1293 m. mongolų Juano dinastija pradėjo invaziją į Javą. Juanai išsiuntė 1000 laivų ir 20-30 000 karių, bet galiausiai buvo nugalėti sausumoje staigmenos išpuoliu, priverčiant armiją atsitraukti į paplūdimio krantą. Paplūdimyje javų nevaldomieji laivai jau atakavo mongolų laivus. Po to, kai visi kariai įlipo į laivus pakrantėje, Juano armija kovojo su JAV laivynu. Išstumię jį, jie išplaukė atgal į Kvančou. 1294 m. Gunung Butako užraše paminėtas karinio jūrų laivyno vadas Aria Adikara, sustabdęs kitą mongolų invaziją ir sėkmingai ją nugalėjęs prieš nusileidžiant į Javą. Nors turintys tik nedaug informacijos, keliautojai, praleidžiantys regioną, pavyzdžiui, Ibn Battuta ir Odoric of Pordenone, tačiau pažymėjo, kad Java buvo užpulta mongolų kelis kartus, visada baigiasi nesėkme. Po tų nesėkmingų invazijų Majapahito imperija greitai išaugo ir tapo dominuojančia jūrų galia 14-15 amžiuose. Kanonų naudojimas mongolų invazijoje į Javą
Majapahitų laivynas 1400-aisiais pradėjo naudoti cetbang šovinius, o Nusantaro salynoje vėliau beveik visuotinai buvo naudojami sukimo šautuvai ir šoviniai. Pagrindinis Majapahito karinio jūrų laivyno laivas buvo jong. Jong buvo dideli transporto laivai, kurie galėjo vežti 500-800 tonų krovinio ir 200-1000 žmonių, 70-180 metrų ilgio. Tikslus Majapahito iškeltų jongų skaičius nežinomas, tačiau didžiausias ekspedicijoje panaudotų jongų skaičius yra apie 400 jongų, kai Majapahitas užpuolė Pasai 1350 m. Šiuo laikotarpiu, net iki XVII amžiaus, nusantarai kariai kariavo ant platformos savo laivuose, vadinamuose "Balai", ir vykdė laivo įlaipinimo veiksmus. Majapahito jūrų laivynas naudojo užpakalinį įkrovimą, vadinamą "cetbang", kad atsispirtų tokiems mūšiams, šaudydamas prieš priešininkų personalo.