Bastiat pradėjo plėtoti intelektinį susidomėjimą, nes jis nebegalėjo dirbti su savo dėde ir norėjo vykti į Paryžių oficialioms studijoms. Ši viltis nebuvo įgyvendinta, nes jo senelis buvo prastai sveikas ir norėjo eiti į Mugron turtą. Bastiatas lydėjo jį ir rūpinosi juo. Kitąmet, kai Bastiatui buvo 24 metai, jo senelis mirė, palikdamas jam šeimos turtą, taip suteikdamas jam priemonių toliau teoriniams tyrimams. Bastiat išvystė intelektualinius interesus keliose srityse, įskaitant filosofiją, istoriją, politiką, religiją, keliones, poeziją, politinę ekonomiką ir biografiją. Po 1830 m. viduriniosios klasės revoliucijos Bastiatas tapo politiškai aktyvus ir 1831 m. buvo išrinktas Mugrono taikos teisėju, o 1832 m. - Landes generalinės tarybos narys. Bastiat buvo išrinktas į nacionalinę įstatymų leidžiamąją asamblėją po 1848 m. Prancūzijos revoliucijos
- Taip.