Jis įstojo į kariuomenę, bet netrukus dėl ligos buvo priverstas atsisakyti karinio gyvenimo. Po 1830 m. revoliucijos
Vėliau jis buvo paskirtas Loiros ir Iseros departamentų, o 1831 m. - Rodano departamentų prefektas. Už savo greitumą slopinant Liono sukilimą 1834 m. jis buvo išaukštintas į kunigaikštystę. 1836 m. jis tapo vidaus reikalų ministru ir ypatingą dėmesį skyrė kalėjimų reformai ir ligoninių steigimui. Jis užėmė tą pačią poziciją trumpalaikėje 1839 m. kovo mėn. Kabinete. 1848 m. jis priėmė Versalyje veikiančio nacionalinio žemės ūkio instituto vadovybę. 1852 m. institutas buvo panaikintas.