Patikrinkite žemiau pateiktą eilutę ir atsakykite į klausimą, pateiktą toje pačioje kalba, kaip ir eilutė:  Perėjimas: Šekspyras savo gyvenime nebuvo gerbiamas, bet jis gavo daug pagyrimų. 1598 m. dvasininkas ir rašytojas Francisas Meresas iš grupės anglų rašytojų jį išskyrė kaip "puikiausią" tiek komedijoje, tiek tragedijoje. Parnaso spektaklių autorius iš Kembridžo Sent Džono koledžo jį numeriavo kartu su Čoseriu, Goveru ir Spenseriu. Pirmajame folioje Benas Džonsonas pavadino Šekspyrą "amžiaus siela, mūsų scenos aplodismu, džiaugsmu, stebuklu", nors kitur jis pastebėjo, kad "Šekspyras norėjo meno". Tarp monarchijos atkūrimo 1660 m. ir XVII a. pabaigos klasikinės idėjos buvo populiarios. Dėl to to meto kritikai Šekspyrą vertino žemesniu už Džoną Flečerį ir Beną Džonsoną. Pavyzdžiui, Tomas Rimeris pasmerkė Šekspyrą už tai, kad jis sumaišė komiką su tragedija. Nepaisant to, poetas ir kritikas Džonas Dridenas Šekspyrą įvertino labai aukštai, apie Džonsoną sakydamas: "Aš žaviuosi juo, bet aš myliu Šekspyrą". Per kelis dešimtmečius Rymerio požiūris vyravo, bet XVIII amžiuje kritikai pradėjo reaguoti į Šekspyrą jo paties sąlygomis ir pripažinti tai, ką jie vadino jo natūraliu genijumi. Jo kūrinių moksliniai leidimai, ypač Samuelo Johnsono 1765 m. ir Edmondo Malono 1790 m., padidino jo augančią reputaciją. Iki 1800 m. jis buvo tvirtai įvardintas kaip nacionalinis poetas. XVIII ir XIX amžiuose jo reputacija išplito ir į užsienį. Tarp jo gynėjų buvo rašytojai Volteras, Goetas, Stendalas ir Viktoras Hugo.  Klausimas: Nors Šekspyras savo gyvenime buvo daug pagyrimų, kas jis nebuvo?
gerbiamas