Paskutinėje pastatoje sustabdyti Jungtinių Valstijų kampaniją užimti Filipinus, Japonijos karinis jūrų laivynas atsakė "Shō-Gō" 1 - trijų pusių ataka, kuria siekiama sunaikinti Amerikos amfibijų pajėgas Leyte įlankoje. Pagal planą viceadmirolas Jisaburo Ozavas turėjo panaudoti išlikusius Japonijos lėktuvnešus kaip ėsdinį, kad išstumtų JAV lėktuvnešus iš TF 38 nuo Filipinų prieplaukų, leidžiant Imperatoriškosios Japonijos admirolams Takeo Kuritai, Kiyohide Shimai ir Shōji Nishimurai per San Bernardino sąsiaurį ir Surigao sąsiaurį perkelti paviršines pajėgas, kur jie susitiks ir užpuls JAV prieplaukas. "Iowa" lydėjo TF 38 per atakas prieš Japonijos Centrines pajėgas, vadovaujamas admirolo Kuritos, kai ji plaukė per Sibujan jūrą link San Bernardino sąsiaurio. Remiantis šių atakų rezultatais ir akivaizdžiu Japonijos Centrinės pajėgų atsitraukimu, admirolis Williamas "Bull" Halsey manė, kad šios pajėgos buvo sunaikintos kaip veiksminga kovinė grupė; dėl to "Iowa" su TF 38 persekiojo Japonijos Šiaurės pajėgas prie Engaño kyšulio Luzone. 1944 m. spalio 25 d., kai Šiaurės pajėgų laivai buvo beveik "Iowa" ginklų apimtyje, buvo pranešta, kad Japonijos centrinės pajėgos užpuolė Amerikos palydovų vežėjų grupę prie Samar. Ši grėsmė amerikiečių prieplaukams privertė TF 38 pakeisti kursą ir palaikyti pažeidžiamą palydovų laivyną, tačiau 7-ojo flotilės žiaurus pasipriešinimas Samar mūšyje jau paskatino japonus pasitraukti ir "Iowa" buvo uždrausta veikti paviršiuje. Po Leyte įlankos mūšio
, "Iowa" išliko vandenyse prie Filipinų, stebint vežėjus per smūgius prieš Luzoną ir Formosą. 1944 m. gruodžio pabaigoje jis išplaukė į vakarų pakrantę.