Paskutinį rytą, gegužės 20 d., pamatę Husviko uostą žemiau, jie žinojo, kad yra teisingame kelyje. Septintą valandą ryto jie išgirdo garso, skambantį iš Stromneso, "pirmojo garso, kurį sukūrė išorinis žmogaus agentas, kuris atėjo į mūsų ausis, kai mes palikome Stromneso įlanką 1914 m. Gruodžio mėn". Po sunkaus nusileidimo, kuris apėmė kelią žemyn per šaldantį krioklį, jie pagaliau pasiekė saugumą. Po to Šakeltonas rašė: "Aš neabejoju, kad apvaizda mus vadovavo... Aš žinau, kad per tą ilgą ir sunkią 36 valandų maršą per nevadintus kalnus ir ledynus man atrodė, kad mes buvome ne trys, o keturi". Šis ketvirtas keliautojo vaizdas buvo įrašytas Worsley Crean ir Eliot T. S. S. Stow poemoje "Kas buvo Husviko uostas?
Gegužės 20 d.