1895 m. Wilhelm Roentgenas atrado rentgeno spindulių egzistavimą, nors jų sukūrimo mechanizmas dar nebuvo suprantamas. 1896 m. Henri Becquerel atrado, kad urano druskos spinduliuoja spindulius, kurie savo prasiskverbiančia galia primena rentgeno spindulius. Jis įrodė, kad šis spinduliuotė, skirtingai nei fosforescencija, nepriklauso nuo išorinio energijos šaltinio, bet atrodė, kad atsiranda spontaniškai iš paties urano. Paveikta šių dviejų svarbių atradimų, Curie nusprendė pažvelgti į urano spindulius kaip įmanomą tyrimo sritį disertacijai. Ji naudojo novatorišką metodą, kad ištirtų mėginius. Penkiolika metų anksčiau jos vyras ir jo brolis sukūrė elektrometro versiją, jautrią elektros matavimui. Pasinaudojusi vyro elektrometru, ji atrado, kad urano druskos spinduliai sukelia nematomus spindulius, kurie sukelia orą.
Urano junginių aktyvumas priklausė tik nuo turimo urano kiekio