48 m. pr. m. e., Cezario pilietinio karo metu, Julijus Cezaris buvo
Aleksandrija buvo apgulta. Jo kareiviai sudegino kai kuriuos Aleksandrijos uoste įstrigusius Egipto laivus, bandydami išvalyti prieplauką ir užblokuoti Kleopatros brolio Ptolemejaus XIV laivyną. Manoma, kad šis gaisras išplito į miesto dalis, esančias arčiausiai uostų, ir padarė nemažai žalos. Pirmojo amžiaus romėnų dramaturgas ir stoikų filosofas Seneka Jaunasis cituoja Livio "Ab Urbe Condita Libri", parašytą 63-14 m. pr. m. e., sakydamas, kad Cezario pradėtas gaisras sunaikino 40 000 Aleksandrijos bibliotekos ritinių. Graikiškas vidutinio Platono mokinys Plutarchas (46-120 m. m. e.) savo knygoje "Cezaro gyvenimas" rašo, kad "kai priešas bandė nutraukti jo ryšius jūra, jis buvo priverstas nukreipti šį pavojų, sudegindamas savo laivus, kurie, sudegindami dokus, iš ten išplito ir sunaikino didžiąją biblioteką". Tačiau romėnų istorikas Kasjusas Dionas (kas gyveno nuo 155 iki 235 m. e. m.) rašo: "Daugybė vietų buvo sudegintos, o kartu su kitais pastatais buvo sudegintos laivų statyklos ir grūdų bei knygų sandėliai, kurių, kaip sakoma, buvo daug ir jie buvo geriausi". Tačiau Floras ir Lukanas tik paminėjo, kad liepsnos sudegino patį laivyną ir kai kuriuos "namus prie jūros".