1940 m. liepos mėn., po sovietų ultimatumo, Rumunijos administracija
pasitraukė iš šiaurės Bukovinos. Bogatyretsas ir dar 131 vyskupijos parapijos kunigas liko sovietų teritorijoje, vadovaujant rusų ortodoksų vyskupui Damaskinui (Malyuta). Bogatyretsas save paskelbė Ukrainos pilietiškumu, nors, pasak "Rusyn" tyrėjo S. G. Suljako, jis tai padarė tik spaudžiant laikytis sovietų politikos dėl tautybių. Netrukus režimas pradėjo nacionalizuoti visą bažnyčios turtą, nutraukė atlyginimų mokėjimą ir kai kuriuos dvasininkus deportavo į Gulagas. Kunigas skundėsi ir paprašė leisti jam grįžti į Rumunijos bažnyčią; valdžios institucijos atsakė, kad jiems leidžiama išvykti iš šalies. Todėl visi, išskyrus 22 kunigus, peržengė sieną į nacių Vokietiją ir okupuotą Lenkiją.