Randejos sutartis buvo taikos sutartis, sudaryta tarp Romos imperijos ir Partų imperijos pasienio mieste Randejoje, dabartinėje Turkijoje, 63 m. Sutartis, užbaigusi 58-63 m. Romų-Parčių karą
, buvo nustatyta, kad nuo to laiko armėnų soste sėdės arsakidų linijos partijos princas, tačiau jo nominacija, arba investicijos teisė, buvo suteikta Romos imperatoriui. Nors tai pavertė Armėniją pasiuntine karalyste, įvairiuose Romos šaltiniuose rašoma, kad Neronas Armėniją faktiškai atidavė Partijos imperijai. Šis partų ir romėnų kompromisas truko kelis dešimtmečius, iki 114, kai Roma, vadovaujama Trajano, tiesiogiai perėmė Arsakidų Armeniją ir įtraukė ją į trumpalaikę Romos provinciją, kuri truko tik ketverius metus; ji buvo išoriškai atsisakyta Trajano įpėdinio Hadriano 118 metais.