Užpildykite šią frazę: Norėdamas išplėsti ir sutvirtinti dinastijos kontrolę Centrinėje Azijoje, Kangxi imperatorius asmeniškai vadovavo karinėms kampanijoms prieš Džungarus išorinėje Mongolijoje. Kangsi imperatorius sugebėjo sėkmingai išvaryti Galdan'o įsiveržusias pajėgas iš šių regionų, kurie vėliau buvo įtraukti į imperiją. Galdanas galiausiai žuvo Džungaro-Kingo kare. 1683 m. Qing pajėgos gavo Formoso (Taivano) kapitulaciją iš Zheng Keshuango, Koxingo anūko, kuris užkariavo Taivaną iš olandų kolonistų kaip bazę prieš Qing. Žengui Kešuangui buvo suteiktas titulas "Duke Haicheng" (海澄公) ir jis buvo įtrauktas į Hanų Kinijos Raudonąją aštuonių vėliavų vėliavą, kai persikėlė į Pekiną. Keletas Ming kunigaikščių 1661-1662 m. lydėjo Koxinga į Taivaną, įskaitant Ningjing kunigaikštį Zhu Shugui ir Zhu Yihai sūnų Zhu Honghuan (朱<unk>), kur jie gyveno Tungningos karalystėje. 1683 m. Čingas išsiuntė 17 Mingų kunigaikščių, dar gyvenančių Taivane, atgal į žemyninę Kiniją, kur jie praleido likusį savo gyvenimą tremtyje, nes jų gyvybės buvo išgelbėtos nuo mirties bausmės. Užkariaujant Taivaną, Kangxi pajėgos buvo išlaisvintos, kad galėtų kovoti su Albazinu, tolimiausiu Rusijos carystės rytų postas. Zheng'o buvę kareiviai Taivane, kaip ir rotano skydų kariai, taip pat buvo įtraukti į aštuonias vėliavas ir buvo naudojami Qing
prieš rusus kazakus prie Albazino. 1689 m. Nerčinsko sutartis buvo pirmoji oficiali Kinijos sutartis su Europos valstybe ir beveik du šimtmečius išlaikė sienos taiką. Po Galdano mirties jo pasekėjai, kaip Tibeto budizmo pasekėjai, bandė kontroliuoti kito Dalajlamo pasirinkimą. Kangxi išsiuntė dvi armijas į Lhasą, Tibeto sostinę, ir įkūrė Dalai Lamą, simpatizuojantį Čingams.