Per Pirmąjį pasaulinį karą Manginas iš divizijos komandos tapo Dešimtos armijos komanduoju antroje Marnos mūšyje, vadovaudamas tiek prancūzų, tiek Amerikos kariuomenei. Pavadinamas "Kalbinu" dėl savo "la guerre à outrance" (visapusiško karo) ir tikėjimo Šiaurės Afrikos Tirailleur tinkamumu atakuoti, Prancūzijos kariuomenėje neabejojo, kad Manginas buvo bebaimis. Skirtingai nuo daugelio prancūzų generolių, kurie lankėsi ne fronte, Manginas buvo nušautas į krūtinę, ragindamas savo vyrus tolesniems išpuoliams per Antrąjį Šampanės mūšį, nors jis grįžo į pareigas po dešimties dienų. Per tą karą Manginas laimėjo svarbias pergalės Šarlero mūšyje
1914 m. ir 1916 m. Verdano mūšyje, tačiau jo reputacija nukentėjo po pražūtingo Nivelle puolimas (1917 m. balandžio 16 d. - gegužės 9 d.). Tai iš dalies buvo dėl to, kad Manginas buvo vienas iš nedaugelio aukštų Prancūzijos pareigūnų, kurie palaikė "Nivelle" strategiją.