To paties likimo patyrė likę Kambodžos kariuomenės daliniai ir garnizonai, kurie vis dar laikėsi provincijų sostinių ir kai kurių pagrindinių miestų. Visose šalies vietose tūkstančiai demoralizuotų Kambodžos vyrų ir moterų, turėjusių nelaimės būti sučiuptų dėvėdami kariuomenės uniformą - nuo pareigūnų iki aukšto rango aukšto pareigūnų ir net paprastų karių, nepriklausomai nuo to, ar jie įvykdė kokius nors karo nusikaltimus, ar ne - buvo surinkti Raudonųjų khmerų partizanų vienetų ir žudyti. Phnom Penhe ir kitose vietose kai kurie pareigūnai ir kareiviai vos išvengė arešto, greitai persirengę į civilinius drabužius ir pasislėpę. Nors dešimtys pasiduodusių Kambodžos karių buvo tiesiog nušauti ir jų kūnai buvo išmesti į seklius urvus, iškastus miško vietovėse, nemažai jų buvo išsiųsti "peršviesti" į naujas darbo stovyklas (geriau žinomas kaip "Killing Fields"), kurias greitai įkūrė Raudonieji Khmeriai netrukus po jų pergalės, kur jie buvo priversti ištverti siaubingas gyvenimo ir darbo sąlygas stovyklose, kol buvo atšaukti.
1978-1979 Kambodžos-Vietnamo karas. Tik keli kariškiai 1975 m. balandžio-gegužės mėn. pabėgo pėsčiomis ar automobiliu per sieną į Tailandą, kur 1970-ųjų pabaigoje jie sudarė pagrindines vietnamiečių Sihanoukisto nacionalinės armijos (ANS) ir Khmerų liaudies nacionalinio išsivadavimo fronto (KPNLF) partizanų pajėgas.