Apibendrinti straipsnį:  (CNN) Tik kai jai buvo 20 metų, Fethiye Cetin atrado savo armėnų kilmę. Jos močiutė, kuri tuo metu buvo devyniasdešimties metų, Cetinui pasakė, kad jos tikrasis vardas Heranus. Kaip ir daugelis kitų 1915 metų išgyvenusiųjų, Heranus asimilavo ir slėpė savo tapatybę. Daugelis bijojo, kad pasikartotų tai, ką matė, ir vos išvengė. Šį savaitę Istanbule, prieš atminimo koncertą, buvo surengtas pilnas priėmimas. Žmonės skubėjo pasveikinti Fethiye Cetin. Stipri, švelniai kalbanti moteris, dabar sulaukusi šešiasdešimties metų, Cetin yra žinomas advokatas, atstovavęs armėnų-turkų žurnalistui Hrant Dinkui. Dinkas buvo stiprus turkų ir armėnų susitaikymo gynėjas, kuris buvo teisiamas už "turkų įžeidimą". Jis buvo nužudytas 2007 metais. Šokiruojantis jos tikrosios kilmės atradimas pakeitė Cetin gyvenimą. Ji pasakoja Herano istoriją įkvėpiančioje memuarų knygoje "Mano močiutė". Heranusa ir jos šeima buvo tarp didžiulio moterų ir vaikų srauto, kurį turkų kariai privertė žygiuoti, nežinodami, kur jie eina ar kodėl jie buvo atskirti nuo savo vyriškų giminaičių. Per visą procesiją skambėjo nešvarūs šnabždžiai, kad visi vyrai ir paaugliai buvo nužudyti. Tuo metu Heranui buvo devyneri. Vienas pareigūnas pamatė ją ir jos brolį ir norėjo juos išvežti. Jos motina protestavo, bet jai buvo pasakyta: "Vaikai miršta vienas po kito. Niekas iš šio žygio neišgyvens. Jei juos atiduosite, jų gyvybės bus išgelbėtos". Heranus ir jos brolis buvo pakelti ant pareigūno arklio ir nuvežti į sodą, pilną kitų vaikų, ir buvo pamaitinti pirmą kartą šiltą maistą, kurį jie valgė per kelias dienas. Bet netrukus realybė įsiveržė ir Heranusas pradėjo verkti ir maldauti, kad pamatytų savo motiną. Heranus buvo atskirtas nuo savo brolio, jį įsivaikino pareigūnas ir jo žmona, kurie negalėjo turėti savo vaikų. Jos vardas buvo pakeistas į Seher ir ji buvo išauginta musulmonė. Taigi ji išgyveno, susilaukė vaikų ir anūkų. Cetin buvo teisės fakultete, kai jos močiutė atskleidė savo slaptus ir skausmingus prisiminimus apie savo armėnų šaknis. Tai sugriovė viską, ką ji...
Fethiye Cetin apie savo armėnų kilmę sužinojo iš savo močiutės. Senelė išgyveno 1915-ųjų žudynes, buvo asimiliuota, tada paslėpė savo tikrąją tapatybę. Cetin, kiti nori, kad Turkija pripažintų žudynes genocidu; vyriausybė atsisakė. Per pastarąjį dešimtmetį Turkijoje dėl šios temos prasidėjo viešesnis dialogas.