Patikrinkite žemiau pateiktą eilutę ir atsakykite į klausimą, pateiktą toje pačioje kalba, kaip ir eilutė:  Pasėdis: Cesàro mokytojas Eugène Charles Catalan taip pat menkino skirtingas eilutes. Pagal Katalonų įtaką, Cesàro iš pradžių vadino "konvencines formules" 1 − 2n + 3n − 4n +... kaip "absurdines lygybes", o 1883 m. Cesàro išreiškė tipišką laiko požiūrį, kad formulės buvo klaidingos, bet vis tiek kažkaip formaliai naudingos. Galiausiai, 1890 m. "Sur la multiplication des séries" Cesàro ėmėsi šiuolaikinio požiūrio, pradedant nuo apibrėžimų. Eulerio motyvacija studijuoti eilutes, susijusias su 1 − 2 + 3 − 4 +... buvo eta funkcijos funkcinė lygtis, kuri tiesiogiai veda prie Riemano zeta funkcijos funkcinės lygtis. Euleris jau buvo žinomas už šių funkcijų verčių nustatymą teigiamuose net ir vienetiniuose sveikuose skaičiuose (įskaitant Bazelio problemą), ir jis bandė rasti vertes teigiamuose net ir vienetiniuose sveikuose skaičiuose (įskaitant Apéry konstantą), problema, kuri lieka neišspręsta šiandien. Ypač eta funkciją lengviau išspręsti naudojant Eulerio metodus, nes jo Dirichleto eilutė yra Abelo sudėtinga visur; zeta funkcijos Dirichleto eilutę daug sunkiau sudėti ten, kur ji skiriasi. Pavyzdžiui, zeta funkcijos 1 − 2 + 3 − 4 +... ekvivalentas yra nesikeičianti serija 1 + 2 + 3 + 4 +..., kuri turi gilų pritaikymą šiuolaikinėje fizikoje, tačiau reikalauja daug stipresnių metodų, kad būtų galima sudėti.  Klausimas: Kada Cesàro laikėsi standartinės nuomonės tuo metu?
1883 m.