Klinefelter sindromas (angl. Klinefelter syndrome) - ligoninės, kurioje yra daugiau nei 50 ligonių, suvartojimo sindromas. Jis buvo pavadintas Harry Klinefelter, kuris 1942 m. dirbo su Fuller Albright ir E. C. Reifenstein Masačusetso generalinėje ligoninėje Bostone, Masačusetso valstijoje, ir pirmą kartą jį aprašė tais pačiais metais. Klinefelter duotas aprašymas tapo žinomas kaip Klinefelter sindromas, nes jo vardas pirmą kartą pasirodė paskelbtame straipsnyje, o sėklidžių tubulo disgenesis nebebuvo naudojamas. Atsižvelgiant į visų trijų mokslininkų vardus, jis kartais taip pat vadinamas Klinefelter-Reifenstein-Albright. 1956 m. Buvo nustatyta, kad Klinefelter sindromas atsirado dėl papildomo chromosomo. Plunkett ir Barr atrado lytinį chromatiną kūno ląstelių branduoliuose. Tai buvo toliau paaiškinta kaip XXY 1959 m. Johnas Jacobs ir Johnas Anderson Strongas.
1959 m.