Patikrinkite žemiau pateiktą eilutę ir atsakykite į klausimą, pateiktą toje pačioje kalba, kaip ir eilutė:  Perėjimas: ankstyvoji Ming dinastija (kinų: 明; pinyin: Míng, 1368<unk>1644) taip pat bandė naudoti popierinę valiutą ankstyvojo suvienijimo laikotarpiu. Ši valiuta taip pat patyrė greitą infliaciją ir 1450 m. buvo sustabdytas jos išdavimas, nors banknatai išliko apyvartoje iki 1573 m. Tik paskutiniais Mingų dinastijos metais, kai Li Zichengas 1643 ir 1645 metais grasino Pekinui, spausdinimas vėl prasidėjo. Didžioji dalis Ming Kinijos turėjo grynai privačią valiutos sistemą visiems svarbiems sandoriams. Iš užsienio įvežtas sidabras pradėjo būti naudojamas kaip valiuta tolimiausiame pietuose, Guangdongo provincijoje, iš kur 1423 m. jis išplito į žemesnį Jangdzės regioną, kai tapo teisėta mokėjimo priemone mokestiniams mokėjimams. Nuo 1465 m. provincijos mokesčiai turėjo būti pervedami į sostinę sidabru, nuo 1475 m. druskos gamintojai turėjo mokėti sidabru, o nuo 1485 m. sidabru turėjo būti mokamos atleidimo nuo darbo mokesčio. Kinų sidabro poreikis buvo patenkinamas ispanų importu iš Amerikos, ypač Potosi Peru ir Meksikoje, po to, kai 1571 m. ispanai įsikūrė Maniloje. Jis cirkuliavo kaip išmintiniai ispanų doleriai, kartais uždėti kinų raidėmis, vadinamomis "spaudų ženklais", kurie parodė, kad juos patikrino prekybininkas ir nustatė, kad jie yra autentiški. Ispanų sidabras taip pat cirkuliavo kaip ingotai (žinomi kaip sycee arba yuanbao), kurie sverė nominalų liangą (apie 36 gramus), nors grynumas ir svoris skirtingoje regione. Liangą europiečiai dažnai vadino malajų terminu tael. Pirmieji Kinijos juanių monetos turėjo tokią pačią specifikaciją kaip ispanų doleris, todėl kai kuriais atžvilgiais išliko ekvivalentiškumas tarp pavadinimų "juani" ir "doleris" kinų kalba.  Klausimas: Kuo užsidirbo druskos gamintojas?
sidabro