Romos Respublikos įkūrimo metu Romos Respublikos teritorija buvo padalinta į 43 centrinės valdžios dalis, kurios negalėjo veiksmingai valdyti tolimų provincijų. Komunikacijos ir transportas buvo ypač problematiški, atsižvelgiant į didžiulę imperijos teritoriją. Naujienos apie invaziją, sukilimą, stichines nelaimes ar epidemijos protrūkius buvo perduodamos laivų ar vežamų pašto tarnybų, dažnai reikėjo daug laiko, kad pasiektų Romą ir kad Romos įsakymai būtų grąžinti ir vykdomi. Todėl provincijos gubernatoriai turėjo de facto autonomiją Romos Respublikos vardu. Gubernatoriai turėjo keletą pareigų, įskaitant kariuomenės vadovybę, tvarkė provincijos mokesčius ir tarnavo kaip provincijos vyriausiieji teisėjai. Prieš Imperijos įkūrimą Respublikos teritorijos buvo padalintos į 43 centrinės valdžios Romos provincijose, kurios negalėjo veiksmingai valdyti tolimų provincijų.
Achaja, Makedonija ir Epiras (maždaug šiuolaikinė Graikija, Albanija ir Kroatijos pakrantė), Bitinija, Pontas ir Azija (maždaug šiuolaikinė Turkija), Sirija, Kipras ir Kirenaika