Įrašykite šio skyriaus tęsinį - Traukinių ištraukimo strategijos labai skiriasi savo efektyvumu. Vokiečiams pavyko greitai remontuoti geležinkelių takus žemės ūkio vietovėse, nes kai kurių materialų gelbėjimas buvo gana lengvas pasiūlymas tokiame reljefe. Tačiau, jei kalnuotoje vietovėje (atsižvelgiant į tai, kad traukiniai važiuoja didesniu greičiu žemyn kalnu) ant išorinio bėgiuko būtų išjungta jungiklio plokštė, gali nukristi iš bėgių visas traukinys su dideliu kiekiu priekinės ruošimo įrangos, išsklaidytos žemyn kalno šlaituose. Tarp SNCF darbuotojų, kurie prisijungė prie pasipriešinimo, buvo ir "Resistance-Fer", kurios tikslas buvo pranešti apie vokiečių karių judėjimą sąjungininkų pajėgoms ir sabotuoti geležinkelių riedmenis bei jų infrastruktūrą. Po Normandijos ir Provanso invazijų
1944 m. daug dažnesnis tapo sabotažas geležinkelio transportui, kuris veiksmingai užkirto kelią kai kuriems vokiečių karių dislokavimui į frontą ir trukdė vėlesniam vokiečių okupacinių pajėgų atsitraukimui.