Kaip ir šimtai kitų ištremtų Suomijos Raudonosios gvardijos kovotojų, Vähä prisijungė prie Raudonosios armijos ir kovojo su bolševikais Rusijos pilietiniame kare. 1919 m. vasarą Vähä tarnavo Sibire, o po to buvo išsiųstas atgal į Petrogradą, kad prisijungtų prie karinės akademijos. 1920-1923 m. Vähä baigė trejų metų kursą tarptautinėje Petrogrado Raudonojo karininko mokykloje, kur su juo dalyvavo keturi jo broliai. Akademijoje Vähä dalyvavo Kuusinen klubo incidento įtariamųjų areštuose.
1920 m. rugsėjį, 1921 m. kovo mėn. Kronštato maišto slopinimą ir 1922 m. žiemą Rytų Karelų sukilimo slopinimą. Po Kimasozero mūšio 1922 m. Sausio mėn. Vähä nužudė tris Suomijos baltųjų gvardijų karius, kuriuos buvo sučiupęs, savo būrio vadovo Toivo Antikaineno įsakymu. Antikainenas vėliau buvo suimtas Suomijoje, kur už žmogžudystes buvo nuteistas kalėti iki gyvos galvos.