Senovės Romoje, nors iš pradžių savižudybė buvo leista, vėliau ji buvo laikoma nusikaltimu prieš valstybę dėl jos ekonominių išlaidų. Aristotelis pasmerkė visų savižudybės formų, o Platonas buvo dviprasmis. Romos mieste kai kurios savižudybės priežastys buvo savanoriškas mirtis gladiatorių mūšyje, kaltė dėl žmogžudystės, kad išgelbėtų kito žmogaus gyvybę, kaip gedulo rezultatas, nuo gėdos, išprievartavimas ir pabėgimas nuo nusikalstamų situacijų, tokių kaip fizinė kančia, pralaimėjimas ar nusikalstamas elgesys.
ekonominės išlaidos