Mihail Kogălniceanu, Nicolae Bălcescu ir kiti 1848 m. revoliucijų vadovai Moldavijoje ir Valachijoje pareikalavo valstiečių emancipacijos ir dviejų kunigaikščių sąjungos, tačiau Rusijos ir Osmanų kariuomenės sutriuškino jų sukilimą. Valachijos revoliucionieriai pirmieji nacionaline vėliava priėmė mėlyną, geltoną ir raudoną trikvairę. Transilvanijoje dauguma rumunų palaikė imperatoriškąją vyriausybę prieš
Vengrų revoliucionieriai po parlamento priėmimo priėmė įstatymą dėl Transilvanijos ir Vengrijos sąjungos. Vyskupas Andrei Šaguna pasiūlė Habsburgų monarchijos rumunų suvienijimą į atskirą kunigaikštystę, tačiau centrinė vyriausybė atsisakė pakeisti vidaus sienas.