1839 m. Durhamo ataskaita pasiūlė Aukštutinės ir Žemutinės Kanados suvienijimą ir savivaldą kaip sprendimą politiniams neramumams, kurie kilo ginkluotuose maištuose 1837 m. Tai prasidėjo 1840 m. priėmus Sąjungos aktą, kuriuo buvo sukurta Kanados provincija. Atsakinga valdžia pirmą kartą buvo suteikta Naujai Škotijai 1848 m., o netrukus buvo išplėsta į kitas Britanijos Šiaurės Amerikos kolonijas. 1867 m. Britanijos Šiaurės Amerikos akto priėmimu Britanijos parlamentas suformavo Aukštutinę ir Žemutinę Kanadą, Gladą, Naujo Brunsviką ir Naujoją Škotiją į Kanadą, konfederaciją, turinčią visišką savivaldą, išskyrus tarptautinius santykius. Naujosios Zelandijos ir Kanados savivaldos lygiai po 1900 m. Su australų kolonijomis Velykų metu.
1914 m.