A2 (kai kuriuose šaltiniuose vadinamas A3), kurį suprojektavo Merzario ir Simon Hadfield ir kuris buvo paremtas pirmuoju A1, buvo paruoštas laiku 1979 m. Europos varžyboms su ta pačia variklio ir pavarų dėžės kombinacija, ir jis buvo modifikuotas į antžeminio poveikio "sparnų" automobilį. Buvo pagamintas tik vienas pavyzdys. 1979 m. JAV Grand Prix West lenktynių trasoje pirmą kartą važiavo Arturo Merzario. Merzario kvalifikuoja automobilį lenktyniui, bet po to, kai priekinė pakaba sugedo, jis turėjo pradėti lenktynes A1B. Automobilis oficialiai debiutavo 1979 m. Ispanijos Grand Prix, kur Merzario kvalifikacijos metu pasiekė 26-ąjį laiką ir nesugebėjo patekti į lenktynes. Kitoje lenktynėje Belgijoje Merzario per kvalifikaciją nukrito ir sulaužė ranką. Dėl
"Monaco Merzario" paprašė Gianfranco Brancatelli vairuoti jo automobilį, tačiau Brancatelli nesugebėjo iš anksto kvalifikuotis. Merzario grįžo prie vairo Prancūzijos Grand Prix. Kvalifikacijos metu jis pasiekė 26-ąjį rekordą ir buvo daugiau nei dviem sekundėmis lėtesnis nei per paskutinį kvalifikacijos turnyrą. A2 paskutinį kartą išėjo į trasą Austrijos Grand Prix, kai Merzario sugadino A4 per bandymų nelaimingą atsitikimą.