Gerardas pasakoja istorijas iš senuko požiūrio, dabar gyvenančio pensijoje Paryžiuje. Mes sužinojome, kad jis gimė Gaskonijoje 1780-ųjų pradžioje (ji yra 25 "Kaip brigadierius užėmė Saragosą"). "Kaip brigadierius nuvažiavo į Minską" jis dalyvauja karinių pajėgų apžvalgoje, ruošiantis išvykti į Krymą (1854<unk>5), ir tai yra paskutinė jo gyvenimo identifikavimo data, nors "Paskutinis brigadierio nuotykis" yra dar vėlesnė, kai Gerardas ketina grįžti į savo Gaskonų tėvynę. Jis pirmą kartą prisijungė prie 2-ojo husarų <unk> Chamberano husarų <unk> apie 1799 m., tarnaudamas leitenantu ir jaunesniu kapitonu. Jis pirmą kartą matė veiksmus Marengo
Italijoje 1800 metais. 1807 m. jis buvo perkeltas į 3-ąjį Konflano husarų pulkų pulkų pulkų pulkų pulkų pulkų pulkų pulkų pulkų pulkų pulkų pulkų pulkų pulkų pulkų pulkų pulkų pulkų pulkų pulkų pulkų. Jis kalba šiek tiek idiosinkratine anglų kalba, kurią išmoko iš Prancūzijos kariuomenės Airijos brigados pareigūno. 1810 m. jis tapo 2-ojo husarų pulkininko pulkininku. Jis tarnauja Ispanijoje, Portugalijoje, Italijoje, Vokietijoje ir Rusijoje. 1814 m. Napoleonas apdovanojo jį garbės legiono Didžiuoju kryžiumi. Jo gyvenimo istorijose yra įvairių neatitikimų, ypač tai, kad nė vienoje istorijoje, išskyrus paskutinę, jis nėra vedęs.