1943 m. Munkas ir Sverdrupas pradėjo ieškoti būdo, kaip nuspėti vandenyno bangų aukštį. sąjungininkai ruošėsi
išplaukiant į Šiaurės Afriką, kur dvi iš trijų dienų bangos viršija šešių pėdų. Kai bangos pasiekė tokį aukštį, buvo sustabdyta praktiška nusileidimo paplūdimiuose, nes tai buvo pavojinga žmonėms ir nusileidimo laivams. Munkas ir Sverdrupas atrado empirinį dėsnį, kuris bangų aukštį ir periodą siejo su vėjo greičiu ir trukme bei atstumu, kuriuo jis pučia. Šis metodas buvo pritaikytas Ramiojo vandenyno karo arenoje ir Normandijos invazijoje.