Tačiau Grenzeriai pirmiausia buvo šaudymo kariai ir buvo manoma, kad jie ne taip gerai atlieka linijinės pėstininkų vaidmenį, kaip reguliarūs pulkai. Todėl daugelis Austrijos kariuomenės vadovų jų nelabai gerbė. Po maišto 1800 metais jų skaičius sumažėjo nuo 57000 iki vos 13000. Nepaisant to, Grencų pėstininkų pajėgos nuolat gerai veikė mūšyje, ypač Marengo.
ir Austerlico, užsidirbdami prancūzų pagarbą. Napoleonas jų labai gerbė ir laikė geriausiais kariais visoje Austrijos kariuomenėje. Po Austrijos pralaimėjimo Penktosios koalicijos kare 1809 m. Jis nedvejodamas panaudojo Grenco pėstininkus. Šenbruno sutartimi Austrija buvo priversta atsisakyti teritorijos karinėje pasienyje, o 1-asis, 2-asis, 3-asis, 4-asis, 10-asis ir 11-asis Grenco pėstininkų pulkai tapo Prancūzijos kariais. Jie kovojo už Napoleoną iki jo pralaimėjimo ir atsistatydinimo 1814 metais.