Patikrinkite žemiau pateiktą eilutę ir atsakykite į klausimą, pateiktą toje pačioje kalba, kaip ir eilutė:  Holoniako tėvas dirbo anglies kasykloje. Holonyakas buvo pirmasis jo šeimos narys, kuris gavo bet kokį oficialų mokymąsi. Kartą jis dirbo 30 valandų iš eilės Ilinojaus centrinėje geležinkelio stotyje, kol suprato, kad sunkaus darbo gyvenimas nėra tai, ko jis norėjo ir kad jis norėtų eiti į mokyklą. Pasak Knight Ridder, "pigios ir patikimos puslaidininkės lazeriai, svarbūs DVD grotuviams, juostų kodų skaitytojams ir daugeliui kitų įrenginių, savo egzistavimą šiek tiek skolingi sunkiai darbo krūviui, kurį prieš dešimtmečius patyrė Downstate geležinkelio įgula". Holonyak uždirbo savo bakalauro (1950), magistro (1951) ir daktaro (1954) laipsnius elektros inžinerijos srityje Ilinojaus universitete Urbana-Champaign. Holonyakas buvo pirmasis John Bardeen Ph.D. studentas; Bardeen, teorinis fizikas, buvo tranzistoriaus išradėjas, kuris galiausiai laimėjo Nobelio premiją už šį darbą ir už superlaidumo teoriją. 1954 m. jis persikėlė į "Bell Telephone Laboratories", kur dirbo su silicio pagrindu pagamintais elektroniniais prietaisais. 1955-1957 m. Holoniakas tarnavo JAV armijos signalų korpuse. 1957-1963 m. buvo mokslininkas General Electric Company pažangiųjų puslaidininkų laboratorijoje Sirakūzuose, Niujorke. 1963 m. tapo Ilinojaus universiteto profesoriumi, iš kurio penkisdešimt metų vėliau, 2013 m., išėjo į pensiją.  Klausimas: Kodėl jis nusprendė nebedirbti geležinkeliuose?
Jis nenorėjo sunkaus darbo.