Parašykite šio skyriaus tęsinį - Vokietijos invazijos į Sovietų Sąjungą pradžioje Baisultanovas buvo dislokuotas kaip 13-ojo naikintuvų aviacijos pulko dalis, kuriame jis kovojo mūšiuose už Taliną
, Hanko, ir gynė Gyvenimo kelią. Prieš 1941 m. birželio pabaigą jis laimėjo savo pirmąją pergalę oro laivuose - kartu su juo nužudė "Fokker D.XXI". Jo pirmoji vienintelė pergalė vyko virš Talino beveik po dviejų mėnesių, kai jis nušovė "Ju 88". 1941 m. rugsėjo viduryje jis surengė dar du atskirus ir vieną bendrą žudymą, po to jis keletą mėnesių nelaimėjo oro pergalės; tada 1942 m. Kovo ir Balandžio mėn. Jis pradėjo sparčiai didinti savo skaičių, nors dauguma jo reikalavimų buvo susiję su bendromis žudynėmis. Nepaisant to, 1942 m. Balandžio 4 d. jis tapo asu, numušęs Ju 87 šuoliuojančią bombone - tai buvo jo penktasis nužudymas. 1942 m. birželį jis buvo nominuotas Sovietų Sąjungos herojaus titulu už 277 skrydžius, 5 atskirus ir 13 bendrų nusileidimų. Šis titulas buvo suteiktas 1942 m. spalio 23 d. Tačiau jo skaičius išliko toks, nes jis buvo išsiųstas mokytis eskadrono vadų 1943 metų vasarą. Kai jis grįžo į savo pulką, jis buvo pagerbtas sargybos pavadinimu ir pervadintas į 4-ąjį sargybos naikintuvų aviacijos pulką. Netrukus po to, kai vienetas gavo naują La-5, jis buvo numuštas virš Suomijos įlankos, vykdamas misiją, lydėdamas grupuotę atakavimo orlaivių į Seskar salą. Netrukus po jo mirties, jo šeima buvo deportuota į Ošo oblastą Centrinėje Azijoje dėl jų etninės kilmės. Jo tėvai ir du broliai netrukus po deportacijos žuvo sunkiose tremties sąlygomis.