Tokią sąjungą galėjo atrodyti akivaizdus pasirinkimas: mongolai jau buvo simpatiški krikščionybei, atsižvelgiant į tai, kad daug įtakingų nestorijų krikščionių buvo mongolų korte. Frankai (Vakarų europiečiai ir Levanto kryžiaus valstybių gyventojai) buvo atviri idėjai gauti paramą iš Rytų, iš dalies dėl senos mitinės legendos apie kunigą Joną, Rytų karalių magiškame karalystėje, kuris vieną dieną ateis padėti kryžiaus žydai Šventojoje žemėje. Frankai ir mongolų karaliai krikščioniškame krikščionybėje jau buvo įsitikinę. Tačiau, nepaisant daugelio krikščioniškų žinučių, daugelio dovanų ir dovanų, dauguma musulmonų jau buvo linkę į krikščionybę, atsižvelgiant į tai, kad mongolų karalius jau buvo įstrigę į krikščionybę. Kai kurie musulmonai po 1220 m. ėmėsi pasikliauti tik su antikruziniais karaliumi, bet po to, kai kurie musulmonai ėmėsi pasikliauti tik į krikščionybę, jie niekada nesugebėjo.
mongolų