1944 m. pabaigoje, po perversmo prieš šalies diktatorių, Bozas grįžo į Rumuniją, kur jis įkūrė prancūzų kalbos dienoraštį "L'Information Internationale". Jis buvo nepriklausomo kairiųjų savaitinio leidinio "Democrația" redaktoris, poezijos buvo skelbiamos komunistų jaunimo žurnale "Scînteia Tineretului", tuo pačiu metu jis dirbo redaktoru dienraštyje "Finanțe și Industrie" ir Rumunijos spaudos informacijos agentūros (ARIP) korespondentu. 1945 m. jis išleido knygą apie karo laikų Prancūziją "Franța, 1938<unk>1944", kurią tuo metu Petru Comarnescu apibūdino kaip vieną iš "knygų, kurios taip turtingai suteikia mums visišką supratimą apie civilizacijas, kurios formuos rytojaus pasaulį". Tai lygiai vienoje dalyje - prisiminimai, istorinis pasakojimas ir reportažas su spalvingomis detalėmis. Pirmoje dalyje aptariamas 1938-1940 m. Paryžius, Prancūzijos mūšis ir pasipriešinimo pradžia. Antroje dalyje, kuri prasideda
Operacija "Prekiltis", jis apibūdina savo areštą, su jos parašytu skyriumi apie jo žmonos sulaikymą. Jis apibūdina prancūzus abiejose konflikto pusėse ir baigiasi 1944 m. Išlaisvinimu. Jis pelnė "Revista Fundațiilor Regale" literatūros kronikininko pagarbą, kuris pažymėjo "priklausomybę prancūzų dvasiai" ir "gyvius ir įkvepiančius" "Maquis figūrų" vaizdus. Bozas taip pat išvertė Žano Brulerio knygą "Le Silence de la mer" ("Jūros tyla"). Jo įžanga nagrinėja Prancūzijos rašytojų pasirinkimą tarp pasipriešinimo ir bendradarbiavimo karo metu.