Užpildykite šią frazę: Idrisidai kreipėsi į Ibn Saud, prašydami jo apsaugos nuo Yahya. Tačiau 1932 m. Idrisidai nutraukė susitarimą su Ibn Saudu ir grįžo pas imamą Jahją, norėdami gauti pagalbos prieš patį Ibn Saudą, kuris pradėjo likviduoti jų valdžią ir išreiškė norą prijungti šias teritorijas į savo Saudo Arabijos valdžią. Imam Yahya reikalavo grąžinti visą Idrisi valdžią. Tais pačiais metais Hejazi liberalių grupė pabėgo į Jemeną ir planavo išvaryti Ibn Saudą iš buvusios Hašemitų Hejazo karalystės, kuri buvo
Saudo Arabijos užkariauta prieš septynerius metus. Ibn Saudas kreipėsi į Britaniją pagalbos. Britų vyriausybė atsiuntė ginklus ir lėktuvus. Britų valdžia bijojo, kad Ibn Saudo finansiniai sunkumai paskatins Italijos imperiją jam padėti. Ibn Saudas 1933 m. numalšino Asiri maištą, po kurio Idrisidai pabėgo į Saną. Imamo Jahjos ir Ibn Saudo derybos buvo bevaisės. Po karinės konfrontacijos 1934 m. gegužę Ibn Saudas paskelbė ugnies nutraukimą. Imam Yahya sutiko paleisti Saudo Arabijos įkaitus ir perduoti Idrisis Saudo Arabijos saugumui. Imamas Jahja per 20 metų atsisakė trijų provincijų Najran, Asir ir Jazan ir 1934 m. pasirašė kitą sutartį su britų vyriausybe. Imamas 40 metų pripažino britų suverenitetą Adeno protektorate. Yahya pakluso Saudo Arabijos ir Didžiosios Britanijos reikalavimams iš baimės dėl Al Hudaydah. Pasak Džordžo Vašingtono universiteto politinių mokslų ir tarptautinių reikalų profesoriaus Bernardo Reicho, J. Yahya būtų galėjęs geriau reorganizuoti šiaurinių aukštumų Zaidi gentis, kaip tai padarė jo protėviai prieš turkus ir britų įsibrovėjus, ir paversti užgrobtas teritorijas dar viena kapine.