Izraelio leidimų režimas Vakarų Krante yra teisinis režimas, pagal kurį palestiniečiai turi gauti daug atskirų leidimų iš Izraelio karinių institucijų, valdančių palestiniečius Izraelio okupuotoje Vakarų Krante, įvairioms veikloms. Pirmasis karinis įsakas, reikalaujantis leidimų palestiniečiams, buvo išduotas prieš 1967 m. Šešių dienų karo pabaigą. Du 1987 m. sukilimai
2001 m. ir 2001 m. buvo imtasi didesnių saugumo priemonių, tapatybės kortų skirtumo į žalią ir raudoną, kaimų uždarymo politikos, komendanto valandos ir griežtesnių palestiniečių judėjimo apribojimų, 1972 m. bendrąjį išvykimo leidimą pakeičiant individualiomis leidimais. Izraelio teigimu, šis naujas leidimų režimas buvo skirtas sustabdyti sukilimų plėtrą ir apsaugoti tiek IDF, tiek Izraelio civilius nuo karinių konfrontacijų su ginkluotais palestiniečiais. Nuo to laiko režimas buvo išplėstas iki 101 skirtingų tipų leidimų, apimančių beveik kiekvieną palestiniečių gyvenimo aspektą, reglamentuojančių judėjimą Izraelyje, Izraelio gyvenvietėse, tranzitą tarp Gazos ir Vakarų Krante, Jeruzalėje, sujungimo zonoje ir kelionę į užsienį per tarptautines sienas. Izraelio Aukščiausiasis Teismas atmetė peticijas prieš leidimų režimą, pripažindamas, kad jis smarkiai pažeidžia palestiniečių gyventojų teises, tačiau žala buvo proporcinga.