1970 m. pabaigoje Stamheimo savivaldybės rajonas buvo vienas iš prieštaringiausių Vokietijos pokario istorijos laikotarpių. Stamheimo kalėjimas, pastatytas 1959-1963 metais, tapo komunistinės teroristinės organizacijos "Raudonosios armijos frakcijos" narių Ulrike Meinhof, Andreas Baader, Gudrun Ensslin ir Jan-Carl Raspe kalėjimo vieta, kai jie buvo teisiami Oberlandesgericht Stutgarte 1975 metais. 1977 m. "Vokietijos rudenį" organizacija keletą kartų bandė išlaisvinti teroristus, o tai baigėsi pagrobimu ir žmogžudyste
Hanns-Martin Schleyer ir "Lufthansa" 181 skrydžio pagrobimas. Kai po daugelio bandymų išlaisvinti kalinius, įskaitant jų advokato įkalinimo į kalėjimą kontrabandinę trijų ginklų, tapo aišku, kad teroristai negalėjo pabėgti ir kad jie gaus gyvenimo bausmę, 1977 m. Balandžio mėn. Teroristai nusižudė įvykyje, kurį vietos gyventojai prisimena kaip "Todesnacht von Stammheim", "Mirtos naktis Stammheime".