Užbaigiu šią frazę: Khalidas vėliau ėmėsi veiksmų prieš daugiausia krikščionių turėjančias arabų gentis ir Sasanijos persų garnizonus Eufrato slėnyje Irake. Abu Bakras paskyrė jį vadovauti musulmonų kariuomenei Sirijoje ir jis vadovavo savo vyrams nekonvenciniame žygiu per ilgą, be vandens Sirijos dykumos ruožą, sustiprindamas savo reputaciją kaip karinio stratego. Po ryžtingų pergalių prieš Bizantiją Ajnadayn (634 m.), Fahl (634 m.),
Damaskas (634-635) ir Jarmukas (636), musulmonai vadovaujami Chalido užkariavo didelę Sirijos dalį. Vėliau jis buvo nuvertintas iš aukščiausio vadovybės dėl įvairių priežasčių, nurodomų tradiciniuose islamo ir šiuolaikiniuose šaltiniuose. Khalidas tęsė tarnybą kaip jo įpėdinio Abu Ubayda ibn al-Jarrah pagrindinis leitenantas Homs ir Alepo apgulose ir Qinnasrin mūšyje, visa tai 637-638, kurie kartu paspartino imperatoriaus Bizantijos karių pasitraukimą iš Sirijos, vadovaujamos imperatoriaus Heraklio. Vėliau Omeras atleido Chalidą iš Kinasrino gubernatoriaus pareigų ir 642 m. mirė Medinoje arba Homse.