1813 m. prancūzų chemikas Michel Eugène Chevreul atrado margarino rūgštį (ji pati pavadinta pagal riebalų rūgštį iš graikų kalbos μαργαρίτης arba μάργαρον (margaritēs / márgaron), reiškiančią perlo austerę arba perlą, arba μαργαρίς (margarís), reiškiančią palmių medį, todėl palmių rūgšties svarba). Tuo metu mokslininkai laikė margarino rūgštį, kaip ir oleino rūgštį ir stearino rūgštį, viena iš trijų riebalų rūgščių, kurios kartu sudaro daugumą gyvūnų mėsos. 1853 m. vokiečių struktūrinis chemikas Wilhelm Heinrich Heintz margarino rūgštį apibūdino kaip tiesiog margarino rūgštį ir anksčiau nežinomą stearino rūgštį. Prancūzijos imperatorius Benediktas III pasiūlė prizą visiems, kurie galėtų patenkinti riebalų rūgštį iš graikų kalbos μαργαρίτης arba μάργαρον (μαργαρίτης) arba μάργαρίτης
Hippolyte Mège-Mouriès