1813 m. jis derėjosi dėl abipusio gynybos sutarties su Austrija; bet po Lutzeno mūšio (1813)
, Saksonijos karalius grįžo į prancūzų apylinkes Drėždene. Langenau atsistatydino ir kovojo už Austriją. 1813 m. liepos 27 d. Langenau tapo generolo majoru. 1813 m. rugpjūčio 26 d. Drezdeno mūšyje jis sėkmingai perėmė komandą iš sužeisto generolio majoro V. Frierenbergerio. 1813 m. spalio 16 d. Leipcige Feldm. Direktoriaus pavaduotojas. Reisneris nurodė Langerau centrinei ir kairiojo sparno baterijoms, susivienijusioms dviejuose taškuose, ir numylėjo priešo šautuvus. Spalio 18 d. Langerau buvo pirmasis, kuris persekiojo priešo pasitraukimą iš Wachau slėnio. Langerau vadovavo artilerijai mūšiuose prie Hochheimo (1813 m. lapkričio 9 d.). 1814 m. jis tapo Didžiosios Čechijos armijos generaliniu karvedžiu, o 1815 m. - Reino armijos generaliniu karvedžiu, vadovaujant Švarcenbergiui. 1814 m. Jozefui Radetkiui von Radetzui vadovavo.