1968-1975 m. Juan Velasco Alvarado vyriausybė atvedė radikalias reformas, kurios apėmė agrarinę reformą, užsienio įmonių eksproprijaciją, ekonominio planavimo sistemos įvedimą ir didelės valstybės valdomos pramonės sektoriaus sukūrimą. Šios priemonės nesugebėjo pasiekti pajamų perskirstymo ir ekonominės priklausomybės nuo išsivysčiusių šalių pabaigos tikslų. Nepaisant šių rezultatų, dauguma reformų nebuvo atšauktos iki dešimtojo dešimtmečio, kai liberalizuojanti Alberto Fujimori vyriausybė baigė kainų kontrolę, protekcionizmą, tiesioginių užsienio investicijų apribojimus ir didžiąją dalį bendrovių, priklausančių valstybei. Reformos leido nuolatinį ekonomikos augimą nuo 1993 m., išskyrus nuosmukį po 1997 m. Azijos finansų krizės.
makroekonominis stabilumas, geresnės prekybos sąlygos, didėjančios investicijos ir vartojimas;