1944 m. Vokietijos Rytų fronto padėtis tapo beviltiška. Adolfas Hitleris, asmeniškai perėmęs daug pareigų OKW ir OKH, įsakė "ne žingsnio atgal" politiką bandant sustabdyti sovietų puolimus, kurių nebegalima sulaikyti atviromis mūšiais. Po šios politikos keli miestai buvo paskelbti "Festungen" ("Tvirtinėjomis") ir turėjo būti laikomi Vokietijos kariuomenės bet kokia kaina, net jei buvo apsupti ir be vilties nutraukti apsiaustą. Tokios politikos pavyzdžiai buvo "Festung Stalingrad" ir
Kijevo tvirtovė.