1940 metais Karolo II režimas žlugo. Netikėtas
Besarabijos perleidimas sovietams sukrėtė Rumunijos visuomenę ir labai supykdė Jorgą. Birželio 27 d. vykusiose dviem Karaliaus tarybos sesijose jis buvo vienas iš šešių (iš 21 narių), atmetusių sovietų ultimatumą, reikalaujantį Besarabijos perdavimo, vietoj to kariai ragino ginkluotą pasipriešinimą. Vėliau nacių tarpininkaujamu Antrojo Vienos apdovanojimu Šiaurės Transilvanija tapo Vengrijos dalimi. Šis pralaimėjimas sukėlė politinę ir moralinę krizę, galiausiai sukūrusi Nacionalinę legionarinę valstybę su Ionu Antonescu kaip "Conducător" ir Geležine Gvardija kaip valdančia politine jėga. Po šio pertvarkymo Iorga nusprendė uždaryti savo vėliavą, paaiškindamas: "Kai pralaimėjimas yra užregistruotas, vėliava nėra atiduota, bet jos audinys yra supakuotas aplink širdį. Mūsų kovos esmė buvo nacionalinė kultūrinė idėja". Kaip Codreanu žudikas, jis sulaukė naujų Želežinės gvardijos grasinimų, įskaitant neapykantos laiškus, išpuolius judėjimo spaudoje ("Buna Vestire" ir "Porunca Vremii") ir tiradas iš Vagardistų skyriaus Văleniuose. Jis dar labiau priešiškai elgėsi su nauja valdžia, išreiškęs savo atsidavimą abdiciruojamam karaliui.