1784 m. lapkričio mėn. astronomų pionierius ir anglų dvasininkas Džonas Mišellas trumpai pasiūlė idėją apie tokį masinį kūną, iš kurio net šviesa negalėtų ištrūkti, rašydamas laišką. Mišello supaprastinti skaičiavimai parodė, kad toks kūnas gali turėti tokį patį tankumą, kaip ir Saulė, ir padarė išvadą, kad toks kūnas susiformuos, kai žvaigždės skersmuo viršys Saulės skersmens 500 kartų, o paviršiaus ištrūkimo greitis viršija įprastą šviesos greitį. Mišellas teisingai pažymėjo, kad tokie supermasiniai, bet ne spinduliuojantys kūnai gali būti aptikti dėl jų gravitacinio poveikio artimiesiems regimiems kūniams.
1784 m. lapkričio mėn.