Baigkite šį sakinį: Po Spalio revoliucijos partijos viduje kilo nesutarimų. 1921 m. partija išleido "Rusijos socialdemokratų darbo partijos platformą", ragindama likviduoti komunistų partijos politinį monopolį, kuris buvo identifikuotas kaip kažkas visiškai kito nei proletariato diktatūra, privatizuoti didelius pramonės sektorius ir suteikti pilną balsavimo teisę valstiečiams ir tiems, kuriuos sovietinė vyriausybė traktavo kaip buržuazinę klasę. Nuo 1921 m., kai buvo panaikinta
Kronštado garnizonų sukilimas, 10-asis Komunistų partijos kongresas ir Naujosios ekonominės politikos (NEP) įvedimas bei prievartinio grūdų konfiskavimo iš valstiečių pabaiga privertė Rusijos socialdemokratinę Darbo partiją veikti po žeme Sovietų Rusijoje ir Tarybų Sąjungoje ir atvirai tik tremtyje Europoje ir Šiaurės Amerikoje. Užsienio partijos delegacija buvo įkurta 1920 m. ir iš pradžių buvo Berlyne (iki 1933 m.), tada persikėlė į Paryžių, o 1940 m. - į Niujorką. Ištremtyje partija sudarė mažas grupes Ženevoje, Lieže, Berlyne, Paryžiuje, Berne ir Niujorke. Martovas ir Abramovičius pirmininkavo užsienio delegacijai iki 1923 m., kai ją pirmininkavo Fjodoras Danas ir Abramovičius. Aronas Jugovas buvo užsienio delegacijos sekretorius.