Asquith taip pat sutiko surengti tyrimo komisijas dėl Dardanelių ir Mesopotamijos kampanijos, kai sąjungininkų pajėgos buvo priverstos pasiduoti Kut
- Taip. Karo komiteto sekretorius seras Morisas Hankis manė, kad "koalicija niekada nepasistenko atsigauti. Per pastaruosius penkis mėnesius Aukščiausiosios vadovybės funkcijos buvo vykdomos po šių tyrimų šešėliu". Tačiau šios klaidos buvo užtemdytos 1916 m. liepos 1 d. prasidėjusios Somos mūšio ribotos pažangos ir milžiniškų aukų, o vėliau - dar vieno pražūtingo asmeninio nuostolio - Asquith sūnaus Raymondo mirties rugsėjo 15 d. Flers<unk>Courcelette mūšyje. Asquith'o santykiai su vyriausiu sūnumi nebuvo lengvi. 1916 m. pradžioje Reimondas parašė žmonai: "Jei Margot dar kartą tau kalbės apie savo sutuoktinių nežmoniškumą, gali užčiaupti jos burną, pasakydamas jai, kad per mano 10 mėnesių tremtinę čia premjeras niekada man neparašė jokios aprašymo eilutės". Bet Reimondo mirtis buvo liūdna. Violeta rašė taip: "... matyti tėvą taip kenčiantį, taip sutraiškina", o Asquith daugelį kitų mėnesių praleido "atitrauktas ir sunkiai priartinamas". Karas nesukėlė jokio poilsio; Čerčilis pažymėjo: "Nepavykus perlaužti Vokietijos linijos Somme, germanų galių atsigavimas Rytuose [t. y. Brusilovo puolimas], Rumunijos griuvimas ir atnaujinto povandeninio karo pradžia sustiprino ir paskatino visas tas jėgas, kurios reikalavo dar didesnio ryžto tvarkant reikalus".