Užpildykite šią frazę: Nors nepriklausoma Indija iš pradžių buvo laikoma įvairių Afrikos nepriklausomybės judėjimų šampione, jos draugiški santykiai su Tautų sąjunga ir liberaliniai požiūriai į Britanijos politiką Rytų Afrikoje pakenkė jos įvaizdžiui kaip tvirtos įvairių trečiojo pasaulio nepriklausomybės judėjimų rėmėjos. Indijos pasmerkimas kovotojų kovai Kenijoje ir
Alžyras buvo visiškai priešingas Kinijai, kuri palaikė ginkluotą kovą dėl Afrikos nepriklausomybės. Pasiekus aukštą diplomatinį tašką po Nehru vaidmens Sueco krizėje, Indijos izoliacija nuo Afrikos buvo baigta, kai tik keturios šalys - Etiopija, Kenija, Nigerija ir Libija - palaikė ją 1962 m. Kinijos ir Indijos karo metu. Po to, kai Gandhi tapo premjeru, buvo išplėtoti diplomatiniai ir ekonominiai santykiai su valstybėmis, kurios Kinijos ir Indijos karo metu stojo Indijos pusėje. Gandis pradėjo derybas su Kenijos vyriausybe dėl Afrikos ir Indijos plėtros bendradarbiavimo. Indijos vyriausybė taip pat pradėjo svarstyti galimybę atvesti Afrikoje įsikūrusius indus, kad padėtų susigrąžinti mažėjančią geostrateginę įtaką. Indijos kilmės žmonės, apsigyvenę Afrikoje, buvo paskelbti "Indijos ambasadoriais". Tačiau pastangos įkvėpti Azijos bendruomenę prisijungti prie Indijos diplomatijos nepavyko, iš dalies dėl indėnų nenorėjimo likti politiškai nesaugioje aplinkoje ir dėl Afrikos indėnų egzoduso į Britaniją, kai 1968 m. buvo priimtas Bendrijos imigrantų įstatymas. Ugandoje Afrikos indėnų bendruomenė buvo persekiojama ir galiausiai išvaryta iš šalies Idimo Amino valdžioje.