1978-ieji buvo lemiami metai "amatoriškame sporte" apskritai ir konkrečiai lenktynėse. Ankstesniais metais sportininkai buvo pasipiktinę dėl savo mėgėjų statuso finansinių apribojimų. Jie norėjo atvirai priimti premijos pinigus. Po 1972 m. olimpinių žaidynių daugybė elitinių lenktynių sportininkų įkūrė ir dalyvavo profesinėje Tarptautinėje lenktynių asociacijoje, dėl kurios jie neteko olimpinio kvalifikacijos. Tuo pačiu metu milijonai amerikiečių buvo sužavėti Franko Šorterio 1972 metų olimpinio maratono
pergalę ir pradeda lenktyniauti kelių lenktynėse, tai reiškinys, žinomas kaip "Running Boom". Iki 1978 m. sportininkų sukilimas paskatino 1978 m. Amatorių sporto aktą, pažeidžiant Amatorių sporto sąjungos reglamentus dėl jų valdomų sporto šakų rinkinio ir pakaitinio valdymo organo Atletiko kongreso, nes vidaus IAAF ir MOK interesų atstovai priešinosi būdų, kaip atverti profesionalumo duris komercinių interesų, norinčių pasinaudoti sporto populiarumu, bangai. Kelių lenktynių srityje buvo įkurta nauja organizacija "Kelių lenktynių sportininkų asociacija" (dar žinoma kaip ARRA), kad būtų sukurtas profesionalus kelių lenktynių rajonas. Tarp šešių maršruto nuomos varžybų buvo ir Lasse Viren Finnish Invitational varžybos, kuriose buvo siūloma 30 000 JAV dolerių premija.