Užpildykite šią frazę: Mekos šarifas, Huseinas ibn Ali, pirmą kartą užpuolė Mediną 1916 m. birželio 6 d. arba 1334 m. Sha'aban 4 d. AH, Pirmojo pasaulinio karo viduryje. Po keturių dienų Huseinas laikė Mediną 3 metų apsiaustoje, per kurią žmonės susidūrė su maisto trūkumu, plačiai paplitusiomis ligomis ir masine emigracija. Fakhri Pasha, Medinos gubernatorius, atkakliai laikėsi Medinos apgulties metu nuo 1916 m. birželio 10 d. ir atsisakė pasiduoti ir laikėsi dar 72 dienas po Mudros paliaubų, kol buvo suimtas savo pačių vyrų ir miestas buvo perimtas Šarifato 1919 m. sausio 10 d. Huseinas iš esmės laimėjo karą dėl savo sąjungos su britais. Laukiantis griauti ir sunaikinti, Fakhri Pasha slapta išsiuntė Šventąsias Muhammedo relikvijas į Osmanų sostinę, Istanbulą. 1920 metais britai Mediną apibūdino kaip "daug labiau savarankišką nei Meką". Po Didžiojo karo Mekos šarifas Seid Huseinas bin Ali buvo paskelbtas nepriklausomo Hicazo karaliumi. Netrukus po to, Medinos žmonės slapta sudarė susitarimą su Ibn Saud 1924 m., ir jo sūnus, princas Mohammed bin Abdulaziz užkariavo Mediną kaip dalį
Saudo Arabijos užkariavimas Hejaze 1925 m. gruodžio 5 d. (19 Jumada I 1344 AH), dėl kurio visas Hejazas buvo įtrauktas į šiuolaikinę Saudo Arabijos Karalystę.