Po karo Emmanuelis daugiausia dirbo Liverpulo pakrančių laivuose, gaudamas mineralų iš vietinių kasyklų vakarinėje Velso pakrantėje. Po karo darbo klasėms, įskaitant jūrininkus Didžiojoje Britanijoje, buvo sunkūs laikai - "per 1920-uosius Britanijos ekonomika jau kovojo, kad sumokėtų už Pirmojo pasaulinio karo padarinius". Darbas ir toliau buvo sunkus ir mažai apmokamas, o darbininkai nesutarė su gamyklos ir kasyklų savininkais, o tai baigėsi streikais ir uždarymais, tokiais kaip 1926 m. Kasyklų streikas. 1926 m. profesinių sąjungų kongresas paskelbė visuotinį streiką.
Rūpestingumo ir socialinių reikalų komitetas. Tokiems jūrininkams, kaip Emanuelis, nusileidęs į Talboto uostą, taip pat teko susidurti su sunkumais. Jie prisijungė prie kiekvieno laivo ir sužinojo apie darbininkų ir profesinių sąjungininkų veiklą uostuose ir pramoniniuose miestuose, pavyzdžiui, Aberafane, visoje Didžiojoje Britanijoje.