1098 m. birželio mėn. po sėkmingos Antiochijos apgultys kryžiaus žydai likė šioje vietovėje likusį metus. Popiežiaus legatas Adhemaras iš Le Puy mirė, o Bohemondas iš Taranto pareiškė, kad Antiochija yra jo. Balduinas iš Bolonjos liko Edesoje, užimta anksčiau 1098 m. Printų nesutarimai dėl to, ką daryti toliau; Raimondas iš Toulouse, nusivylęs, paliko Antiochiją, kad užimtų tvirtovę Ma'arrat al-Numanas Maarato apgultyje. Iki metų pabaigos mažesni riteriai ir pėstininkų kariuomenė grasino žygiuoti į Jeruzalę be jų. Galiausiai 1099 m. sausio 13 d. Raimondas pradėjo žygius į pietus, Viduržemio jūros pakrantę, po to Normandų Roberto ir Bohemondo sūnėnas Tancredras, kuris sutiko tapti jo vasalais.
Raimondas iš Tuluzos