Vis dėlto, kaip šių pastangų kulminacija, Indijos karo belaisviai iš Prancūzijos, Turkijos, Vokietijos ir Mesopotamijos, ypač iš Basros, Bušehro ir iš Kut al Amaros, buvo ištremti į kalinius.
Indijos savanorų korpusas, kovojęs su turkų pajėgomis daugelyje frontų. Deobandis, vadovaujamas Amba Prasad Sufi, bandė organizuoti įsiveržimus į Vakarų Indijos sieną iš Persijos, per Balochistaną, į Pendžabą. Amba Prasadui karo metu prisijungė Kedar Nath Sondhi, Rishikesh Letha ir Amin Chaudhry. Šie indų kariai dalyvavo užimant pasienio miestą Karmaną, Uzbekistaną ir ten sulaikant britų konsulą, taip pat sėkmingai persė Percy Sykes persų kampaniją prieš Balučius ir persų genčių vadus, kuriems padėjo vokiečiai. Aga Chano brolis buvo nužudytas kovoje su sukilėliais. Sukilėliai taip pat sėkmingai persekiojo britų pajėgas Sistanas Afganistane, apribojant juos Karamshir Balochistanas, o vėliau judant į Karačį. Kai kurie pranešimai rodo, kad jie perėmė Gawador ir Dawar pakrantės miestus. Bampūro balučių vadas, paskelbęs nepriklausomybę nuo britų, taip pat prisijungė prie Ghadarų. Tačiau karas Europoje Turkijai pablogėjo, o Bagdadą užėmė britų pajėgos. Gadaritų pajėgos, kurių tiekimo linijos buvo iš bado, galiausiai buvo išstumtos. Jie pasitraukė, kad susibūrytų Širaze, kur jie buvo nugalėti po žiaurios kovos Širazo apgulties metu. Amba Prasad Sufi buvo nužudytas šiame mūšyje, tačiau Ghadarites vykdė partizaninį karą kartu su Irano partizanais iki 1919 m.