1885 m. Vilhelmas Roux pašalino medulinės plokštės dalį iš embrioninės vištos ir keletą dienų laikė ją šiltame druskos tirpale, nustatydamas audinių auginimo principą. Rossas Granvilis Harrisonas, dirbęs Džono Hopkinso medicinos mokykloje, o po to - Jelės universitete, 1907-1910 m. paskelbė savo eksperimentų rezultatus, nustatydamas audinių auginimo metodiką. Ląstelės auginimo metodai buvo žymiai pažengę 1940-1950 m., kad būtų galima paremti tyrimams virusų biologijoje. Ląstelės auginimo metodai leido gaminti išvalytus ląstelių preparatus vakcinų gamybai. Poliovirusinė vakcina, kurią sukūrė Jonas Salkmanas, buvo viena iš embrioninės vištos medulinės plokštės dalių, ir ji buvo laikoma šiltame druskos tirpale keletą dienų, nustatydama audinių auginimo principą.
1940-ieji ir 1950-ieji