Penktosios koalicijos kare jis vadovavo Bavarijos II divizijai VII korpuse. Jis vaidino svarbų vaidmenį 1809 m. Balandžio 20 d. Abensbergo mūšyje. Ryte jis apklausė Joseph Radetzky austrų gynybą Siegenburge. Neįgalėjęs žengti į priekį, jis su savo divizija žengė į šiaurę, į Biburgą, ir perėjo Abens upę. Iš Biburgo jis persikėlė į Kirchdorfą ir užpuolė Frydericho Bianchi sustiprintą brigadą. Kai austriai pasitraukė, Wrede agresyviai persekiojo juos iki Pfeffenhauzeno vėlai tą vakarą. Jis vadovavo puolimui iš Pfeffenhauseno ir dalyvavo Landshuto mūšyje.
Balandžio 21 d., užgrobę 11 kanonų. Balandžio 24 d. jo divizija buvo nugalėta Neumarkt-Sankt Veit mūšyje, kai Johanas von Hilleris atakavo. Po balandžio 29 d. okupacijos Salcburge, Wrede judėjo į pietvakarius prieš Tirolo sukilimą. Gegužės 11 d. Loferyje jis atremė Tirolo nereguliarius karius ir kitą dieną Waidringyje nugalėjo Franzo Fenerio mišrius reguliarius karius ir Tirolį. Gegužės 13 d. jis suvaidino svarbų vaidmenį sutriuškindamas Johanno Gabrielio Chasteler de Courcelles diviziją Wörgl mūšyje.