Patikrinkite žemiau pateiktą eilutę ir atsakykite į klausimą, pateiktą toje pačioje kalba, kaip ir eilutė:  Tolesnę algebros plėtrą Al-Karaji padarė savo disertacijoje al-Fakhri, kur jis išplėtė metodiką, kad įtrauktų nepažįstamų dydžių vienetų ir vienetų šaknis. Kažkas panašaus į įrodymą matematinės indukcijos būdu yra knygoje, kurią apie 1000 m. e. m. parašė Al-Karaji, kuris ją naudojo binomijos teoremos, Paskalo trikampio ir integralinių kubų sumos įrodymui. Matematikos istorikas F. Woepcke'as pagyrė al-Karaji'į kaip "pirmąjį, įvedusį algebrinės skaičiavimo teoriją". Taip pat 10-ajame amžiuje Abul Wafa išvertė Diofanto darbus į arabų kalbą. Ibn al-Haythamas buvo pirmasis matematikas, kuris išvedė ketvirtosios galios sumos formulę, naudodamas metodą, kuris yra lengvai apibendrinamas nustatant bet kurios integralios galios sumos bendrą formulę. Jis atliko integraciją, kad surastų paraboloido tūris, ir sugebėjo apibendrinti savo rezultatą daugiažodžių integralams iki ketvirto laipsnio. Taigi jis buvo artimas tam, kad rastų bendrąją polinomių integralų formulę, tačiau jam nebuvo rūpi polinomai, kurių dydis didesnis nei ketvirtas laipsnis. XI a. pabaigoje Omaras Khayyamas parašė knygą "Euklido sunkumų diskusijos", kurioje jis kalbėjo apie tai, ką jis laikė Euklido elementų trūkumais, ypač lygiagrečių postulato. Jis taip pat pirmasis rado bendrą geometrinį kubinių lygtinių sprendimą. Jis taip pat turėjo didelę įtaką kalendoriaus reformai. XIII amžiuje Nasir al-Din Tusi (Nasireddin) padarė pažangą sferinės trigonometrijos srityje. Jis taip pat parašė įtakingą darbą apie Euklido paralelės postulatą. XV amžiuje Ghiyath al-Kashi apskaičiavo π vertę iki 16-osios dešimtainės vietos. Kashi taip pat turėjo algoritmą n-to šaknų apskaičiavimui, kuris buvo ypatingas metodų atvejis, kurį po daugelio šimtmečių pateikė Ruffini ir Horner.  Klausimas: Kas 10-ajame amžiuje išvertė Diofanto kūrinį į arabų kalbą?
Abul Wafa