Apibendrinti straipsnį:  Didžerido gamintojas pademonstravo muzikos galią, kai suvaidino melodiją ir privertė karves atsistoti. Italų muzikantą Andrea Furlaną kameroje užfiksavo jos draugė kino kūrėja Irina Niculescu, stovėdama prie upės Stony Stratford, Milton Keynes. Jis prie lūpų laikosi "plaučių kraštovaizdžio" dizaino instrumento ir groja melodiją, tuo tarpu fone ganysta nieko neįtarusi karvės pulka. Profesionalus didgeridoo kūrėjas groja melodiją, o nieko nepastebėjusios karvės pašaro fone. Staiga iš kaimenės iššoko karvė, iškėlusi ausis, ir pradeda vaikščioti link upės, atskiriančios ją nuo Andreios. Kitos karvės pakyla galvą nuo žemės ir žiūri garso kryptimi, o kita kairėje taip pat pradeda vaikščioti į upę. Netrukus būrio centras tai pastebėjo ir, kaip motinos prie liepsnos, buvo priverstos eiti prie Andreos. Kai pirmoji karvė pasiekia medį, visa bandos dalis ima sparčiai bėgti į garso šaltinį. Karvė atkreipia dėmesį, išeina iš kaimenės ir pradeda vaikščioti link garso šaltinio. Italijos muzikantas buvo nufilmuotas stovėdamas priešais upę Stratforde su didžeridu su " drugelių kraštovaizdžiu " dizainu. Tada kaimenė užsistoja ir kurį laiką džiaugiasi muzika, o Andrea savo rankomis sukurtu instrumentu jiems dainuoja serenadą. Vaizdo pabaigoje vaizduojamas karvių atspindys, kai stulpelis, apstulbęs, lieka gyvas, tarsi hipnotizuotas didgeridoo garsų. Andrea sakė "MailOnline": "Kai pradėjau groti, jos [kūvės] neatbėgo tiesiai į mane, bet sustabdė viską, ką darydavo, ir įėjo į tarsi transą. Kai aš ir toliau grojau, jie bėgo į mane ir visi stovėjo minios per upės krantą. Gyvūnas užsistoja ir mėgaujasi muzika kurį laiką, kol Andrea jiems dainuoja savo didgeridoo. Karvės atrodo apstulbusios, kaip jos stovi į šaknis į vietą, tarsi hipnotizuotos muzikos. Net ir po to, kai aš...
Italijos muzikantas Andrea Furlanas buvo nufilmuotas grojant Milton Keynes. Jis laikosi rankų darbo " drugelių kraštovaizdžio " dizaino didgeridoo. Kai jis groja melodiją kai kurios karvės pakyla galvas ir atkreipia dėmesį. Staiga visa bandas priverstas bėgti į garsą. Jie stovi įkūrę į vietą kompozicijos metu. Andrea tą akimirką apibūdino kaip "nuostabią ir nuolankų patyrimą"