Abrahamas parodė, kad abi prielaidos buvo nesuderinamos, nes Lorentzo teorijoje dėl susitraukusių elektronų buvo reikalingos neelektrinės jėgos, kad būtų užtikrintas materijos stabilumas. Tačiau Abraomo teorijoje apie kietąjį elektroną tokios jėgos nebuvo reikalingos. Taigi kilo klausimas, ar elektromagnetinė pasaulio samprata (suderinama su Abraomo teorija) ar reliatyvumo principas (suderinamas su Lorentzo teorija) buvo teisinga. 1904 m. rugsėjo mėn. paskaitą pavadinęs Šv. Luiso Matematikos principai, Abrahamas išaiškino, kad iš vienos pusės teorija paklūsta reliatyvumo principui, o iš kitos pusės yra laikoma visų jėgų elektromagnetinė kilmė. Abrahamas parodė, kad abi prielaidos buvo nesuderinamos, nes Lorentzo teorijoje dėl susitraukusių elektronų buvo reikalingos neelektrinės jėgos, kad būtų užtikrintas materijos stabilumas. Tačiau Abraomo teorijoje apie kietąjį elektroną tokios jėgos nebuvo reikalingos. Taigi kilo klausimas, ar elektromagnetinė pasaulio samprata (suderinama su Abraomoje teorija) ar reli
Abraomo teorija apie standų elektroną