Rašykite šio skyriaus tęsinį. Mordini užduotis buvo nelengva. Diplomatinės delegacijos iš kitų šalių, vadovaujančios Sardinijos-Piedmontės vyriausybei, kuri vis dar buvo susieta su Lombardijos laikina vyriausybe, atsisakė užmegzti oficialius diplomatinius santykius su Lombardijos laikinąja vyriausybe. Tik naujosios respublikos atstovas
Prancūzijos vyriausybė bent jau pareiškė, kad priima "neoficialių" diplomatinių santykių pasiūlymą. Todėl Mordini bandė sudaryti sąjungą su de facto Sicilijos vyriausybėmis ir, arčiau namų, Roma ir Venecija, bet vėlgi mažai pavyko. Jo pasiūlymas paskelbti respubliką, pagrįstą Romos, Toskanos ir Venecijos trišaliu susivienijimu, iš pradžių buvo sutiktas su abejonėmis, o po to su jo vyriausybės kolegos Guerrazzi atviru pasipriešinimu, kuriam 1849 m. Kovo 27 d. Naujai įsteigtas Toskanos parlamentas suteikė "diktatorines galias" reaguodamas į artėjančią pralaimėjimą iš šiaurės. Taip pat nesėkminga buvo ir Mordini bandymas laikinosios vyriausybės vardu organizuoti savanorių milicijos gynybos pajėgas, pakeičiančias reguliarią armiją, kuri liko ištikima Didžiam kunigaikštui.