Rašykite šio skyriaus tęsinį - Dilger kurį laiką stovėjo vienas su šautuvu, šaudydamas į užpuolikus, tada susikaupė, kad pabėgtų, kai konfederatai jį užpuolė. Tris jo artilerijos arklius nušovė, ir kai jis suprato, kad ginklo negalima perkelti, jis turėjo jį palikti. Generolas Howardas iš dalies išpirko savo nepakankamą pasirodymą prieš mūšį savo asmenine drąsa bandydamas sutelkti karius. Jis stovėjo, šaukdamas ir svyruodamas vėliava, laikoma po jo amputuotos rankos, prarastos per Septynių Pines mūšį, stulpu.
1862 m., ignoravęs didelės šautuvo ugnies pavojų, jis galėjo surinkti tik nedidelius karių kišenus priešintis, kol jo korpusas nesugriaudė. Pulkininko Adolfo Buschbecko brigada, kartu su Dilgerio ginklais, iškovojo paskutinę pastangą. Jie taip pat turėjo atsitraukti, bet laikėsi geros tvarkos.