"Tai parodė, kad, užuot sukūrusi šiuolaikinę Kinijos valdymo sistemą, vyriausybė vis dar pasikliavo ad hoc dekretų, įsakymų ir asmeninių ryšių komplektu", - rašė Džonsonas. "Šios atsakomybės sistemos pavyzdys buvo demonstruojamas, kaip buvo elgiamasi su protestuotojais, keliaujančiais į Pekiną per pirmuosius persekiojimo metus. Po to, kai 1999 m. prasidėjo šimtų Falun Gong praktikuotojų persekiojimas, 610 biurai kasdien keliavo į Tianan aikštę ar į kiekvieną rajono biurus, kad pateiktų peticijas. Pagal šią sistemą vietos pareigūnai buvo laikomi atsakingais už visus su Falun Gong susijusius įvykius, kurie buvo jų jurisdikcijoje, ir regionams ir pareigūnams, kurie nepakankamai persekioja Falun Gong praktikuotojus, buvo įvestos baudžiamosios baudos. Vietos valdžios pareigūnai, kurie nenorėjo mokėti baudų ar baudžiami už neteisėtus protestuotojus, buvo įkalbinti juos už tai, kad jie niekada negalėjo mokėti baudų ar baudžiami už tai,
žodžiu susitikimuose