Užpildykite šią frazę: Iki to laiko nepriklausomas Argentinos teatras buvo apribojamas ne tik komercinių teatrų kūrinių augimu, bet ir
represija. 1980 metais, kai buvo palaikomas santykinai nuosaikis armijos vadas generolas Roberto Viola, meninės laisvės grėsmės paskutinės šalies diktatūros metu šiek tiek sumažėjo. Vėliau D. Dragūnas pristatė savo kūrinį "Y por casa cómo andamos?" ("Kaip mums sekasi namuose?"), komentaras apie nelaimingas, paternalistines šeimas ir jų poveikį kultūrai. Lėtai gerėjantis laisvės klimatas taip pat paskatino Dragúną sudaryti partnerystę su kitais dramaturgais Carlos Gorostiza ir Roberto Cossa, taip pat su daugybe aktorių, kad sukurtų "Argentinos atvirą teatrą", kuriuo jie tikėjosi paskatinti žodžio laisvės, kurios nebuvimas paskatino tiek daug kitų kultūros veikėjų palikti Argentiną nuo 1975 m., grįžimą. 1981 m. liepos 28 d. jie pervertė uždarytą žiebtuvų gamyklą Buenos Aireso Balvaneros rajone į "Picadero teatrą" ir pirmą kartą surengė savo kolektyvinių naujų kūrinių festivalį (įskaitant Dragún "Mi obelisco y yo" - "Mano obeliskas ir aš"). Šią sėkmę pakenkė po savaitės įvykdytas teatro sprogimas, kuris tebėra "neatrasta paslaptis".