1942 m. viduryje sąjungininkai pradėjo pertvarkyti savo pajėgas ir nors kai kuriuos sąjungininkų orlaivius, tokius kaip "Brewster Buffalo" ir "P-39", beviltiškai pralenkė Japonijos "Mitsubishi A6M Zero", kiti, tokie kaip armijos "Curtiss P-40 Warhawk" ir karinio jūrų laivyno "Grumman F4F Wildcat", turėjo tokių savybių, kaip pranašesnė ugnies galia, tvirtumas ir nardymo greitis, ir sąjungininkai netrukus sukūrė taktiką (pvz., "Tach Weave"), kad pasinaudotų šiomis stiprybėmis. Šie pokyčiai netrukus atnešė dividendų, nes sąjungininkų sugebėjimas paneigti Japonijos oro pranašumą buvo labai svarbus jų pergalėms
Koralų jūra, Midvej, Gvadalkanalas ir Naujoji Gvinėja. Kinijoje "Lėkantys tigrai" taip pat sėkmingai naudojo tą pačią taktiką, nors ir negalėjo sustabdyti Japonijos pasipriešinimo ten.