Parašykite šio skyriaus tęsinį - 1956 m. Sinajaus karo metu
Izraelio satiristas Ephraim Kishon paskelbė trumpą straipsnį su panašiomis temomis, pavadinimu "Kaip mes praradome pasaulio užuojautą" (איך איבדנו את אהדת העולם). Kitose istorijose Izraelis nesudarė karinio aljanso prieš Egiptą su Britanija ir Prancūzija, kitaip nei dabartinėje istorijoje, taip pat neprasidėjo 1956 m. Sinajaus karo. Be tokios sąjungos, Prancūzija nesuteikia "Mirage" naikintuvų Izraeliui. Egiptas gauna pažangius lėktuvus iš Sovietų Sąjungos, o tai suteikia jai lemiamą karinį pranašumą, kurį ji naudoja, kad 1957 m. įvykdytų siaubingą staigmeną į Izraelį. Izraelis yra visiškai užkariautas, o Egiptas nuverčia Jordanijos karalių Huseiną ir užima jo karalystę. Po to, sunaikintas Izraelis gauna daug tarptautinės užuojautos, bet yra per vėlu ką nors padaryti. Visa, ką gali padaryti tarptautinė bendruomenė, yra palikti tuščią Izraelio ambasadoriaus kėdę JT Generalinėje Asamblėjoje ir prašyti Egipto prezidento Nasserio, kad jis humaniškai elgtųsi su keletu Izraelio pabėgėlių, susikaupusių Tel Avivo griuvėsiuose. Akivaizdi Kišono išvada buvo ta, kad geriau būti tarptautiniu mastu smerktam už pergalę, negu gauti užuojautos pralaimėjus.