1813 m. Marchand vadovavo 39-ai divizijai. Generolo majoro Stockhorno brigadą sudarė kariai iš Didžiosios Badeno kunigaikštystės, po 2 batalionus iš "Stockhorno" pėstininkų pulko Nr. 1 ir "Kronprinco" pėstininkų pulko Nr. 3, ir Badeno pėsčiųjų artilerijos baterija. Generolo majoro princo Emilio brigadą sudarė kareiviai iš Didžiosios Hesės kunigaikštystės, po 2 batalionus iš "Pėstininkų gvardijos", "Gyvybos gvardijos" ir 2 pėstininkų pulko bei Hesės pėstininkų artilerijos baterija. Marchand dalyvavo Ney III korpuso mūšiuose
Lützen ir Bautzen. Jis vadovavo savo kariuomenei maršalo Jacqueso MacDonald'o XI korpuse Leipcigo mūšyje. Po to, kai jo vokiečiai atsisakė prancūzų sąjungos, jis buvo atsakingas už Isère departamento gynybą 1814 m. kampanijoje. 1814 m. kovo 1 d., vadovaudamas 11 000 karių prie Sen Julien-en-Ženevos, jis buvo nugalėtas Johanno Nepomuko Josefo von Klebelsbergo ir 6 000 vyrų Austrijos divizijos. Jo pajėgos neteko 1000 žuvusiųjų ir sužeistų, taip pat penkių ginklų ir 300 žmonių, o jo oponentai patyrė 650 aukų.