1943 m. Munkas ir Sverdrupas pradėjo ieškoti būdo, kaip nuspėti vandenyno paviršiaus bangų aukštį. sąjungininkai ruošėsi išsilaipinti Šiaurės Afrikoje
, kur dvi iš trijų dienų bangos yra virš šešių pėdų. Kai bangos pasiekė tokį aukštį, buvo sustabdyta praktiška nusileidimo paplūdimiuose, nes tai buvo pavojinga žmonėms ir nusileidimo laivams. Munkas ir Sverdrupas atrado empirinį dėsnį, kuris bangų aukštį ir periodą siejo su vėjo greičiu ir trukme bei atstumu, kuriuo jis pučia. Šis metodas buvo pritaikytas Ramiojo vandenyno karo arenoje ir Normandijos invazijoje.