Patikrinkite žemiau pateiktą eilutę ir atsakykite į klausimą, pateiktą toje pačioje kalba, kaip ir eilutė:  Ankstyvieji egiptiečiai skaičiuodavo 10 bazėje. Jie naudojo hieroglifus skaitmenims ir nebuvo poziciniai. Iki 1770 m. pr. Kr. egiptiečiai turėjo nulės simbolį apskaitos tekste. Simbolis nfr, reiškiantis gražus, taip pat buvo naudojamas pagrindiniam lygiui nurodyti kapų ir piramidžių brėžiniuose, o atstumai buvo matuojami santykinai su pagrindine linija, kaip virš arba žemiau šios linijos. Iki II tūkstantmečio pr. Kr. Vidurio babiloniečiai matematikai turėjo sudėtingą seksažisminio pozicinio skaičiavimo sistemą. Pozicinės vertės (arba nulio) nebuvimas buvo nurodomas tarpu tarp šešiasdešimties skaitmenų. Iki 300 m. pr. m. e. ta pačia babiloniečių sistema buvo priimtas interpunkcijos simbolis (dviejų įlenktų kilpų). Kishoje (apie 700 m. pr. m. e.) iškastoje plokštelėje raštininkas Belbanaplu savo nulius rašė trimis kabliukais, o ne dviem įlenktomis kilpomis. Babiloniečių vietos laikiklis nebuvo tikrasis nuli, nes jis nebuvo naudojamas vienas. Jis taip pat nebuvo naudojamas numerio pabaigoje. Taigi tokie skaičiai kaip 2 ir 120 (2×60), 3 ir 180 (3×60), 4 ir 240 (4×60), atrodė panašiai, nes didesniems skaičiams trūko galutinės seksažisminio vietos laikiklio. Tik kontekstas gali juos atskirti.  Klausimas: Ko trūksta šiems dideliems skaičiams?
galutinė seksažisminė vietos laikiklis