Nacių režimas buvo ypač priešiškas žydams, kurie tapo nesibaigiančios antisemitinės propagandos atakų taikiniu. Naciai bandė įtikinti vokiečių žmones žydai būtų laikomi "nežmogiškaisiais" ir tuojau pat po to, kai 1933 m. federalinėse rinkimuose laimėjo beveik 44% parlamento vietų, naciai įvedė nacionalinį žydų verslo bojkotą. 1933 m. kovo mėn. Dachaus koncentracijos stovykloje Bavarijoje buvo įkurta pirmoji oficiali nacių koncentracijos stovykla, o 1933-1935 m. nacių režimas sustiprino savo galią. 1933 m. balandžio 7 d. buvo priimtas Įstatymas dėl profesinės valstybės tarnybos atkūrimo, pagal kurį visi žydų valstybės tarnautojai buvo priversti išeiti į pensiją iš teisininkų profesijos ir valstybės tarnybos. 1935 m. Nürnbergo įstatymai uždraudė lytinius santykius tarp žydų ir vokiečių, ir tik vokiečių arba giminaičių kraujo žmonės galėjo būti laikomi piliečiais; likusieji buvo klasifikuojami kaip valstybės subjektai, be pilietybės teisių. Tai atėmė iš žydų, romų ir kitų jų teisines teises. Nacių režimas persekiodavo žydus, kaip parodyta Kristallnacht pogromu
1938 m., o maždaug pusė iš 500 000 Vokietijos žydų pabėgo iš šalies iki 1939 m., po to pabėgimas tapo beveik neįmanomas.