Rašykite šio skyriaus tęsinį - 1015 m. Bulgarija buvo įsitraukusi į beveik trisdešimt metų trukusį karą
1014 m. spalio 6 d. po pražūtingos Kleidiono mūšio mirė Samuelis. Tačiau nuo pat pradžių Radomiro padėtis buvo nesaugi: Ivanas Vladislavas, kaip vyresniojo iš brolių Kometopulių sūnus, galėjo pretenduoti į sostą pagal senumą. Tuo metu Bizantijos imperatorius Bazilijus II vykdė karinę kampaniją giliai į Bulgarijos teritoriją. Jis vėl užėmė anksčiau praradtą Vodeno (Edesos) miestą ir apgulė didžiulę Magleno tvirtovę, esančią šiaurės vakaruose. Gavrilis Radomiras neturėjo pakankamai pajėgų ir negalėjo kištis į įvykius, tik stebėjo įvykių eigą iš netoliese esančio Ostrovo ežero. Jo nesugebėjimas susidoroti su Bizantijos grėsme sukėlė nepasitenkinimą kilmingųjų ir Ivanas Vladislavas tapo jų pasirinktu lyderiu. 1015 m. vasaros pabaigoje, medžiodamas netoli Ostrovo (Arnissa), jis buvo nužudytas savo pusbrolio, galbūt Bizantijos agentų pavedimu. Tada Ivana Vladislavas užėmė Bulgarijos sostą ir ėmėsi priemonių, kad užtikrintų savo poziciją prieš galimus varžovus.