Parašykite šio skyriaus tęsinį - Prancūzijos mūšio metu Gabrielius Bablonas liko Maroke ir nedalyvavo jokiuose mūšiuose. Pasirinkęs kovoti, jis nusprendė prisijungti prie Laisvos Prancūzijos, kai 1941 m. gruodį buvo įleistas į paliaubų atostogas. Kitą mėnesį jis galėjo prisijungti prie Londono per Gibraltarą ir prisijungti prie Laisvųjų Prancūzijos pajėgų. Jis buvo nedelsiant paskirtas į 13-ąją užsienio legiono 13e DBLE pusbrigadą Libane. 1942 m. kartu su savo padaliniu persikėlė į Šiaurės Afriką. Jis parodė kovinius pajėgumus Vakarų dykumos kampanijoje (1942 m.) ir pirmą kartą buvo sužeistas po granato sprogimo sausio mėnesį, o birželio mėnesį minos per Bir Hakeimo mūšį (1942 m.). Užimdamas antrąjį batalioną po to, kai buvo paaukštintas į Chef de bataillon, jis vėl išsiskyrė per antrąjį El Alameino mūšį (El Alamein). Spalio 23 d. žuvo pulkininkas Dimitri Amilakvari, 13-ojo DBLE pulko vadas, o Gabrielius Gabonas pakeitė jį. Jis vadovavo pastarosioms per Tuniso () ir Italijos () kampanijas. 1944 m. gegužės 17 d. San Giorgio a Liri mieste jis buvo dar kartą sužeistas granatų sprogimo. 1944 m. rugpjūčio 31 d. išplaukė iš Provanso
Jis dalyvavo Prancūzijos išlaisvinime. Rugsėjį, užimdamas pulkininko leitenanto laipsnį, jis vadovavo 24-ajam pėstininkų pulkui (angl. 24th Infantry Regiment) 10-osios pėstininkų divizijos korpusui (angl. 10th Infantry Division), kuriam vadovavo generolas Pierre Billotte (angl. Pierre Billotte).