Patikrinkite žemiau pateiktą eilutę ir atsakykite į klausimą, pateiktą toje pačioje kalba, kaip ir eilutė:  Perėjimas: Schiehallion eksperimentą 1856 m. pakartojo Henry James, Ordnance Survey generalinis direktorius, kuris vietoj to naudojo kalvą Arthur's Seat Edinburgo centre. Turėdamas savo rankose ginkluotės tyrimų tarnybos išteklius, Džeimsas išplėtė savo topografinį tyrimą iki 21 kilometrų spindulio, nuveždamas jį iki Midlotijos sienų. Jis gavo maždaug 5300 kg·m−3 tankį. 2005 m. atliktas eksperimentas pakeitė 1774 m. atliktą darbą: vietoje to, kad būtų apskaičiuoti vietiniai zenito skirtumai, eksperimentas labai tiksliai palygino svyručio periodą Schiehallion viršūnėje ir apačioje. Pendulo periodas yra vietinio gravitacinio pagreičio g funkcija. Tikimasi, kad aukštyje svyruoklis važiuos lėčiau, tačiau kalno masė sumažins šį skirtumą. Šis eksperimentas yra gerokai lengviau atlikti nei 1774 m., tačiau norint pasiekti norimą tikslumą, reikia matuoti svyručio periodą iki vienos milijono dalies. Šis eksperimentas parodė, kad Žemės masės vertė yra 8,1 ± 2,4 × 1024 kg, o tai atitinka vidutinį tankumą 7500 ± 1900 kg·m−3. Šiuolaikinis geofizinių duomenų peržiūrėjimas galėjo atsižvelgti į veiksnius, kurių 1774 m. komanda negalėjo. Naudojant 120 km spindulio skaitmeninį aukščio modelį, žymiai patobulintas žinias apie Schiehallion geologiją ir ypač kompiuterį, 2007 m. ataskaitoje nustatyta, kad vidutinis Žemės tankis yra 5480 ± 250 kg·m−3. Palyginus su šiuolaikiniu skaičiumi - 5,515 kg·m−3, jis patvirtino Maskelyne astronominių stebėjimų tikslumą.  Klausimas: kas pakartojo eksperimentą, kad patikrintų žemės tankumą?
Henris Džeimsas