1945 m. rugpjūčio mėn. arba anksčiau Tilly Spiegel grįžo į Vieną, kur Komunistų partija nebebuvo uždrausta. Iš tiesų sovietai pasinaudojo savo įtaka kitoms okupacinėms jėgoms, kad užtikrintų, jog naujoje vyriausybėje būtų septyni komunistai. Ji vėl prisijungė prie partijos miesto vadovybės ("Bezirksleitung"), 1945-1968 m. Be to, ji greitai pradėjo kurti tai, kas vėliau tapo Austrijos pasipriešinimo dokumentų archyvu ("Dokumentationsarchiv des österreichischen Widerstandes" / DÖW). Ji glaudžiai bendradarbiavo su DÖW tyrimų vadovu, Tarp kitų dalyvavo jos buvusi pasipriešinimo draugė Selma Steinmetz, kartu su Jonny Moser ir Herbert Rosenkranz. Šešiasdešimtajame dešimtmetyje Špigelis ir kiti buvo tarp pirmųjų Austrijos nacionalsocialistinio laikotarpio tyrinėtojų, kurie sutelkė dėmesį į režimo aukas. Moseris tyrinėjo žydų persekiojimą, o Steinmetzas sutelkė dėmesį į vyriausybės elgesį su Sinti ir Romų žmonėmis. "Spiegel" tyrė, kas atsitiko moterims ir merginoms, dalyvaujančioms antifasistiniame pasipriešinime, o "Rosenkranz" ištyrė Austrijos
1938 m. Lapkričio pogromas ("Kristallnacht"). Paskutiniais šešiasdešimtojo dešimtmečio metais, dar prieš Prahos pavasario sutriuškinimą, Spiegel, atrodo, ėmėsi didelės "partijos vidinės kritikos" dėl pokario komunizmo kelio. Apie paskutinius jos gyvenimo metus mažai kas žinoma.