Užbaigiu šią frazę: Trečiajam Mantuos atstatymui imperatorius Pranciškus II paskyrė Józsefą Alvinczi naujai suformuotos armijos vadu. Alvinczi planavo iš rytinės pusės su 28 000 karių žengti į Mantuą, o Davidovičius su 19 500 karių judėjo iš Adige slėnio į šiaurę. Davidovičiaus Tirolo korpuso sudėtyje buvo Sporko, Vukassovičiaus, Johanno Laudono ir Jozefo Ocskay brigadų, taip pat nedidelis rezervas. Po kruvino susirėmimo prie Cembros lapkričio 2 d. jis vėl užėmė Trento miestą. Lapkričio 7 d. Kaljano mūšyje jis nugalėjo Claude Vaubois prancūzų diviziją. Nepaisant to, kad Alvinczi ragino jį vėl užpulti, jis labai lėtai tęsė savo sėkmę. Viena iš priežasčių buvo 3500 žuvusiųjų Cembroje ir Kaljanoje. Kiti sunkumai buvo klaidingas pranešimas, kad André Masséna divizija yra jo priekyje, didelis sniegas kalnuose ir tai, kad pranešimai iš Alvinczi atvyksta dvi dienas. Lapkričio 17 d. jis vėl nugalėjo Vaubois prie Rivoli Veronese, tačiau ši pergalė atėjo dvi dienas pavėluotai. Po to, kai prancūzai nugalėjo Alvinczi lapkričio 15-17 dienomis
Arcolės mūšyje Bonapartas pasuko prieš Davidovičius su didele jėga. Prancūzai jį nugalėjo antroje kovoje prie Rivolio lapkričio 22 d. Davidovičiaus korpusas pabėgo į šiaurę, todėl Alvinczi buvo priverstas atsisakyti kampanijos.