Vienas iš pagrindinių technologijų, kurie leido sukurti tokį didelį lėktuvą kaip "Boeing 747", buvo aukštos aplenkimo turbinų ventiliatorių variklis. Manoma, kad variklio technologija gali du kartus padidinti ankstesnės turbinų variklių galią, o trečdaliu mažiau degalų sunaudojant. "General Electric" buvo pradėjusi šią koncepciją, tačiau buvo įsipareigojusi sukurti variklį "C-5 Galaxy" ir tik vėliau pateko į komercinę rinką. "Pratt & Whitney" taip pat dirbo tuo pačiu principu ir 1966 m. Pabaigoje "Boeing", "Pan Am" ir "Pratt & Whitney" sutiko sukurti naują variklį, pavadintą JT9D, kad galėtų valdyti "Boeing 747". Projektas buvo suprojektuotas pagal naują metodiką, vadinamą gedimų medžio analize, kuri leido nustatyti vienos dalies gedimų padarinius, kad būtų galima ištirti jo kitas sistemas. Siekiant išspręsti susirūpinimą dėl saugos ir papildomumo, variklio technologija buvo suprojektuota taip, kad būtų galima du kartus padidinti ankstesnės turbinės turbinės turbinės gali
leisti jai vykdyti veiklą iš esamų oro uostų;