Penktosios koalicijos kare Prancūzijos imperatorius Napoleonas I nugalėjo Johaną von Hillerį Landšuto mūšyje
1809 m. balandžio 21 d. ir arkiduke Karolu Eckmuilo mūšyje balandžio 22 d. Dėl šių pralaimėjimų Hillerio pajėgos buvo izoliuotos pietiniame Dunaus pakrantėje. Hillerio atsitraukimas paliko Vieną atvirą prancūzų užėmimui. Todėl Austrijos-Este archiduke Maksimilijanu buvo paskirta Vienos garnizonų su 35 000 pajėgų. O'Reilly vadovavo 14 antros klasės Austrijos ir Čekijos landwehr batalionų bei 6 000 ginkluotų piliečių. Kitos pajėgos buvo penkių elitinių granadierių batalionų brigada, vadovaujama Michaelo von Kienmayerio; Joseph Dedovich divizija, sudaryta iš aštuonių reguliarių, šešių Landwehr ir šešių savanorių batalionų; ir keturi batalionai ir penki eskadronai, vadovaujami Armand von Nordmann ir Joseph, baronas von Mesko de Felsö-Kubiny. Po bombardavimo nepatyręs Maksimilianas nusprendė palikti sostinę ir įsakė O'Reilly pasiduoti kartu su garnizonu. Archiduke'as netinkamai valdė evakuaciją, o O'Reilly gegužės 13 d. kapituliavo su 2000 karių, įskaitant 13 generolių, 17 štabo pareigūnų, 163 pareigūnus. Dar blogiau, prancūzai atgavo 100 artilerijos dalių ir karinę dėžę su 4,5 milijonais guldenų.