1971 m. Izraelio vyriausybė ėmėsi plataus masto perkėlimo, siekdama kontroliuoti pabėgėlių populiaciją ir užkirsti kelią kovotojams. Idėja buvo perkelti pabėgėlius į geresnius būstus, kad stovyklų teritorijos galėtų būti pertvarkytos ir patobulintos. Planas buvo 9 perkėlimo schemų dalis Gazos Ruože, netoliese esančios al-Shati stovyklos dalys buvo buldozeriais išardytos, o šeiko Radvanoje buvo pradėtas būsto projektas. Iš pradžių pabėgėlių migracija į Šeichą Radvaną buvo neprivaloma, nes Izraelio valdžios institucijos sugriovė daugiau nei 2000 prieglaudų stovyklose, kad "saugumo sumetimais" išplėstų kelius, ir atsisakė leidimų gyventojams atstatyti savo namus. Apie 8 tūkst. pabėgėlių persikėlė į šeiko Radvano būstus. Jungtinių Tautų pagalbos ir darbų agentūra ir Palestinos išlaisvinimo organizacija garsiai priešinosi Izraelio veiksmui, sakydami, kad tai buvo priverstinis persikėlimas. Po Pirmos Intifados pradžios
Sheikh Radwan buvo labiausiai aktyvi teritorija Gazos Ruože.