Už savo tarnybą šioje kampanijoje Forbesas buvo paaukštintas į kapitoną 1803 m. Birželio 25 d., ir jis išliko garnizone iki 1811 m., Kai jo pulkas buvo pasirinktas dalyvauti invazijoje į Javą
1811 m., vadovaujant serui Samueliui Auchmutiui. Jis buvo paskirtas vadovauti įvairių britų pulkų šoninėms kompanijoms ir vadovavo jų puolimams ant linijų Valtevreede ir Fort Cornelis, ir buvo priekyje kiekvienoje kovoje su olandų kariuomene. Už šias paslaugas jis penkis kartus buvo apdovanotas generolo ordinais, gavo aukso medalį už Javą ir 1811 m. rugpjūčio 29 d. buvo paaukštintas į majoro laipsnį. 1812 m. gegužę jis vadovavo 59-ojo pulko granateriams ir 78-osios lengvųjų kompanijų ekspedicijai, skirtam sumažinti Jogyakartos sultono Hamengkubuwono II, o 1813 m. gegužę jis slopino rimtą maištą, kuris kilo tarp malejų Probolinggo mieste, rytinėje Javos saloje. Per šį sukilimą 78-ojo būrio pulkininkas leitenantas Fraseris buvo nužudytas, o Forbesas, kaip majorius, 1814 m. Liepos 28 d. gavo paaukštinimą. 1817 m. jis grįžo į Škotiją. Jis buvo vienintelis iš keturiasdešimt dviejų karių, kurie grįžo į Škotiją, ir atnešė su savimi tik trisdešimt šešis iš dvylika šimtų karių. Jis pradėjo dirbti už pusę darbo užmokesčio ir apsigyveno Aberdeene, kur visą likusį gyvenimą gyveno be kito darbo. 1837 m. Sausio 10 d. jis buvo paaukštintas į pulkininką, 1838 m. tapo C.B., o 1846 m. buvo paaukštintas į generolį.