Komitetas buvo neatsiejama "mažesnio blogo" ("moindre mal") bendradarbiavimo politika, pagal kurią Belgijos pareigūnai turėjo ieškoti kompromisų su Vokietijos kariniais reikalavimais, kad išlaikytų tam tikrą administracinę autonomiją. Ją sudarė kiekvienos pagrindinės vyriausybės departamento generaliniai sekretoriai. Tačiau nuo 1940 m. rugpjūčio Vokietijos administracija pradėjo įvesti naujus narius, įskaitant tokius, kaip Viktoras Leemansas, kurie simpatizuodavo autoritarizmui. Jie padėjo palengvinti radikalesnes administracines reformas, kurių reikalavo vokiečiai, nors Komitetas atsisakė įsitraukti į Belgijos žydų deportaciją. Komitetas, kaip akivaizdus Vokietijos administracijos veidas, tapo vis nepopuliaresnis, kai karas tęsėsi. Kai kurie jos nariai po Belgijos išlaisvinimo buvo patraukti baudžiamojon atsakomybėn už bendradarbiavimą
1944 m. rugsėjį, tačiau keli, įskaitant Leemansą, vėliau pradėjo politinę karjerą po karo Belgijoje.