Patikrinkite žemiau pateiktą eilutę ir atsakykite į klausimą, pateiktą toje pačioje kalba, kaip ir eilutė:  Pirmoji didelė technologinė plėtra, "Bugatti" vėl pristatė vidurio variklio automobilius (paskui Ferdinand Porsche'o pionieriaus "Auto Unions" 1930-aisiais), įvyko su "Type 251", kuris nebuvo sėkmingas. Australietis Džekas Brabhamas, 1959-aisiais, 1960-aisiais ir 1966-aisiais metais pasaulio čempionas, netrukus įrodė, kad vidurio variklio konstrukcija yra pranašesnė. Iki 1961 m. visi reguliarūs konkurentai pakeitė automobilius su viduriniais varikliais. Ferguson P99, keturių ratų varoma konstrukcija, buvo paskutinis priekinio variklio F1 automobilis, kuris dalyvavo pasaulio čempionatų lenktynėse. 1961 m. jis dalyvavo Didžiojoje Britanijoje Grand Prix ir buvo vienintelis automobilis su priekiniu varikliu, kuris dalyvavo tuo metu. 1962 m. "Lotus" pristatė automobilį su aliuminio lakštų monokoko šasija, o ne su tradiciniu erdviniu rėmu. Tai buvo didžiausias technologinis proveržis nuo tada, kai atsirado automobiliai su viduriniais varikliais. 1968 m. "Lotus" savo automobiliams nudažė "Imperial Tobacco" livery, tokiu būdu įvedė rėmimą sportui. Aerodinaminė pastanginė jėga lėtai įgijo svarbą automobilių dizainoje nuo aerodinaminių skerspjūvių atsiradimo 1960-ųjų pabaigoje. 1970 m. pabaigoje Lotus pristatė aerodinamiką su žemės efektu (anksčiau 1970 m. buvo naudojama Jim Hall's Chaparral 2J), kuri suteikė didžiulę atspaudą ir labai padidino posūkių greitį. Aerodinaminės jėgos, kurios priverčia automobilius stumti ant kelio (iki penkis kartus daugiau nei automobilio svoris), buvo tokios didelės, kad norint išlaikyti pastovią važiavimo aukštį, reikėjo itin kietų spyruoklių, o pakaba liko beveik tvirta, visiškai priklausomai nuo padangų, kad automobilis ir vairuotojas būtų šiek tiek apsaugoti nuo kelio paviršiaus pažeidimų.  Klausimas: Kada "Lotus" pristatė aerodinamiką?
1970 m. pabaigoje