas dalykas pasakyti, nes tai padėjo tokią naštą ir tokią atsakomybę ant manęs, kurią aš tiesiog negalėjau nešti. Ir man prireikė metų, kad išmokčiau gyventi taip, kaip jie sakė dėl tų pirmųjų pranešimų. Man tai taip kvaila. Labai gerai prisimenu tą kritikus ir niekada jam neatleidau".  Klausimas: kas tas žmogus, kurio negali pamiršti?
kritikas