1786 m. jis patyrė savo karjeros nuosmukį, jam buvo sumokėta iš Karališkojo jūrų laivyno (kartu su daugeliu kitų). Jis įstojo į Rusijos karinį jūrų laivyną kaip leitenantas. Čia jis dirbo ketverius metus. Dramatiškiausi jo veiksmai buvo 1788 m. Ochakovo mūšis (prieš turkus), Kerčo sąsiaurio mūšis
1790 m. (taip pat prieš turkus) ir 1790 m. liepos 9-10 d. Svensksundo mūšyje prieš švedus. Jis buvo sužeistas tiek pirmoje, tiek paskutinėje mūšyje. 1791 m. jis grįžo į Britaniją pasveikinti. Vėliau jis vėl įstojo į Karališkąjį jūrų laivyną kaip kadininkas, dirbant Leveson-Gower. Tikėtina, kad jis buvo nepatenkintas, jis trumpai vėl prisijungė prie Rytų Indijos kompanijos prieš tai, kai 1793 m. prasidėjo karas su Prancūzija, o tada jis vėl prisijungė prie karinio jūrų laivyno. Jis buvo kapitono Theophilus Jones'o vadovas. Galiausiai jis tapo pavaduojančiu leitenantu " Chatham ". Čia jis dalyvavo prieš prancūzus Lordo Howe laivyno mūšyje 1794 m.