Nors laivyba buvo reguliuojama, Qianlong imperatoriaus administracija stengėsi patenkinti Vakarų prekybininkų poreikius. Jie įdarbino didėjančią Vakarų šalių padėjėjų grupę Muitinės tarnybai, kad padėtų valdyti savo tautiečius. Buvo panaikintas įsakymas žiemą likti Makao, buvo atleistas mokestis už maistą, gėrimus ir pagrindinius reikmenis Vakarų prekybininkams, taip pat buvo suteikta apsauga Vakarų gyventojams ir jų turtui. Kinijoje prekybininkams buvo uždrausta pagal kinų įstatymus pateikti ieškinį užsieniečiams Kinijos teismuose, nes Qianlong imperatorius tikėjo, kad geras elgesys su užsieniečiais yra labai svarbus vyriausybei. 1806 m. Kinijos pareigūnai susitarė su britais dėl britų jūrininkų nužudymo kinui, nes vakarai atsisakė būti nubausti pagal Kinijos įstatymus, nors vietiniai piliečiai energingai protestavo dėl to, ką jie laikė teisingumo klaida. 1816 m. Jiačingo imperatorius atleido britų ambasadą, nes jie atsisakė paklusti, bet išsiuntė jiems atsiprašymo laišką su dovanomis (britai tiesiog jas išmoko į sandėlį, neskaitę). Kianlongo imperatorius suteikė lordui Makartniui aukso sceptrą, svarbų taikos ir turto simbolį, bet britai tai atmetė kaip bevertį. Kita vertus, britai ignoravo kinų įstatymus ir perspėjimus neskelbti karinių pajėgų Kinijos vandenyse. Britų kariai nusileido Makao, nepaisant Kinijos ir Portugalijos susitarimo uždrausti užsienio pajėgas iš Makao, o tada 1812 m. karo metu užpuolė Amerikos laivus giliai vidiniame Kantono uoste (amerikai anksčiau taip pat apiplėšė britų laivus Kinijos vandenyse). Tai, kartu su britų parama Nepaliui per jų invaziją į Tibetą ir vėliau britų invaziją į Nepalą
po to, kai tai tapo Kinijos tributary valstybė, vedė Kinijos valdžios tapti labai įtarus britų ketinimus.