Heytesbury ir kiti matematiškai nustatė atstumą, kurį padengia kūnas, patiriantis vienodą pagreitintą judėjimą (šiandien išsprendžiamas integracija), teigdami, kad "judintis kūnas, vienodiai įgyjantis arba prarandantis tą [greitojo greičio] padidėjimą, tam tikru laiku visiškai pereis [atstotį], neatsižvelgiant į tai, ką jis pereis, jei jis nuolat judėtų tuo pačiu metu su vidutiniu [greitojo greičio] laipsniu". Oresme'as iš Paryžiaus ir Italijos Giovanni Casali nepriklausomai pateikė šio momentinio greičio grafinius santykius, kurie apibūdintų [kūdinantį kūną], jei... jis būtų judinamas vienodai tuo pačiu greičio laipsniu, kuriuo jis yra judamas tuo pačiu momentu. William O'Meil's vėliau komentavo, kad bet koks matematinis bandymas įvertinti, kaip momentinis greičio padidėjimas didėja, kaip ir bet kokia momentinė greito greičio padidėjimas, padidėja, kaip ir netikėji greičio padidėjimai.
diferencialinis skaičiavimas ir ribinių verčių sąvoka