Nuo 1919 m. gegužės Iovlevas tarnavo Raudonosios armijos vyru ir būrio vadu 104-ajame šaulių pulke 12-oje šaulių divizijoje. Jis kovojo Pietų fronte su vienetu prieš Pietų Rusijos ginkluotųjų pajėgas prie Dono upės, tada Voronežio-Kastornoje ir Donbaso operacijose. 1919-1920 m. žiemą jis susirgo tifu ir buvo hospitalizuotas. 1920 m. pavasarį išsiųstas mokytis vienerių metų Rytų fronto karinėje mokykloje Samaroje, jis tarnavo Turkestano fronte kovoje už Bucharą.
su kadetų būriu iš mokyklos. Baigęs mokyklą, 1921 m. gegužę Iovlevas tapo revoliucinės karinės tarybos administracijos ir mobilizacijos direktorato vadovu. Dalyvaudamas Basmačio judėjimo suvaržyme, nuo 1922 m. rugpjūčio mėn. dirbo Samarkando operacinės pajėgų grupės štabo operacinio skyriaus vadovo pavaduotoju.