1973-aisiais Bhutto administracija atleido Baločistano valstijos vyriausybę, o tai sukėlė kitą separatistinį judėjimą, baigiantį seriją kariuomenės veiksmų didžiausioje šalies provincijoje, kurios baigėsi 1977-aisiais. Dėl karinės pagalbos, gautos iš Irano, įskaitant "Bell AH-1 Cobra" perdavimą aviacijos korpusui, konfliktas baigėsi, kai Pakistano vyriausybė 1980-aisiais pasiūlė bendrąją amnestiją separatistams. Dėl Baloch konflikto Pakistano kariuomenė toliau dalyvavo Omano pilietiniame kare Omano vyriausybės naudai, kol sukilėliai buvo nugalėti 1979 m. Karo tyrimo komisija pažymėjo, kad per pirmąją karinę karą keturių kariuomenės šakų bendrojo didžiojo strateginio plano trūko.
, antrojo ir trečiojo karų su Indija, rekomenduoja įsteigti Jungtinius Chiefs of Staff komitetą palaikyti strateginį karinį ryšį tarp tarnybų ir federalinės vyriausybės, kad turi būti pirmininkauja paskirtas pirmininkas jungtinių vadų kaip vyriausybės pagrindinis karinis patarėjas. 1976 m. iš kariuomenės buvo paskirtas pirmasis jungtinių vadų pirmininkas, o pirmininkavimą perėmė generolas Muhammad Shariff, tačiau po metų atsistatydino. 1975 m. premjeras Zulfikaras Ali Bhutto prieštaringai pakeitė mažiausiai septynis vyresnius armijos generolius, kad būtų paaukštintas į leitenantą gen. Zia-ul-Haq į keturių žvaigždučių laipsnį, paskyręs jį armijos štabo viršininku (COAS), nepaisant armijos rekomendacijų, perduotų federalinės vyriausybės.