1992 m. sezonas buvo jos paskutinis tarptautinės lygmens varžovas. 1992 m. IAAF pasaulio kreiso lenktynių čempionate ji užėmė 29 vietą.
(Prancūzų moterys, kurių skaičius mažėjo, komandai užėmė devintąją vietą). Ji laimėjo ketvirtą ir paskutinį nacionalinį titulą 3000 m lenktynėse, o 8:40,38 minučių bėgimas Nicei (antras greičiausias per savo karjerą) ją užėmė šeštąją vietą metų pasaulio reitingų sąraše. Dėl to ji buvo atrinkta 1992 m. Barselonos olimpinėse žaidynėse. Ten ji atvėrė vieną geriausių savo tarptautinių pasirodymų, pasibaigus 8:42,32 minutėms, kad būtų kvalifikuota kaip greičiausia varžybų etape. Finale ji taip ir nesugebėjo pasiekti 3000 metrų finišo (tai buvo antras iš eilės olimpinis nesugebėjimas). Ji taip pat dalyvavo 1500 m lenktynėse ir per tą atstumą pasiekė geriausią savo karjeros laiką (4:10.14 minutės). Po pusfinalo ji buvo gerokai prastesnė, nes buvo paskutinė savo lenktynėse.