Astronomai visus elementus, sunkesnius už heliją, vadina "metalais" ir cheminę šių elementų koncentraciją žvaigždėje vadina jo metalingumu. Žvaigždės metalingumas gali paveikti laiką, kurį žvaigždė sudegina savo degalus, ir kontroliuoti magnetinių laukų formavimąsi, kuris turi įtakos jos žvaigždinio vėjo stiprumui. Vyresnės II grupės žvaigždės turi žymiai mažiau metalingumo nei jaunesnės I grupės žvaigždės dėl molekulinių debesų, iš kurių jos susidaro, sudėties. Laikui bėgant tokios debesys tampa vis labiau praturtintos sunkesniais elementais, nes senesnės žvaigždės miršta ir praranda dalį savo atmosferos.
tampa vis labiau praturtinta sunkiųjų elementų