1946 m. vasario pabaigoje Džordžo F. Kennano "ilga telegrama" iš Maskvos į Vašingtoną padėjo išreikšti JAV vyriausybės vis griežtesnę liniją prieš sovietų Sąjungą, kuri tapo JAV strategijos prieš Sovietų Sąjungą pagrindu per Šaltąjį karą. Trumano administracija atsiliepė į telegramą dėl Stalino nesilaikytų pažadų dėl Europos ir Irano. Po Antrojo pasaulinio karo anglo-sovietų įsiveržimo į Iraną šalį okupavo Raudonoji armija tolimoje šiaurėje ir britai pietuose. JAV ir Didžiosios Britanijos naudojosi Iranu, kad aprūpintų Sovietų Sąjungą, o sąjungininkai sutiko pasitraukti iš Irano per šešis mėnesius po karinių veiksmų nutraukimo. Tačiau, kai šis terminas atėjo, sovietai išliko Irane Azerbaidžano Liaudies Respublikos pavidalu ir
Mahabado Kurdų Respublika. Netrukus po to, kovo 5 d., buvęs Didžiosios Britanijos premjeras Vinstonas Čerčilis Fultone, Misūryje, pasakė savo garsią kalbą apie "geležinę užuolaidą". Kalboje jis ragino sudaryti anglo-amerikietišką sąjungą prieš sovietus, kuriuos kaltino sukūrę "geležinę uždanga", skirstančią Europą nuo "Stettino Baltijos jūroje iki Triesto Adriatikos".