Kadangi nuo karo pabaigos padėtis Tarybų Sąjungoje pagerėjo, šis masinis deportavimas nesukėlė tiek daug aukų, kiek ankstesni deportacijos
, kur mirtingumas yra mažesnis nei 15 procentų. Dėl didelio deportuotų žmonių mirties skaičiaus per pirmuosius Sibiro tremties metus, kurį sukėlė sovietų valdžios nesugebėjimas užtikrinti tinkamų gyvenimo sąlygų paskirties vietose, nesvarbu, ar tai buvo dėl aplaidumo, ar iš anksto suplanuoto, kai kurie šaltiniai šiuos deportacijas laiko genocidu. Remdamasis Martens klausimu ir Niurnbergo chartijos principais, Europos Žmogaus Teisių Teismas nusprendė, kad kovo deportacija buvo nusikaltimas žmoniškumui.