Rašykite šio skyriaus tęsinį - Vakarų Ukrainos rusofilija Karpatų Rutenijoje atsirado XVIII a. pabaigoje. Tuo metu keli žmonės iš šio regiono apsigyveno Sankt Peterburge (Rusija) ir užėmė aukštas akademines pareigas. Labiausiai žinomas iš jų buvo Vasilijus Kukolnikas (rusiško dramaturgo Nestoro Kukolniko tėvas), senos kilmingos šeimos narys, prieš atvykdamas į Rusiją studijavo Vienoje. Tarp Vasilio mokinių buvo Didysis Rusijos kunigaikštis Konstantinas Pavlovičius ir Didysis Rusijos kunigaikštis Nikolajus Pavlovičius, būsimas Rusijos imperatorius Nikolajus I. Šie emigrantai, įsigiję rusų patriotizmo jausmą, taip pat išlaikė ryšius su savo tėvyne ir bandė pasinaudoti savo turtu, kad į savo regioną įvestų rusų literatūrą ir kultūrą. Kai vengrai sukilo
1848 m. prieš austrus, vietiniai rytų slavų, priešiški vengrams, kurie juos dominavo, buvo giliai sujaudinti, kai pasirodė, kad nugalėtinos rusų pajėgos, kurias išsiuntė Nikolajus, padėjo sutriuškinti maištą. Tuo metu Austrija rėmė rusofilų judėjimą, kaip pusiausvyrą Lenkijos ir Vengrijos interesams, o rusofilų didvyrio Adolfo Dobrianskio vadovavimu Karpatų Rutenijos gyventojams buvo suteikta ribota autonomija, nors po kelerių metų regionas vėl buvo Vengrijos kontroliuojamas.