Pirminė medinė bažnyčia buvo pastatyta 1835-1836 m. Belgrado mitropolio Petaro Jovanovičio (m. 1833<unk>1859). Pagrindinis donoras buvo prekybininkas Lazar Panča (mirė. 1831 m.) Jis buvo atiduotas šv. Markui ir pastatytas esamoje kapinėse. Tai buvo stačiakampis pastatas, kurio išorinis paviršiaus plotas buvo 11,5 x 21 m, o vidinis - 7,75 x 17,46 m. Tuo pačiu metu kunigaikštis Milošas Obrenovičius, kuris taip pat buvo šios bažnyčios donoras, pastatė Topčiderio šventųjų apaštalų Petro ir Pauliaus rūmų bažnyčią (baigta 1834 m.). Abiejų bažnyčių statybos darbus prižiūrėjo architektas Nikola Živković (1792-1870). 1838 m. princas Milanas ir šabako vyskupas Gavrilo Popovičius buvo palaidoti tiesiai prie bažnyčios. Po gegužės perversmo šioje bažnyčioje buvo palaidota karališkosios poros, karaliaus Aleksandro I Obrenovičiaus ir karalienės Dragos Obrenovičiaus. Apytiksliai 1870 m. bažnyčia buvo Terazijų parapijos, kurioje buvo 312 namai, ir Paliulės parapijos, kurioje buvo 318 namai. Pirmojo pasaulinio karo metu jį sunaikino Austrijos kariai, o 1917 m. jis buvo atstatytas. 1941 metais, kai vokiečiai bombardavo Belgradą, jis buvo smarkiai sugadintas.
, smūgių patiriama 1941 m. balandžio 13 d. Palmių sekmadienį. 1942 m. griuvėsiai buvo išvalyti.