1914 m. jis prisijungė prie Lenkijos legiono šaulių padalinio ir paaukojo Zembrzyce savo dvarą sužeistų kareivių atkūrimui. Būtent tuo metu jis įvardijo "Zyndram" (varnas) kaip savo antrąjį vardą. Iš pradžių jis kovojo kapitono Zbigniewo Dunino-Vasowiczo vadovaujant, o vėliau dirbo Lenkijos legiono štabo būstinėje. 1915 m. jis buvo perkeltas į tuometinio pulkininko leitenanto Edvardo Rydz-Śmigly komandą.
Jastków, Kostiuchnówka ir dar keli. 1916 m. jis susirgo tifu. Nors pasveikė, tačiau dėl to jis nebeaktyviai dalyvavo kare, todėl 1917 m. grįžo į Krakovą ir pradėjo organizuoti karinį muziejų. 1918 m. jis buvo paaukštintas į kapitoną, dirbo 2-osios šaulių divizijos propagandos skyriuje ir dėstė kariniame geografiniame institute. Jis tarnavo iki 1922 m., kai buvo perkeltas į rezervą.