Nuolatiniai mūšiai niekada neleido Hitleriui sukurti pakankamai didelio rezervo, kad atgautų pranašumą rytuose. Raudonoji armija, kai buvo sutrukdyta vienoje vietoje, ėmė veikti kitose vietose. Pirmą kartą per karą ji turėjo visą strateginę iniciatyvą, ir ji ją pavydžiai paėmė, nepaisydama pastangų taupymo, taktinės pažangumo ar pavojaus, kad peržengtų save. "Zitadel" nesėkmė
Vokiečiai buvo pasmerkti prarasti savo iniciatyvą Rytų fronte be jokios vilties ją susigrąžinti, nors Hitleris, atrodo, nežinojo arba nenorėjo pripažinti šios realybės. Žiaurios kariuomenės praradimai, kuriuos vokiečiai patyrė liepos ir rugpjūčio mėnesiais, galiausiai buvo mirtini ir paliko armijas Pietų ir Centrinės armijų grupių per silpnas, kad galėtų padaryti ką nors, išskyrus neišvengiamo atidėti. Operacija "Polkovodets Rumyantsev" buvo pirmasis kartas per karą, kai vokiečiai negalėjo nugalėti didelio sovietų puolimas vasaros mėnesiais ir susigrąžinti prarastos teritorijos ir strateginės iniciatyvos.