Po tėvo mirties 1823 m. jis keliavo į Ispaniją, kur trumpai kovojo liberalioje sukilimą prieš absolutistinę valdžią Ferdinand VII; prieš tapdamas prancūzų armijos belaisviu. 1825 m. jis buvo vienas iš savanorių, kuriuos Marselyje įdarbino pulkininkas Charles Fabvier, kad dalyvautų Graikijos nepriklausomybės kare. Jis atvyko į Nauplioną 1825 m., iš pradžių tarnavo pulkininko Auguste'o Regnaud'o de Saint-Jean d'Angély'o kavalerijoje kaip karys. 1826 m. Myhrbergas dalyvavo mūšiuose Eubejoje, o po to bandė padėti Akropolio apgulties metu, kur buvo sužeistas. 1826 m. jis buvo paaukštintas į leitenantą, vėliau dalyvavęs kariniame mūšyje, kuriame buvo dar kartą sužeistas. Jis buvo sužeistas per trečiąjį kovą prie Koliaso kyšulio. Po jo jis buvo paaukštintas į kapitoną. 1827 m. Sausio mėn. Myhrbergas tapo Fabvierio adjutantu, vėliau tą patį vaidmenį atliko generolas majoras Thomas Gordon ir pulkininkas Carl Wilhelm von Heideck. Myhrbergas dalyvavo Faerono mūšyje ir Kioso ekspedicijoje, kur jis išsiskyrė. 1829 m. Myhrbergas buvo paskirtas Palamidi tvirtovės komandantu. Baiminantis didėjančios Rusijos partijos įtakos, Myhrbergas 1831 m. paliko Graikiją, kad galėtų dalyvauti Lenkijos lapkričio sukilime. Apie šį jo gyvenimo periodą mažai žinoma. Pasak Anders Ramsay anekdotinio pasakojimo, Myhrberg kovojo Ostrołękos mūšyje
- Taip. Jis buvo suimtas rusų kažkuriuo karo metu, bet sugebėjo pabėgti į neutralią Prūsiją, vėliau apsigyvenęs Prancūzijoje.