Užsienio politikoje gaullistai yra identifikuojami su realizmu ir prancūzų išskirtinumu, o de Gaulle'as siekė įtvirtinti prancūzišką įtaką pasaulinei tvarkai. Galistai palaikė dekolonizaciją, kuri išlaisvino Prancūziją nuo imperijos naštos. Tai atsispindėjo de Gaulle sprendime dėl Alžyro krizės.
(1958-1962 m.), kurį stipriai paveikė de Gaulle's realpolitik, arba "kietas politinio tikslumo jausmas". Suprasdamas, kad dekolonizacija yra neišvengiama, ir kad tęstinė krizė ir išplėstinis Alžyro karas pakenks Prancūzijos ekonomikai ir pratęs nacionalinę nevienovą, "de Golė manė, kad Prancūzijai būtų naudinga suteikti nepriklausomybę ir susilaikyti nuo karinio įsitraukimo", taip išsaugant Prancūzijos vienybę ir didybę.