1940 m. birželio mėn. Sovietų okupacija
Besarabijoje jį rado atostogų metu; jis nusprendė pasilikti ir tapti Sovietų Sąjungos piliečiu. 1940 m. rugsėjį jis pradėjo dirbti Mokslinių tyrimų institute Čisinau, tačiau 1941 m. birželį buvo priverstas pabėgti po to, kai provinciją vėl užėmė Rumunija. Pasibaigus Karagandos rajone, beveik dvejus metus jis buvo mokytojas, mokyklos direktorius, kalnakas, partijos aktyvistas kolchoze, kol 1943 m. buvo išsiųstas į Maskvą tęsti studijas. Antrąjį pasaulinį karą aktyvus rumunų komunistų pabėgėlių ratas Tarybų Sąjungoje, dirbo rumunų kalbos radijo Moskvos skyriuje (1943-1945 m.); prisidėjo prie TASS ir "Graiul liber", rumunų kalinių laikraščio Tarybų Sąjungoje (1943-1946 m.); ir buvo mokytojas rumunų skyriaus antifasistinėje kalinių mokykloje (1944-1946 m.), 1945 m. Komunistų partijos Tarybų Sąjungos narys, jis atliko pastarąją užduotį kaip partijos darbuotojas, padėdamas indoktrinuoti rumunų kalinius. Jis taip pat studijavo politinę ekonomiką 1943-1946 m. Plekhanovo Maskvos nacionalinės ekonomikos institute, gavęs stipendiją iš Chişinău instituto. Paskutiniais studijų metais jis taip pat dėstė, bet baigė mokyklą, nes išvyko iš šalies. 1946 m. birželio mėn. PCR prašymu jis buvo sugrąžintas į Rumuniją ir oficialiai prisijungė prie partijos po Leonte Răutu ir Mihail Roller rekomendacijų. Nuo 1946 m. birželio iki lapkričio jis dirbo centrinės komisijos ekonomikos skyriaus instruktoru ir direktoriaus pavaduotoju.