1943 m. liepos 5 d. Vokietijos paskutinė strateginė ofenziva Rytų fronte (operacija Citadelė) prasidėjo išpuoliu į šiaurinius ir pietinius Kursko iškylos pakraščius. Tikslas buvo apimti ir sunaikinti gynybines Centrinės ir Voronežo frontus į šiaurę ir į pietus nuo Kursko. Tuo metu 40-oji armija, užimanti tai, kas, kaip tikėtasi, buvo gana ramus frontinės linijos sektorius, nukreiptas į vokiečių Ketvirtoji tankinės armijos kairįjį flanką, buvo pagrįsta septyniomis šautuvų divizijomis su šarvuotuoju palaikymo. Per Kursko mūšį, kai kariuomenė kovojo kaip Voronežo fronto dalis, ji perleido daugybę sustiprinimų į 6-ąją Gvardijos armiją, kad padėtų 6-iosios Gvardijos pajėgos sulaikyti 48-ąjį Pancerų korpusą, įskaitant 29-ąją tanko naikintuvų brigadą ir 1244-ąjį ir 869-ąjį tanko naikintuvų pulkus, iš viso daugiau nei 100 prieštanko šautuvų. Tuo pačiu metu 40-oji armija perdavė tankų brigadą į 38-ąją armiją. Po mūšio 1943 m. rugsėjį dalyvavo Dnepro perplaukime kartu su oro desanto operacijomis. Vėliau kariuomenė dalyvavo
Kijevo mūšis (1943) ir 1944 m., kaip 2 Ukrainos fronto dalis, veiksmai aplink Korsun-Čerkasy kišenę, Kamenets-Podolsky kišenę ir Uman-Botoshany, Iassy-Kishinev, Bratislava-Brno ir Prahos puolimus. Jis taip pat dalyvavo Debreceno mūšyje, kuriame dėl žemo prioriteto jam buvo paskirti tik penkios divizijos. 40-oji armija buvo išardyta 1945 m. liepos mėn.