Paskutinė dalis: Daugumoje teorijų iki XVIII a. šviesa buvo vaizduojama kaip sudaryta iš dalelių. Kadangi dalelių modeliai negali lengvai paaiškinti šviesos lūžio, difrakcijos ir dvigubo lūžio, bangų teorijas pasiūlė René Descartes (1637 m.), Robert Hooke (1665 m.) ir Christiaan Huygens (1678 m.); tačiau dalelių modeliai išliko dominuojantys, daugiausia dėl Izaoko Niutono įtakos. XIX a. pradžioje Tomas Youngas ir Augustas Fresnelis aiškiai įrodė šviesos interferenciją ir difrakciją, o 1850 m. bangų modeliai buvo visuotinai priimti. 1865 m. Džeimsas Klerkas Maksvelis prognozavo, kad šviesa yra elektromagnetinė banga, kuri buvo eksperimentiniu būdu patvirtinta 1888 m. Heinrich Hertz radijo bangų aptikimu.
dėl Izaoko Niutono įtakos