Stenliui buvo daromas didelis spaudimas, kad jis įvykdytų savo rugpjūčio 14-osios nuolaidą. Susitikime už uždarų durų su asamblėjos delegatais, dalyvaujančiais 1956 m. demokratų nacionaliniame kongrese
Stanley vėl tvirtino, kad jis turi teisę atsisakyti valstybinių lėšų iš bet kurio integruoto mokyklos rajono. Tačiau Norfolko (didžiausio valstijos miesto) delegatas Delamateris Devisas sakė, kad jo miestas, jei gautų įsakymą integruotis, savo mokyklas veikiausiai valdys be valstybės lėšų. Iki rugpjūčio vidurio 18 vietinių mokyklų rajonų savo biudžetus skyrė mėnesio bazėje, kad galėtų uždaryti mokyklas per trumpą laiką, jei jiems būtų liepta nutraukti atskirties. Tačiau turtingos apygardos, tokios kaip Arlingtonas ir Norfolkas, leido suprasti, kad jos nepaisys valstybės kontrolės ir integruos. Išorėje, pietinėje pusėje, atrodė, kad Stenlio planui nedaug palaikymo. Dėl to Stanolio teisės aktų pasiūlymai pasikeitė. Iš pradžių gubernatorius siekė diskrecinės galios susilaikyti lėšų iš integruotų mokyklų apygardų; dabar tikslas tapo automatiškas nutraukimas.