1914 m. jis įstojo į Lenkijos legiono šaulių dalinę ir paaukojo Zembrzyce savo dvarą sužeistų kareivių atkūrimui. Būtent tuo metu jis įvardijo "Zyndram" (varnas) kaip savo antrąjį vardą. Iš pradžių jis kovojo kapitono Zbigniewo Dunino-Vasowiczo vadovaujant, o vėliau dirbo Lenkijos legiono štabo būstinėje. 1915 m. jis buvo perkeltas į tuometinio pulkininko leitenanto Edvardo Rydz-Śmigly komandą; dalyvavo Jastkowo mūšiuose.
, Kostiuchnówka ir keletas kitų. 1916 m. jis susirgo tifu. Nors pasveikė, tačiau dėl to jis nebeaktyviai dalyvavo kare, todėl 1917 m. grįžo į Krakovą ir pradėjo organizuoti karinį muziejų. 1918 m. jis buvo paaukštintas į kapitoną, dirbo 2-osios šaulių divizijos propagandos skyriuje ir dėstė kariniame geografiniame institute. Jis tarnavo iki 1922 m., kai buvo perkeltas į rezervą.