1944 m. rugsėjo pradžioje spartus sąjungininkų kariuomenės žengimas į priekį sukėlė logistinę problemą: tiekimo linijos iš Normandijos improvizuotų uostų į frontą tapo pernelyg ilgos. Antverpeno uosto naudojimas išspręstų šią problemą, bet po sąjungininkų išlaisvinimo
1944 m. rugsėjo 3-4 d. Šeldos sąsiaurio krantai vis dar buvo vokiečių kariuomenės rankose, todėl jie galėjo užblokuoti laivybą į Antverpeną. Ypač buvusi Walchereno sala, esanti Vakarų Šeldos įlankoje, tapo bastionu, kuriame buvo daugybė ilgojo nuotolio pakrantės baterijų, kontroliuojančių prieplaukas į jūrą. Dėl to buvo neįmanoma išvalyti minų laukelių, kuriuos vokiečiai pasėjo Antverpeno laivų kanale. Todėl Valchereno išvalymas tapo karine būtina.