Užpildykite šią frazę: Nors nepriklausoma Indija iš pradžių buvo vertinama kaip antikolonizmo šampionas, jos draugiški santykiai su Tautų sąjunga ir liberalios nuomonės apie Britanijos kolonijinę politiką Rytų Afrikoje pakenkė jos įvaizdžiui kaip ištikimo antikolonizmo judėjimų rėmėjo. Indijos pasmerkimas kovotojų kovai Kenijoje ir
Alžyras buvo visiškai priešingas Kinijai, kuri palaikė ginkluotą kovą dėl Afrikos nepriklausomybės. Pasiekus aukštą diplomatinį tašką po Nehru vaidmens Sueco krizėje, Indijos izoliacija nuo Afrikos buvo baigta, kai tik keturios šalys; Etiopija, Kenija, Nigerija ir Libija palaikė ją per 1962 m. Kinijos ir Indijos karą. Po to, kai Gandhi tapo premjeru, buvo išplėtoti diplomatiniai ir ekonominiai ryšiai su valstybėmis, kurios buvo Indijos pusėje per Kinijos ir Indijos karą. Gandis pradėjo derybas su Kenijos vyriausybe dėl Afrikos ir Indijos plėtros bendradarbiavimo. Indijos vyriausybė taip pat pradėjo svarstyti galimybę atvesti Afrikoje įsikūrusius indus, kad padėtų susigrąžinti mažėjančią geostrateginę įtaką. Indijos kilmės žmonės, įsikūrę Afrikoje, buvo paskelbti "Indijos ambasadoriais". Tačiau pastangos įkvėpti Azijos bendruomenę prisijungti prie Indijos diplomatijos nepavyko, iš dalies dėl indėnų nenorėjimo likti politiškai nesaugioje aplinkoje ir iš dalies dėl Afrikos indėnų egzoduso į Britaniją, kai 1968 m. buvo priimtas Bendrijos imigrantų įstatymas. Ugandoje Afrikos indėnų bendruomenė netgi buvo persekiojama ir galiausiai išvaryta iš šalies Idimo Amino valdžioje.