Užbaigi šį sakinį: 1569 m. sausio mėn. Seimo derybos dėl vienybės netoli Lenkijos miesto Lublino buvo beprasmiškos. Lietuvos pasiuntiniai abejojo, ar lenkai turi teisę apsigyventi Didžiojoje Kunigaikštystėje ir turėti žemę. Po Mikołaj Radziwiłł išvykimo iš Lublino 1569 m. kovo 1 d. Zygmuntas paskelbė apie tuometinių Lietuvos Podlachijos, Volynijos, Podolijos ir Kijevo provincijų įkūrimą į Lenkiją, su dideliu vietos Rutenijos (Ukrainos) gentrybės pritarimu. Šie istoriniai regionai, kurie kadaise priklausė Kijevo Rusijai, buvo ginčijami tarp Lietuvos ir Rusijos. Tačiau Rutenijos kilmingieji norėjo išnaudoti politinį ar ekonominį potencialą, kurį pasiūlė Lenkijos sfera, ir sutiko su sąlygomis. Anksčiau, 1349 m. buvo panaikinta Rutenijos karalystė arba "Ukraina", kai Lenkija ir Lietuva suskirstė dabartinę Ukrainą po
Galicijos ir Volinijos karai. Dabar, pagal Lublino sąjungą, visos Ukrainos ir Rutenijos teritorijos, kurios buvo svetimos lenkų tautai kultūroje, papročiuose, religijoje ir kalba, būtų prijungtos prie katalikų Lenkijos. Vėliau vyko stiprus vakarietizavimas ir polonizavimas, įskaitant būsimam karaliui Sigismundui III slapta vykdomą Ukrainos Rytų ortodoksų bažnyčios suvaržymą. Rutenija liko Lenkijos valdžioje iki kazakų sukilimų prieš Lenkijos viešpatavimą ir Lenkijos padalijimo, kai Ukrainą aneksavo Rusijos imperija.