Patikrinkite žemiau pateiktą eilutę ir atsakykite į klausimą, pateiktą toje pačioje kalba, kaip ir eilutė:  Perėjimas: 1900 m. netoli senovės Bizantijos miesto Teodosijos Ziboldas, kuris buvo miškininkas ir inžinierius, atsakingas už šią sritį, atrado trylika didelių akmenų krūvų. Kiekviena akmenų krūva užėmė šiek tiek daugiau nei 900 kvadratinių metrų ir buvo apie 10 metrų aukščio. Rastieji buvo susiję su 75 milimetrų skersmens terakotos vamzdžių liekanomis, kurios, matyt, vedė į miesto šulinius ir fontanus. Ziboldas padarė išvadą, kad akmenų krūvai buvo kondensatoriai, tiekiantys Theodosijai vandenį; ir apskaičiavo, kad kiekvienas oro šulys kasdien pagamindavo daugiau nei 55 400 litrų (12 200 imp gal; 14 600 JAV gal). Norėdamas patikrinti savo hipotezę, Ziboldas pastatė akmenų krūvų kondensatorių 288 metrų aukštyje ant Tepe-Oba kalno netoli senovės Theodosijos vietos. Zibold'o kondensatorius buvo apsuptas 1 metro aukščio ir 20 metrų pločio sienos, aplink dubenės formos surinkimo zoną su drenažu. Jis naudojo 10<unk>40 centimetrų (3.9<unk>15.7 colių) skersmens jūros akmenis, 6 metrų (20 pėdų) aukščio, suskirstytame kūne, kurio viršūnė buvo 8 metrų (26 pėdų) skersmens. Akmenų krūvos forma leido gerą oro srautą su tik minimaliu šiluminiu kontaktu tarp akmenų. Zibold'o kondensatorius pradėjo veikti 1912 m. Maksimalus paros kiekis, kuris vėliau buvo apskaičiuotas kaip 360 litrų (79 imp gal; 95 JAV gal) <unk> Zibold tuo metu savo rezultatų viešai neužrašė. Bazoje atsirado nutekėjimų, dėl kurių 1915 m. eksperimentas buvo nutrauktas, o vieta buvo iš dalies išmontuota, kol buvo apleista. (Ši vieta buvo iš naujo atrasta 1993 metais ir išvalyta.) Zibold'o kondensatorius buvo maždaug tokio pat dydžio kaip ir senovės akmenų krūvos, kurios buvo rastos, ir nors išdavimas buvo daug mažesnis nei išdavimas, kurį Zibold apskaičiavo iš pirminių struktūrų, eksperimentas buvo įkvėpimas vėlesniems kūrėjams.  Klausimas: Kada eksperimentas buvo nutrauktas?
1915 m.