1830 m. Londono konferencijoje buvo nagrinėjamas Belgijos ir Nyderlandų konflikto klausimas, kurį sukėlė 1830 m. Belgijos revoliucija, kai Belgija atsiskyrė nuo Nyderlandų Karalystės. Austrija, Prūsija ir Rusija Belgijos atsiskyrimą laikė grėsme stabilumui, kviesdamos tolesnes revoliucijas ir sukilimus, ir siekė grįžti prie status quo ante. Kita vertus, Prancūzija, dabar vadovaujama liberalesnės liepos monarchijos, dėl jų pačių 1830 m. revoliucijos
, palaikė Belgijos nepriklausomybę, nes didžioji dalis impulso kilo dėl frankofoninių ir katalikų gyventojų valdžios stokos. Jungtinė Karalystė labai saugiai žiūrėjo į Prancūzijos planus aneksuoti Belgijos dalis, tačiau kai jokie galėtojai nenorėjo siųsti karių, kad padėtų olandams, ir su liberalesnės wigo vyriausybės įkūrimu galiausiai palaikė nepriklausomos, neutralios Belgijos kaip buferinės valstybės sukūrimą, su kuriuo galiausiai sutiko kitos Didžiosios galios.