Rašykite šio straipsnio tęsinį - Po 1830 metų revoliucijos
Jis atvyko į Paryžių, susiformavo ryšius su daugeliu politinių veikėjų, net su karaliumi Luisu Filipu, ir tapo puikiu liberalių idėjų gynėju teismuose ir spaudoje. Pavyzdžiui, jo "Éloge funèbre" apie vyskupą Grégoire (1830 m.), jo "Mémoire" dėl politinio maršalo Ney reabilitacijos (1833 m.) ir jo pareiškimas dėl kaltinamųjų 1835 m. Balandžio mėn. 1842 m. išrinktas deputatu, jis buvo vienas iš kampanijos prieš Guizot ministeriją lyderių, o jo iškalbumas labai prisidėjo prie jo partijos sėkmės.