1941 m. balandžio 6 d. Vokietija, Italija, Vengrija ir Bulgarija įsiveržė į Jugoslaviją, o Luftwaffe bombardavo Belgradą.
3 dienas žudė 17000 žmonių. 1941 m. balandžio 13 d. Belgradą užėmė vokiečių pajėgos, o po keturių dienų, 1941 m. balandžio 17 d., Karališkosios Jugoslavijos armija besąlygiškai pasidavė. Karalius Petras II, vadovaudamasis patarimu ir turėdamas sunkią širdį, paliko šalį, kad gautų sąjungininkų paramą. Jis buvo sveikintas kaip didvyris, kuris išdrįso priešintis Hitlerui. Karališkoji Jugoslavijos vyriausybė, vienintelė teisėta Jugoslavijos institucija, toliau dirbo Londone. Tada okupacinės Ašies valstybės padalino Jugoslaviją. Vakarų šalies dalys kartu su Bosnija ir Hercegovina buvo paverstos nacių marionetine valstybe, vadinama Nepriklausoma Kroatijos valstybe (NDH) ir valdoma Ustashų. Didžiąją dalį šiuolaikinės Serbijos teritorijos okupavo Vokietijos armija ir valdė Vokietijos karinė administracija Serbijoje. Valdoma teritorija buvo vadinama Serbija arba Serbijos karinio vadas, ir, be vokiečių karinių administratorių, ji taip pat buvo valdomas Serbijos marionetinės vyriausybės pirma pagal Milan Aćimović ir tada Serbijos armijos generolas Milan Nedić. Šiaurines teritorijas aneksavo Vengrija, o rytines ir pietines - Bulgarija. Kosovo ir Metohija daugiausia buvo aneksuota Albanijos, kuri buvo remiama fašistinės Italijos. Juodkalnija taip pat neteko teritorijų Albanijai ir buvo okupuota Italijos kariuomenės. Slovėnija buvo padalyta tarp Vokietijos ir Italijos, kurios taip pat užėmė salas Adriatikos jūroje.