Margarita sulaukė Škotijos karalienės Marijos Gelders palaikymo ir su Škotijos armija įsiveržė į pietų Angliją. Londono gyventojai bijojo, kad miestas bus apiplėštas, todėl su entuziazmu pasveikino Jorko sūnų Edvardą, kovo grafitą. Margaritos pralaimėjimas Towtono mūšyje patvirtino Edvardo poziciją ir jis buvo karūnuotas. Nesutinkę Edvardo santuoka su Elizabeth Woodville ir jos anksčiau Lancasterius palaikančios šeimos pirmenybė, Warvikas ir Klarensas pasitraukė į Lancasterius. Aljansas buvo užantspauduotas, kai Henriko sūnus Edvardas vedė Aną, Varikovo dukrą. Edvardas ir Glosterio kunigaikštis Ričardas pabėgo iš Anglijos. Kai jie grįžo, Klarensas pakeitė pusę Barneto mūšyje, o Varvikas ir jo brolis žuvo. Henrikas, Margarita ir Edvardas iš Lancastero buvo sugauti Tewkesbury mūšyje
prieš jiems pavyks pabėgti atgal į Prancūziją. Edvardas Vestminsterio, Velso princas, buvo nušautas mūšio lauke, o Džonas Bofortas, Dorseto markizas, žuvo mūšyje. Tai reiškia, kad kai jo brolis Edmundas Bofortas, 4-asis Somerseto kunigaikštis, buvo nušautas po dviejų dienų, Bofortų šeima išnyko teisėtoje vyriškoje linijoje. 1471 m. gegužės 21 d. Londono bokšte buvo nužudytas ir palaidotas Chertsey abatijoje, taip išnykus Lancasterų giminės.