Parašykite šio skyriaus tęsinį - Alžyro konflikto pabaiga
1962 m. daug pasiekė šiuo atžvilgiu. Prancūzija negalėjo save vaizduoti kaip pasaulio priespaudžiamų tautų lyderę, jei vis dar primetė savo kolonijinę valdžią kitai tautai. Prancūzija, palaikydama baltųjų kolonistų mažumą, kovojo su musulmonų separatistais, ir tai buvo labai nepopuliari mūšis visame musulmonų pasaulyje. Kadangi konfliktas siautėjo, Prancūzijai būtų buvę beveik neįmanoma palaikyti teigiamų santykių su Artimųjų Rytų šalimis. Artimųjų Rytų parama FLN partizanams buvo dar viena sąlyga santykiams, kuriuos konflikto pabaiga pašalino. Didžioji dalis FLN finansinės ir materialinės paramos buvo gaunama iš Artimųjų Rytų ir Šiaurės Afrikos šalių. Tai ypač buvo tiesa apie Nasserio Egiptą, kuris ilgą laiką rėmė separatistus. Egiptas taip pat yra tiesioginis santykių gerinimo po karinių veiksmų pabaigos pavyzdys. Karo pabaiga iškart atšaldė Prancūzijos ir Egipto santykius, Egiptas užbaigė keturių prancūzų pareigūnų, kaltinamų šnipinėjimu, teismą, o Prancūzija nutraukė prekybos embargo prieš Egiptą.