Nuo 1929 m. rugpjūčio iki 1931 m. liepos Hawley buvo paskirtas Nikaragvos kanalo tyrinėjimui. Jungtinių Valstijų vandenynų tarpinio kanalo valdyba patvirtino dvejų metų trukmės projektą, skirtą tyrinėti kanalo per Nikaragvą maršrutus, kad jis sujungtų Atlanto ir Ramiojo vandenynų vandenyną ir būtų didesnis už Panamos kanalą. 320 inžinierių ir pagalbinio personalo grupė, sudaryta iš laikinųjų inžinierių batalionų (tarp jų ir Hawley), apžiūrėjo įvairius maršrutus per šalį. Galų gale, tyrimo galutinėje ataskaitoje nebuvo nustatyta jokio maršruto, kuris tuo metu būtų tikrai tinkamas kanalams. Po kovos su malaria nešančiais uodais ir beveik endeminiu sifilisu vietiniame gyventojoje, 1931 m. kovo mėn. Nikaragvoje įvykus žemės drebėjimui, Hawley pradėjo dirbti
, kur jis ir jo medicinos būrys įsteigė gydymo zoną ir rūpėjo visais, kurie atėjo, atlikdami 10 pagrindinių ir 20 mažesnių chirurginių procedūrų. Pats Hovlis 48 valandas gydė žemės drebėjimo sužeistus žmones. Už savo tarnybą jis buvo vienas iš keturių bataliono karininkų, apdovanoti Nikaragvos prezidento nuopelnų medaliu. Tarp kitų trijų apdovanojimų gavusių karininkų buvo bataliono vadas pulkininkas leitenantas Daniel I. Sultanas, bataliono vykdomasis karininkas majorius Charles P. Grossas ir A kompanijos vadas, pirmasis leitenantas Leslie R. Grovesas. Vėliau jie visi per Antrąjį pasaulinį karą užėmė žinomus pareigas. Batalono nariai taip pat buvo apdovanoti Antruoju Nikaragvos kampanijos medalu už jų tarnybą ten. Per savo kelionę Nikaragvoje Hawley susikūrė daugybę santykių su kitais apžvalgos pareigūnais, kurie jam gerai tarnavo Antrojo pasaulinio karo metu, kai daugelis iš jų per karą užėmė pagrindines pareigas Europos operacijų teatre ar karo departamente.