Apibendrinti straipsnį:  Kaip mes apskaičiuojame tolimumą, kurį galime girdėti, bet nematyti, iki šiol buvo paslaptis. Mokslininkai sako, kad mes žinome, kaip toli yra garso šaltinis, klausydamiesi jo sukuriamo eko. Viename tyrime jie nustatė, kad garso atspindys padeda mums nustatyti atstumą, pavyzdžiui, automobiliui, kuris keliauja už posūkio, ar arti esančiam žmogui. Konektikuto universiteto mokslininkai sako, kad mes žinome, kaip toli yra garso šaltinis, klausydamiesi jo skleidžiamo eko (vaizduota nuotraukoje). Vieno tyrimo metu jie nustatė, kad garso atspindys padeda mums nustatyti atstumą, pavyzdžiui, automobiliui, važiuojančiam už posūkio, ar arti esančiam asmeniui. Tyrimą atliko Konektikuto universiteto mokslininkai ir jis buvo paskelbtas Žurnale "Neurologijos mokslas". Jie sakė, kad aidas ir skysčio svyravimai yra užuominų, kuriuos mes naudojame, kad išsiaiškintume atstumą tarp mūsų ir triukšmo šaltinio. Mokslininkai jau seniai supranta, kaip mes galime nustatyti garso kryptį - ar jis iš kairės, ar iš dešinės, ar iš priekio, ar iš nugaros, ar virš mūsų, ar žemiau. Nuo sunkios kūno formos ir trumpų galūnių, iki kaukolės ir dantų formos, neandertaliečių anatomija daugeliu atžvilgių skiriasi nuo mūsų. Dabar ekspertai sako, kad net mažas kaulelis jų ausyse skiriasi nuo šiuolaikinių žmonių kaulų, ir tai rodo, jog mūsų išnykę senovės giminaičiai taip pat girdėjo kitaip nei mes. Tyrėjai kompiuteriu sukūrė neandertaliečio vaiko vidurinės ausies kaulų modelį, kurio palaikai buvo atrasti Prancūzijoje prieš 40 metų. Dvejų metų vaiko palaikai, žinomi kaip La Ferrassie 8, buvo atrasti La Ferrassie Dordogne, pietvakarių Prancūzijoje, 1970-1973 metais. Ispanijos šiaurėje įsikūrusio Baskų krašto universiteto ikerbaskų tyrinėtojas Asier Gómez-Olivencia sukūrė 3D kompiuterio rekonstrukciją. Jo darbas, paskelbtas žurnale "Žmogaus evoliucija", atskleidžia dar vieną anatominį skirtumą tarp neandertaliečių ir šiuolaikinių žmonių - mažiausiuose kūno kauluose. Bet kaip mes...
Konektikuto universiteto tyrimas atskleidžia, kaip mes galime išmatuoti atstumus. Jie sakė, kad klausydamiesi aidos mes žinome, kaip toli kažkas yra. Kai garsas yra artimas, didžiausio ir mažiausio garsumo skirtumai yra akivaizdūs. Bet kai jis yra toli, mūsų neuronai degina mažiau, ir mes žinome, kad jis yra toliau.