Apibendrinti straipsnį:  Australijoje buvo pastebėta, kaip iš debesies pakilo žaibo spindulys, o paskui sugrįžo ir smogė į žemę. Nuotrauką virš Džibro Australijoje nufotografavo ne tarnyboje dirbantis avarinių tarnybų pareigūnas, kuris šį reiškinį pavadino "perspinčiuosiomis žaibomis". Galimas žaibo sukibimas į viršų, tačiau tai labai retas atvejis - dabartiniai skaičiavimai rodo, kad mažiau nei vienas procentas žaibo smūgių vyksta "aukščiau" kryptimi. Ir audrų medžiotojas Danas Robinsonas mano, kad "sukalas" yra tik perspektyvos triukas, pagrįstas tuo, iš kur žiūrovas stovi, tai reiškia, kad jis atrodo pakilęs ir sukasi, nors taip nėra. Šis vaizdas buvo nufotografuotas virš Džibro Australijoje, skubios pagalbos tarnybos pareigūno Skoto Murrėjaus, kuris šį reiškinį pavadino "sukais žiediniu žaibu". Į viršų griaunantis žaibo srautas yra labai retas - pagal skaičiavimus, mažiau nei 1% žaibo srauto vyksta "aukščiau". Tačiau audrų medžiotojas Danas Robinsonas sakė, kad apšvietimas gali būti perspektyvos triukas, pagrįstas tuo, kur žiūrovas stovi, tai reiškia, kad atrodo, kad žiedas, kai jis nėra. "Aplinkos žaibo" vaizdą nufotografavo Scott Murray ir atrodo, kad žaibo spindulys iššoko ir pakilo iš debesies, prieš sukibdamas į Žemę. Paprastai žaibas matomas iš tolo arba iš šono, ir retai galima užfiksuoti vaizdą beveik tiesiai po varžtu. Dėl to jis gali iškreipti savo požiūrį. Visų pirma, jei varžtas keliauja tiesiai į žiūrovą - todėl jie beveik žiūri į varžto ilgį - tai gali sukelti įspūdį, kad jis yra išlenktas dėl savo dvigubo pobūdžio. Yra atvejų, kai žaibo spinduliai sukuria pilną ratą, bet tai taip pat yra akies triukas. Žaibo atsiradimą lemia elektrostatinės spinduliuotės susikaupimas debesyse. Kai jie formuojasi, oras veikia kaip izolatorius tarp teigiamų ir neigiamų krūvių debesyje ir tarp debesų ir žemės. Į viršų žaibo paprastai sukelia ankstesnis žiburys, judantis iš debesies į Žemę, ir tai reiškia, kad žiburys juda iš žemės į debesis. Tai...
Nuotrauką nufotografavo greitosios pagalbos tarnybos pareigūnas Scottas Murray, kuris šį reiškinį pavadino "pertraukiančiu žaibu". Žaibo smūgis palieka debesų viršūnę ir grįžta atgal į Žemę. Žaibo atsiranda, kai teigiami ir neigiami krūvai kaupiasi debesyje iki tokio lygio, kai vienas šokinėja į kitą. Dėl to buvo pastebėta, kad žaibo smūgis smūgia į žemę iš debesų ir atvirkščiai, ir gali judėti tarp debesų.