1921 m. Andersonas buvo priskirtas II karalienės Viktorijos savivaldybės Madras Sappers and Miners ir aktyviai tarnavo
Malabaro sukilimas. 1923 m. birželio 2 d. jis buvo paskirtas Didžiosios Britanijos imperijos ordino nariu už jo tarnybas per konfliktą. Andersonas liko Indijoje, o 1934-1937 m. buvo generalinio adjutanto pavaduotojas Indijoje. 1937-1939 m. jis buvo karalienės Viktorijos "Madras Sappers and Miners" vadas. Per Antrąjį pasaulinį karą Andersonas grįžo į Jungtinę Karalystę, kur 1940 m. buvo paskirtas namų pajėgų generalinio vyriausiojo štabo padėjėju (AQMG) ir iki 1942 m. - namų pajėgų administracijos pulkininku. Vėliau jis dirbo karo ministerijoje, o vėliau - britų armijos štabo generalinio štabo pavaduotoju Vašingtone. 1945 m. sausio mėn. jis buvo įteisintas į Batų ordino kompanioną. Nuo 1944 m. rugpjūčio iki 1947 m. balandžio Andersonas buvo karo biuro civilinių reikalų direktorius ir 1949 m. birželį išėjo į pensiją su generolio majoro laipsniu. 1947 m. Sausio 16 d. jis buvo apdovanotas Jungtinių Amerikos Valstijų Nuopelnų legiono ordinu.