1930 m. buvo prancūzų kolonizacijos Šiaurės Afrikoje viršūnė, dėl kurios Prancūzija švenčia Alžyro prancūzų užkariavimo šimtmetį
, organizuodamas eucharistinį kongresą Tunise. Šį kartą milijonai europiečių įsiveržė į sostinę ir, apsirengę kryžiuočių kovotojais, nuėjo į Šv. Liucjano katedrą, kuri pažemino ir sukėlė pasipiktinimą žmonėms, protestuojantiems prieš tai, ką jie laikė krikščionijos pažeistu islamo žemę. Protestuotojai, smarkiai nuslopinti, buvo iškelti į teismą, o kai kurie iš jų turėjo Bourguiba advokatą, nes jis nedalyvavo renginyje. Jis taip pat išliko neutralus, kai Taharas Haddadas buvo atleistas iš notaro pareigų. Tuo metu jis įvertino, kad pagrindiniai tikslai yra politiniai, o kitos visuomenės problemos yra antrinės, pabrėždamas Tuniso asmenybę ir tapatybę, kurią reikėjo patvirtinti, pareiškęs: "Būkime tai, kas esame, prieš tapdami tuo, ką norime".