Rašykite šio skyriaus tęsinį - Iš pradžių Čitos geležinkelio darbuotojai reagavo į Kraujingą sekmadienį
su vienadieniu išstojimu. Sausio pabaigoje buvo trijų dienų traukinių darbuotojų streikas dėl pavėluotų atlyginimų. Liepos mėn. RSDLP agitacija paskatino 20 amatininkų grupę pateikti reikalavimus vietos valdžios institucijoms. Derybos virto streikais liepos 25-26 dienomis. 27 d. dirbtuvės buvo uždarytos, o 28 d. darbininkai pateikė 33 naujus reikalavimus, tarp jų ir aštuonių valandų darbo dienos reikalavimą. Pažymima, kad vietos socialdemokratų lyderių kalbas iš streikuojančių darbininkų klausė iki 2000 žmonių. Šie streikai išplito per Transsibirinį geležinkelio traukinį į tokius miestus kaip Irkuckas, Innokenty, Zima ir Verkhneudinsk. Rugsėjį Čitos socialdemokratai sušaukė Transbaikalio aktyvistų kongresą, kuriame dalyvavo 18 delegatų, atstovaujančių regiono geležinkelio darbuotojams, taip pat parduotuvių ir depų darbuotojams Čitoje, ir 5 RSDLP atstovai. 1905 m. spalio mėn. po visuotinio streiko, Transbaikalio geležinkelio telegrafo darbuotojai išreiškė savo reikalavimus, įskaitant radikalią žemės reformą. Vėliau Čitos geležinkelio inžinieriai bandė sukurti nacionalinį darbininkų kongresą, remdamiesi vietine "inžinierių sąjunga". "Chitos" organizatoriai sukūrė atskirą sąjungą parduotuvių ir depo darbuotojų. Iki gruodžio Čitos Respublika apėmė daugumą pagrindinių stočių, o 1906 m. Sausio 3 d. 2 500 darbuotojų buvo organizuoti pagal vietos sąjungą dvylika stočių ir buvo atstovaujami 37 atstovai.