Didžioji katalikų Prancūzija, susivienijusi į Katalikų sąjungą, atsisakė pripažinti protestantų monarchą ir vietoj to pripažino Henriko IV dėdę, Karolį, Kardinalą de Burboną, teisėtu karaliumi, ir pilietinis karas tęsėsi. Henrikas laimėjo lemiamą pergalę prie Ivry
1590 m. kovo 14 d. ir po kardinolio mirties tais pačiais metais Lygos pajėgos neturėjo akivaizdžių katalikų kandidatų į sostą ir suskirstė į įvairias frakcijas. Vis dėlto protestantiškasis Henrikas IV negalėjo užimti katalikų tvirtovės Paryžiaus ar ryžtingai nugalėti savo priešų, dabar remiamų ispanų. 1593 m. jis vėl atsivertė į katalikybę - jis, kaip sakoma, pasakė: "Paryžius yra vertas Mišių" - ir 1589 m. vasario 27 d. buvo karūnuotas karaliumi Šartro katedroje.