Užbaigti šią frazę: Furet tada iš naujo išnagrinėjo revoliuciją iš 20-ojo amžiaus totalitarizmo perspektyvos, kurią parodė Adolfas Hitleris ir Josifas Stalinas. Jo knyga "Penser la Révolution Française" (1978 m.), išversta kaip "Interpreting the French Revolution" (1981 m.), buvo proveržinė knyga, paskatinusi daugelį intelektualų iš naujo įvertinti bolševizmą ir revoliuciją kaip iš prigimties totalitarinę ir antidemokratinę. Žvelgdamas į šiuolaikinį Prancūzijos komunizmą, jis pabrėžė glaudų panašumą tarp 1960-ųjų ir 1790-ųjų, kai abu palankiai vertino nelanksmingą ir įprastą ideologinį diskursą partijų ląstelėse, kuriose sprendimai buvo priimti vieningai manipuliuojamoje tiesioginėje demokratijoje. Furet toliau teigė, kad daugelio prancūzų intelektualų kraštutinių kairiųjų populiarumas pats buvo jų atsidavimo revoliucijos idealiams rezultatas. Furetas pradėjo įsivaizduoti revoliuciją ne tiek kaip socialinio ir klasinio konflikto rezultatą, kiek kaip konfliktą dėl egalitarinių ir demokratinių idėjų prasmės ir taikymo. Jis matė revoliucinę Prancūziją kaip ideologiškai esantį tarp dviejų revoliucijų, būtent pirmoji - 1789 m. prasidėjusios egalitarinės revoliucijos, o antroji - autoritarinio perversmo, kuris 1799 m. sukėlė Napoleono imperiją. Revoliucijos egalitarinę kilmę imperija nepanaikino ir ji buvo atgaivinta
1830 m., 1848 m. revoliucija ir 1871 m. Paryžiaus komuna.