Parašykite šio skyriaus tęsinį - Pirmojo Fitna metu
, Kalifas Ali (r. 656 <unk> 661) paskyrė Muhammadą ibn Abi Bakrą Egipto gubernatoriumi, tačiau Amras vadovavo invazijai 658 m. vasarą, kuri nugalėjo Ibn Abi Bakrą ir užsitikrino šalį Umayyams. Vėliau Amras tarnavo gubernatoriumi iki savo mirties 664 metais. Nuo 667/8 iki 682 m. provinciją valdė kitas karingas pro-Umayyad partizanas Maslama ibn Mukhallad al-Ansari. Antrosios fitnos metu Ibn al-Zubayr gavo Charijitai Egipto ir siuntė savo gubernatorius, Abd al-Rahman ibn Utba al-Fihri, į provinciją. Charižitų remiamas Zubayridų režimas buvo labai nepopuliarus vietos arabų, kurie kreipėsi į Umayyadų kalifą Marwaną I (r. 684<unk>685) dėl pagalbos. 684 m. gruodį Marvanas įsiveržė į Egiptą ir gana lengvai jį užkariavo. Marvanas į gubernatorius paskyrė savo sūnų Abd al-Aziz. Pasikliaudamas savo glaudžiais ryšiais su "jundu", Abd al-Aziz valdė šalį 20 metų, turėdamas didelę autonomiją ir valdydamas kaip "de facto" vicekaras. Abd al-Aziz taip pat prižiūrėjo musulmonų Šiaurės Afrikos užkariavimo užbaigimą. Jis paskyrė Musa ibn Nusayrą Ifriqiya gubernatoriumi. Abd al-Aziz tikėjosi, kad jo paveldėtoju taps jo sūnus, tačiau kai jis mirė, kalifas Abd al-Malik ibn Marwan (685 <unk> 695) siuntė savo sūnų Abdallahą kaip gubernatorių, norėdamas atkurti kontrolę ir užkirsti kelią šaliai tapti paveldima domene.