Po bendros Vokietijos ir Sovietų Sąjungos invazijos į Lenkiją, kuri pradėjo Antrąjį pasaulinį karą, ją okupavo Vokietija
nuo 1939 iki 1945 metų. Prieš karą 30% kaimo gyventojų buvo žydai. Beveik visi buvo nužudyti per holokaustą. Kai kuriuos žudė vokiečiai ir vietiniai etniniai vokiečiai (Volksdeutsche). Kiti buvo deportuoti į Treblinką ir Aušvičius, kur buvo nužudyti. Kai kurie pabėgo ir prisijungė prie partizanų. Vienoje mažoje žydų ligoninėje dirbo lenkų gydytojas, kuris padėjo sustabdyti tifo epidemiją. Nacių Vokietijoje vietinėje mokykloje taip pat buvo tranzito stovykla lenkams, išvarytiems iš regiono.