Rašykite šio skyriaus tęsinį - Vasario revoliucijos žuvusiųjų laidotuvės pradėjo tendenciją, kad Marso laukas taptų tų, kurie mirė revoliucinės tarnybos ir sovietinės valdžios pasiekimo panteonu. Pirmasis individualus V. Volodarsky palaidinimas įvyko 1918 m. birželio 23 d. V. Volodarskis, Visos Rusijos Centrinės Vykdomojo Komiteto Prezidiumo narys, buvo nužudytas prieš tris dienas. Tuo pačiu metais buvo palaidoti ir Petrogrado Čekos pirmininkas Moisei Uritskis, kuris buvo nužudytas 1918 m. rugpjūčio mėn., ir Semjonas Nakhimsonas, kuris buvo nužudytas 1918 m. liepos mėn. Jaroslavlio sukilime. Vėliau tais pačiais metais buvo palaidoti ir dar keli Spalio revoliucijos žuvusiųjų. Spalio revoliucijos pirmosios metinės metu Marso laukas buvo pervadintas į "Revoliucijos aukų aikštę" ir kartais buvo vadinamas "Revoliucijos aukų kapų aikštė". Individualūs laidojimai tęsėsi ir per kitus kelerius metus, 1919 m. - pilietinio karo vadas A. S. Rakovas, o 1920 m. - visos Rusijos centrinės vykdomojo komiteto narys. Kiti bendri laidotuvai buvo aštuoni Suomijos komunistų partijos nariai, žuvo Kuusinen klubo incidentas
1920 m. Septyni trečiojo Petrogrado šaulių pulko pareigūnai žuvo, kai pulkas perėjo 1919 m., o keturi Latvijos šaulių nariai žuvo per Jaroslavlio sukilimo 1920 m.