Patikrinkite žemiau pateiktą eilutę ir atsakykite į klausimą, pateiktą toje pačioje kalba, kaip ir eilutė:  Kelionė: prarandant laivą, buvo apleisti transkontinentaliniai planai, o dėmesys buvo nukreiptas į išgyvenimą. Šakletonas dabar norėjo, kad įgula žygiuotų į vakarus, į vieną ar kitą iš kelių galimų vietų. Pirmoji jo mintis buvo apie Paulet salą, kur jis žinojo, kad yra būstinė, kurioje yra didelis maisto sandėlis, nes jis užsakė jį prieš 12 metų, organizuodamas pagalbą Otto Nordenskjöld'o įstrigusiam švedų ekspedicijai. Kitos galimybės buvo Snow Hill sala, kuri buvo Nordenskiöld žiemos kvartalų ir kuris buvo manoma, kad turi atsargų avarinės atsargos, arba Robertson sala. Šakletonas tikėjo, kad iš vienos iš šių salų jie galės pasiekti Grahamo žemę ir ją perplaukti, taip pat pasiekti banginių medžioklės postus Vilhelminos įlankoje. Jis apskaičiavo, kad tą dieną, kai "Endurance" buvo apleista, jie buvo 557 km nuo Paulet salos. Worsley apskaičiavo, kad atstumas iki Snow Hill salos yra 500 kilometrų, o iki Wilhelmina įlankos dar 190 kilometrų. Jis manė, kad žygis yra pernelyg pavojingas; jie turėtų palaukti, kol ledas neša juos į atvirą vandenį, o tada pabėgti valtimis. Šakltonas jį atmetė. Prieš pradedant žygį, Šakltonas įsakė nušauti silpniausius gyvūnus, įskaitant dailidžio Harry McNish katę, poną Čipį, ir šuniuką, kuris tapo chirurgo Maklino augintiniu. 1915 m. spalio 30 d. kompanija išplaukė su dviem laivų gelbėjimosi valtimis, nešamais ant šuniukų. Problemos greitai kilo, nes jūrų ledo būklė aplink juos pablogėjo. Pasak H. Hurley, paviršius tapo "laberintu iš kalvų ir kalvų", iš kurių vos vienas kvadratinis metras buvo sklandus. Per tris dienas partijai pavyko nuvažiuoti vos 3 km, o lapkričio 1 d. Šakltonas atsisakė žygio. Jie pavadino "Ocean Camp" plokščią ir tvirtai atrodančią plokštumą, kurioje baigėsi jų nutrauktas žygis, ir atsisėdo laukti. Grupės toliau lankėsi "Endurance" laivuose, kurie vis dar buvo...  Klausimas: Kada laivas pagaliau nuskendo po ledu?
Lapkričio 21 d.