Karas tęsėsi dvejus metus ir nuo 1643 m. vasario Henrietė Marija 17 mėnesių grįžo į Britaniją. Rupertas užėmė Bristolą 1643 m. liepos mėn., o Karolis aplankė uostamiestį ir apgulė Gloucesterį, esančią toliau nuo Severnos upės. Jo planas nugriauti miesto sienas nepavyko dėl liūdnaus lietaus, o artėjant parlamentinės pagalbos pajėgoms, Karolis atšaukė apgultį ir pasitraukė į Sudelio pilį. Parlamentinė armija pasuko atgal į Londoną, o Karolis pradėjo juos persekioti. Rugsėjo 20 d. abi armijos susitiko Niuberijoje, Berkšyre. Kaip ir Edgehilo mūšyje,
Vakare užklupo aklavietė, o armijos atsitraukė. 1644 m. Sausio mėn. Karolis sušaukė Parlamentą Oksforde, kuriame dalyvavo apie 40 kunigų ir 118 Bendruomenių rūmų narių; Oksfordo Parlamentą, kuris posėdžiavo iki 1645 m. Kovo mėn., palaikė dauguma kunigų ir maždaug trečdalis Bendruomenių rūmų. Čarlzas buvo nusivylęs asamblėjos neveiksmingumu ir savo žmonai privačiuose laiškuose vadino ją "sąjungine".