Pasak Houbrakeno, jis buvo Pieterio Janszo Schageno, svarbaus Alkmaaro tarybos nario, sūnus. Jį tapybos mokė pirmiausia Salomonas van Ravesteynas, o vėliau ir arklių tapytojas Pieteris Corneliszas Verbeeckas. Jis laivas keliavo į Gdanską, kur jį priėmė Joost Brasser, o po to keliavo į Elbingą, kur jį priėmė Bartholomeus Strobel. Šagenas nutapė Lenkijos karaliaus portretą, kad "įrodytų savo meną". Iš ten jis trumpai išvyko namo, o po to keliavo laive į Dieppą ir toliau į Paryžių, kur piešė daugybės svarbių žmonių portretus ten ir Orleane. 1639 m. spalio mėn. jis vėl išplaukė ir perplaukė Anglų kanalą į Angliją. Ten jis aplankė admirolą Maarteną Trompą, kuris pakvietė jį piešti savo laivus ir stebėti jūrų mūšį, kad įkvėptų. Tuomet jis ruošėsi pradėti Dūno mūšį.
prieš Antonio D'Oquendo vadovaujamus ispanus. Tačiau stebėjęs mūšį, Šagenas nusprendė grįžti į Nyderlandus be laivų. Jis apsigyveno Alkmaare, kur tapo vroedschapo nariu, kaip ir jo tėvas. Po Vestfalijos taikos 1648 m. jis dar kartą keliavo į Brabantą su admirolu van Dorpu ir van den Cornput van Dordrecht. 1651 m. jis keliavo į Liežą ir Kelną. Jis buvo gerbiamas Alkmaaro našlaičių namų regentas, kai mirė būdamas 52 metų.