1943 metų viduryje karinė banga ėmė smarkiai virsti prieš Vokietiją. Paskutinis didelis vokiečių puolimas rytiniame fronte, Operacija Citadelė
, baigėsi vokiečių pralaimėjimu Kurske, o 1943 m. liepos mėn. Mussolini buvo nuverstas. Armija ir civiliniai sąmokslininkai tapo labiau įsitikinę, nei bet kada, kad Hitlerio reikia nužudyti, kad būtų galima suformuoti Vakarų sąjungininkų priimtiną vyriausybę ir laiku derėtis dėl atskiros taikos, kad būtų išvengta sovietų invazijos į Vokietiją. Šis scenarijus, nors ir patikimesnis nei kai kurie ankstesni pasipriešinimo planai, buvo pagrįstas klaidinga prielaida: kad Vakarų sąjungininkai būtų pasirengę nutraukti ryšius su Stalinu ir derėtis dėl atskiros taikos su ne nacių Vokietijos vyriausybe. Tiesą sakant, ir Čerčilis, ir Ruzveltas buvo įsipareigoję laikytis "beprasmiškos kapitulacijos" formulės.