JAV ir jos sąjungininkams Tenaru mūšio pergalė buvo psichologiškai reikšminga tuo, kad sąjungininkų kariai, po serijos pralaimėjimų Japonijos kariuomenės vienetų visoje Ramiojo vandenyno ir Rytų Azijoje, dabar žinojo, kad jie gali nugalėti Imperatoriškosios armijos sausumos mūšyje. Kova taip pat sukūrė dar vieną precedentą, kuris tęsis per visą karą Ramiojo vandenyno, kuris buvo nugalėtų japonų karių nenorėjimas pasiduoti ir jų pastangos toliau žudyti sąjungininkų karius, net kai japonų kariai miršta mūšio lauke. Dėl šio klausimo Vandegriftas pastebėjo: "Aš niekada negirdėjau ar skaitė apie tokio pobūdžio kovas. Šie žmonės atsisakė pasiduoti. Sužeisti vyrai laukė, kol ateis juos ištirti... ir kiti kolegos atnešė jiems pagalbą su granatu". Robertas Leachmanis, vienas iš sąjungininkų karių, dabar žinojo, kad jie gali nugalėti Imperatoriškosios armijos karius sausumos mūšyje.
Dauguma Ichiki išgyvenusiųjų pasiekė Taivu tašką.