Nuo 1514 m. daugiau nei šimtmetį Osmanų imperija ir Safavidų Persija beveik nuolat kariavo dėl Pietų Kaukazo ir Mesopotamijos kontrolės. Šios dvi valstybės buvo didžiausios Vakarų Azijos galios, o varžybą dar labiau kurstė dogminiai skirtumai: osmanai buvo sunitai, o Safavidai buvo ištikimai šiitai musulmonai iš Qizilbash sektos, ir buvo laikomi eretikai. Po Chaldiran mūšio, kai buvo pašalinta Safavidų įtaka Anatolijoje, 1532-1555 m. karo metu osmanai užkariavo arabų Iraką, 1534 m. užėmė Bagdadą ir užtikrino savo laimėjimų pripažinimą Abbas Amasya sutartimi 1555.
Safavidų Persija