Užbaigi šį sakinį: 1243 metų vasarį imperatorius Frydrichas įsakė savo kariuomenei susirinkti balandžio 1-ąją. Kapūjoje jis susitiko su kariuomene, o gegužę išvyko į šiaurę, į Romą, kur pradėjo užpulti ir sunaikinti Castelli bei sukelti kuo daugiau žalos. Du kardinolai, likę Romoje, pabėgo į Anagni, o dabar, kai aštuoni kardinolai buvo susirinkę, jie kreipėsi į imperatorių, kuris sutiko su jų prašymu grįžti į savo karalystę. Tada Frederikas paleido kardinolas Jacobus de Pecorara, kurį laikė kalėjime nuo to laiko, kai jis buvo suimtas
Giglio mūšis 1241 m. gegužę. Tačiau karalius Frydrichas tikėjosi, kad kardinoliai bendradarbiaus ir sukurs popiežių. Tačiau jie atsisakė pradėti konklavą. Frederikas išreiškė savo pyktį, iškeldamas savo kariuomenę prieš Romą. Romėnai skundėsi, kad popiežiaus neišrinkimas po tiek daug mėnesių buvo ne jų kaltė, bet užsispyrusių ir kivirčingų kardinolų, kurie buvo pasislėpę. Todėl Frederikas savo kariuomenę nukreipė į kardinolų ir Bažnyčios valdžią.