Užpildykite šią frazę: Pietų sienos tarp Transjordanijos ir Arabijos buvo laikoma strategine, kad Transjordanija būtų išvengta uždarumo į jūrą, su numatoma prieiga prie jūros per Akabos uostą. Pietų Ma'an-Aqaba regioną, didelę teritoriją, kurioje gyvena tik 10 000 gyventojų, administruoja OETA East (vėliau Sirijos Arabų Karalystė, o vėliau ir Transjordanija) ir pretenduoja į ją Hejazo Karalystė. OETA East, Faisal paskyrė "kaymakam" (vietos gubernatorius) Ma'an; "kaymakam" Aqaba, kuris "neatsižvelgė ir Husein Mekos ir Feisal Damaske be bausmės", buvo įpareigotas Hussein išplėsti savo įgaliojimus Ma'an. Šis techninis ginčas netapo atviru konfliktu, o Hejazo karalystė turėjo "de facto" perimti kontrolę po to, kai Faisalio administraciją nugalėjo prancūzai. Po 1924-1925 m.
Saudo Arabijos užkariavimas Hejazo, Huseino armija pabėgo į Ma'an regioną (kuris tada buvo oficialiai paskelbtas kaip aneksuotas Abdullah Transjordanijos). 1925 m. Didžioji Britanija ir Ibn Saudas pasirašė Hados sutartį, kuria tarp Jordanijos ir Saudo Arabijos teritorijos buvo sukurta šešių tiesių linijų sienos. Svarbiausia, kad ši sienos dalis suteikė Transjordanijai trumpą prieigą prie Akabos įlankos. Vėliau 1927 m. Džidos sutartimi buvo patvirtinta sienos.