Kaip dalis arabų pasipriešinimo didėjančiam žydų buvimui Palestinoje, kai kurie arabų lyderiai bandė organizuoti antižydų boikotus nuo 1922 m. Pradinis boikotas draudė bet kokius santykius su bet kokiu žydų valdomu verslu, veikiančiu Mandato Palestinoje. Palestiniečių arabai, "kurie buvo pripažinti pažeidę boikotą... buvo fiziškai užpulti jų brolių ir jų prekėms buvo padarytos žalos", kai palestiniečių arabai Jeruzalėje sukilo riaušes
1929 metais. Po neramumų, kurie paragino visus regiono arabus laikytis jo sąlygų, žydų verslams buvo įvestas dar griežtesnis boikotas. 1933 m. Sirijos ir Palestinos kongreso Arabų vykdomasis komitetas paragino boikotuoti žydų verslus, o 1934 m. Arabų darbo federacija vykdė boikotą ir organizuota žydų verslų piketu. 1936 m. palestiniečių arabai vėl ragino boikotuoti ir grasino smurtu tiems, kurie nesilaikė boikoto. Tačiau šis bojkotas nepavyko, nes žydų teisininkai, gydytojai ir ligoninės buvo pernelyg integruoti į palestiniečių visuomenę.