1812 m. gruodžio 4 d. jis buvo paaukštintas į general de division ir buvo paskirtas vadovauti Grande Armée 1-ojo kavalerijos korpuso 1-ojo kurizerių divizijai, kurią vadovavo visuose pagrindiniuose 1813 m. Saksonijos kampanijos mūšiuose (pvz.,
gegužės 2 d. ir Bautzen gegužės 21 d.). Jau patvirtintas kaip imperijos baronas, jam buvo suteikta dotacija, 1813 m. gegužės 14 d. jis buvo paskirtas garbės legiono vadu. Rugpjūčio 26 d. Drezdeno mūšyje jis vadovavo keliems stipriems užpuolimams, sulaužė 12 priešo pėstininkų būrių, paėmė 6000 belaisvių ir padėjo priversti didelę priešo pajėgas, grasinančias prancūzų armijai, pasitraukti atgal į Bohemijos kalnus. Po to jis kovojo Leipcigo mūšyje spalio 16-19 dienomis, kur jis davė naujų savo drąsos įrodymų - Hanau, kur jis palaikė daugiausiai tvarkingą atsitraukimą ir tik keli vyrai nuramino bauginantį didelį kavalerijos korpusą. Lapkritį jis buvo paskirtas vadovauti 2 kavalerijos korpusui Grande Armée vietoj Sébastiani.