Trijus trijus triukšmingus liberalinės valdžios metus (1820-23 m.) pažymėjo įvairūs absolutistiniai sąmokslai. 1822 m. Veronos kongresas priešiškai žiūrėjo į liberalinę vyriausybę, kuri Europos valstybės vadovams pernelyg priminė Prancūzijos revoliucijos vyriausybes, ir Prancūzijai buvo suteikta teisė įsikišti. Prancūzija sunaikino liberalinę vyriausybę masine jėga vadinamame "Šimtas tūkstančių šv. Liudviko sūnų"
" ekspedicija, ir Ferdinandas buvo atkurtas kaip absoliutus monarchas 1823 m. Ispanijoje tai buvo antrojo buržuazinės revoliucijos pabaiga.