1846 m. birželį buvo išrinktas naujas popiežius, kuris buvo įkūręs Romos Kvirinalio rūmuose. Naujasis popiežius per rinkimų procesą kruopščiai vengė prisiimti įsipareigojimus bet kuriai konkrečiai frakcijai ir turėjo plačią liberalią reputaciją, pagrįstą jo, kaip Spoleto arkivyskupo, įrašu. Tie, kurie norėjo tikėti, manė, kad jis simpatizuoja reformistinei politikai, o tai paskatino Florencijos demokratus sustiprinti savo veiklą. 1846 m. pabaigoje buvo surengta paraiška, kad Giuseppe Garibaldi būtų galima pasiūlyti garbės kardą. Dėka jo pasiekimų
Lotynų Amerikoje Garibaldi jau buvo ikoniška figūra tiems, kurie drįso svajoti apie Italijos nepriklausomybę. Mordini buvo suteikta garbė pristatyti kardą "Generolui", kai jis grįžo į Italiją. 1847 m. Pirmuosiuose mėnesiais Mordini buvo vienas iš daugybės Florencijos gatvių protestų organizatorių, norinčių paskatinti didįjį kunigaikštį priimti "liberalias" reformas Toskanoje. Kaip advokatas, jis taip pat dažnai dalyvavo teismo posėdžiuose, atstovaudamas sulaikytus protestuotojus. 1847 m. jis dalyvavo slaptose Florencijos revoliucinio komiteto ("Comitato rivoluzionario fiorentino") susitikimuose, kuriuos palaikė jo vis įtakingesnis draugas Ferdinando Bartolommei. 1847 m. rugsėjo mėn. Didysis kunigaikštis buvo įtikintas įsteigti Nacionalinę gvardiją ("Guardia Civica"), o Antonio Mordini iš karto įstojo į armiją. 1847 m. gruodžio 20 d. jis buvo išrinktas kapitonu. Tai buvo laikų ženklas, kad tą pačią dieną jo tėvas Giuseppe Mordini prisijungė prie Toskanos nacionalinės gvardijos su tuo pačiu laipsniu.