Rašykite šio skyriaus tęsinį - Khapoya apibūdina skirtumus, susijusius su britų ir prancūzų kolonijų nepriklausomybės įgijimu. Didžioji Britanija siekė palaipsniui perkelti valdžią. Prancūzų asimilacijos politika sulaukė tam tikro pasipiktinimo, ypač Šiaurės Afrikoje. Shillingtonas apibūdina 1956 m. kovo mėn. Maroko ir Tuniso nepriklausomybės suteikimą, kad būtų galima sutelkti dėmesį į Alžyrą, kur buvo ilgas (1954-1962 m.)
) ir kruviną ginkluotą kovą dėl nepriklausomybės. Khapoya rašo, kad kai 1958 m. prezidentas de Gaulle'as surengė referendumą savo Afrikos kolonijose dėl šio klausimo, tik Gvinėja balsavo už visišką nepriklausomybę. Vis dėlto 1959 metais Prancūzija pakeitė konstituciją, kad kitos kolonijos galėtų tai daryti.