Penktosios koalicijos kare jis vadovavo Bavarijos II divizijai VII korpuse. Jis vaidino svarbų vaidmenį Abensbergo mūšyje.
1809 m. balandžio 20 d. Ryte jis apklausė Joseph Radetzky austrų gynybą Siegenburge. Neįgalėjęs žengti į priekį, jis su savo divizija žengė į šiaurę, į Biburgą, ir perėjo Abens upę. Iš Biburgo jis persikėlė į Kirchdorfą ir užpuolė Frydericho Bianchi sustiprintą brigadą. Kai austriai pasitraukė, Wrede agresyviai persekiojo juos iki Pfeffenhauzeno vėlai tą vakarą. Jis vadovavo puolimui iš Pfeffenhauzeno ir dalyvavo balandžio 21 d. Landshuto mūšyje, užėmęs 11 kanonų. Balandžio 24 d. jo divizija buvo nugalėta Neumarkt-Sankt Veit mūšyje, kai Johanas von Hilleris atakavo. Po balandžio 29 d. okupacijos Salcburge, Wrede judėjo į pietvakarius prieš Tirolo sukilimą. Gegužės 11 d. Loferyje jis atremė Tirolo nereguliarius karius ir kitą dieną Waidringyje nugalėjo Franzo Fenerio mišrius reguliarius karius ir Tirolį. Gegužės 13 d. jis suvaidino svarbų vaidmenį sutriuškindamas Johanno Gabrielio Chasteler de Courcelles diviziją Wörgl mūšyje.