Susirinkimas dėl Romos vyskupų autoriteto pasiekė kulminaciją 1054 metais, kai Michaelis I. Cerularius bandė sustiprinti savo poziciją kaip "Konstantinopolio patriarchas", atrodo, kad jis nori tapti popiežiaus Leono IX varžovu, nes popiežiai anksčiau uždraudė Konstantinopolį vadinti patriarchija. Ginčas baigėsi tada, kai popiežiaus atstovas kardinolis Humbertas ekskomunikavo Cerulariusą, o Maiklas mainais ekskomunikavo popiežių atstovus. Patriarchas įtarė, kad ant Agios Sofijos altoriaus pastatytą ekskomunikavimo bulią pakeitė Pietų Italijos vadas Argyras, kuris ilgai ginčijosi su Micheliu I Cerulariu. Nors šis įvykis paprastai laikomas "didžiausia schizma", istoriniu požiūriu jis mažai ką pakeitė ryšius tarp Rytų ir Vakarų. Humberto atvykimo metu pats Michaelis žinojo, kad popiežius yra normannų belaisvis, o Michaelis buvo ekskomunikuotas, kai popiežius Leonas jau mirė, atšaukdamas popiežių įgaliotinių autoritetą. Be to, Mykolis neketino nei popiežiaus, nei Vakarų Bažnyčios, bet tik popiežiaus delegacijos. Tikriausiai geriau būtų paminėti "Latinų žudynes"
1182 m. Konstantinopolio plėšika arba ketvirtasis kryžiaus žygio 1204 m. Konstantinopolio plėšika yra aiškesnis dviejų Bažnyčių atskyrimas.