Po to, kai užėmė mažas Pamplonos tvirtoves, Velingtonas investavo San Sebastiano, bet buvo nusivylęs nuo užsispyrusio prancūzų garnizono, praradęs 693 žuvusiuosius ir 316 nelaimingo puolimų ir sustabdęs apgulą liepos pabaigoje. Soult'o gelbėjimo bandymą užblokavo Ispanijos Galicijos armija San Marcial
Tai leido sąjungininkams sutvirtinti savo pozicijas ir sugriežtinti žiedą aplink miestą, kuris po antros ryžtingos gynybos buvo nugriautas rugsėjį. Po to Velingtonas privertė demoralizuotą ir išsigandusią Soult armiją pasitraukti į Prancūziją, kur vyko mūšiai Pirenejuose, Bidassoje ir Nivelėje. Velingtonas įsiveržė į pietų Prancūziją, laimėdamas Nive ir Orthez. Paskutinis Velingtono mūšis su jo varžovu Soutu vyko Touluzoje, kur sąjungininkų divizijos buvo smarkiai sužeistos, įsiveržusios į prancūzų redutus ir netekusios maždaug 4600 vyrų. Nepaisant šios akimirkos pergalės, pasirodė žinios apie Napoleono pralaimėjimą ir atsistatydinimą, o Soult, nematydamas jokios priežasties tęsti mūšius, sutiko su Velingtonu nutraukti ugnį, leidžiant Soult evakuoti miestą.