Užpildykite šią frazę: Nors 1989 m. pinigų buvo mažai, Coloni įstojo į du automobilius Roberto Moreno ir prancūzų naujokui Pierre-Henri Raphanel. FC188B buvo dar vienas 1987 m. automobilio atnaujinimas, tačiau buvo sunkiai valdomas ir maždaug 20 km / h lėtesnis nei likusi dalis tinklo. Nepaisant to, abu vairuotojai sugebėjo į Monako Grand Prix. Tai buvo vienintelė lenktynių, kuriose dalyvavo kolonijos lenktynininkai, pirmoje sezono dalyje. Kanadoje Coloni pristatė naują automobilį (Coloni C3), kurį sukūrė buvęs AGS inžinierius Christian Vanderpleyn. C3 buvo iš esmės geras dizainas, bet komanda vėl patyrė visiško bandymų trūkumo. Tai reiškė, kad komanda dažnai nesugebėjo rasti tinkamo susitvarkymo lenktynėms. Komanda pralaimėjo kvalifikaciją beveik visą likusį sezoną <unk> tik trijuose atvejais, Coloni C3 debiutą, 1989 m. Kanados Grand Prix,
1989 m. Didžiosios Britanijos ir Portugalijos Grand Prix Moreno kvalifikaciją pasiekė atitinkamai 26-oje, 23-oje ir 15-oje vietose. Deja komandai, jis susidūrė su Edi Čiveriu ir turėjo naudoti atsarginį automobilį. Jis nesugebėjo baigti lenktynių, nes po kelių ratų sprogė variklis. Kadangi rezultatai nepasiekė, komanda buvo sutrumpinta per metus. Po to, kai Vanderpleynas rugsėjo mėnesį paliko komandą, Enzo Coloni pats perėmė inžinieriaus darbą, tačiau nenuostabu, kad tai nepadarė jokio pagerėjimo; taip pat ir naujasis vairuotojas Enrico Bertaggia, kuris pakeitė Raphanel per paskutines lenktynes. Komanda baigė 18-ąją ir paskutinę su Zakspeed, nes EuroBrun komanda tais metais niekada nebuvo kvalifikuota. Portugalijos Grand Prix buvo paskutinė kvalifikacija Coloni automobiliui.