Jis buvo viena iš teroro karalystės aukų, kurią 1183 m. atvėrė uzurpatorius Andronikas I Komnenas (1183-1185 m.), kuris jį aklėjo, nors galbūt ne visiškai, tada buvo įmestas į kalėjimą, nes jis užpuolė rūmų eunuchą, kuris apkaltino imperijos nelaimes dėl Androniko pirmtako, jo nepilnamečio sūnėno Aleksijo II Komneno, nekompetencijos. Donaldas Nikolas tvirtina, kad tai rodo, kad jis buvo Angelų rūmų šalininkas, ir jis gavo savo atlygį, kai 1185 m. į sostą atėjo Izaokas II Angelas: naujasis imperatorius suteikė jam "Cezaro" laipsnį ir paskyrė jį vadovauti ekspedicijai prieš bulgarus.
1186 m., kuris neseniai sukilo prieš Bizantijos valdžią ir atkūrė Bulgarijos imperiją. Sukilėliai neprieštaravo Bizantijai atvirame lauke, o atsitraukė į savo kalnų tvirtovę. Jonas sekė paskui juos, bet dėl savo pernelyg pasitikėjimo savimi nepaisė savo stovyklos tvirtinimo ir leido ją apsupti, patyręs žeminančią pralaimėjimą. Jo tarnybiniai drabužiai buvo užimti ir demonstruoti bulgarų lyderių Peterio ir Aseno. Johnas buvo atleistas iš komandos imperatoriaus į Aleksio Branas naudai ir gyveno pensijoje.