Po karo Stalinas, Service teigimu, buvo "karjeros viršūnėje". Sovietų Sąjungoje jis buvo plačiai laikomas pergalės ir patriotizmo įkūnijimu. Jo kariuomenė kontroliavo Vidurio ir Rytų Europą iki Elbos upės. 1945 m. birželį Stalinas gavo Generalissimus titulą ir stovėjo virš Lenino mauzoliejaus stebint šventinį paradą.
Žukovo vadovaujama per Raudonąją aikštę. Dalyvaudamas armijos vadams skirtoje puotoje, jis Rusijos žmones pavadino "išskirtine tauta" ir "vedančia jėga" Sovietų Sąjungoje. Tai buvo pirmas kartas, kai jis aiškiai pritarė rusams, o ne kitoms Sovietų Sąjungos tautoms. 1946 m. valstybė išleido Stalino "Sumuštinius darbus". 1947 m. jis išleido antrąjį jo oficialios biografijos leidimą, kuriame jis buvo labiau pagyrtas nei jo pirmtakai. Jis kasdien buvo cituojamas "Pravdoje", o jo nuotraukos visur buvo ant darbovietų ir namų sienų.