Baimėdamasis, kad Radamistas jį užgrobtų, tėvas įtikina jį paskelbti karą dėdei ir reikalauti armėnų sosto sau. Iberijai su dideliu kariuomene įsiveržia ir priverčia Mitridatą pasitraukti į Gornejaus (Garni) tvirtovę, kurią saugo romėnai, vadovaujami prefekto Kelio Polijaus ir centuriono Kasperijaus. Radamistas negali užimti tvirtovės užpuolimu ar apgulimu. Pollijus, įkvėptas Radamisto kyšių, verčia romėnų kareivius grasinti, kad garnizonas kapituliuos. Mithridatesas, susidūręs su šia grėsme, palieka tvirtovę, kad sudarytų taiką su Radamitu. Tada Radamistas nužudė Mitridatą ir jo sūnus, nepaisant pažado nesiimti smurto, ir tapo Armėnijos karaliumi. Apie šį užgrobimą Tacitas rašo: "Rhadamitas galėjo išsaugoti savo neteisėtai gautą pelną, kol buvo nekenčiamas ir nešvarus; nes tai buvo labiau Romos interesai, nei jam, kad jam pavyktų šlovė". Netrukus po to, kai iberiai buvo išvaryti iš Armėnijos, armėnų kilmingumo sukilimas, kurį palaikė Parčių imperija. Tada abi karalysčios per karą atitinkamai laikytųsi
58-63 m. Romos-Parto karas.