Užpildykite šią frazę: Gerharda pasinaudojo savo tarptautiniais ryšiais, susisiekė su kvekerių žiedų moterimis ir kreipėsi į "Bundesrat" ir Tautų Lygos kontaktus. Ji taip pat asmeniškai lobiavo Šveicarijos federacijos (visos šalies) vadovui. Kiekvienu atveju ji išsakė savo nuomonę dėl pabėgėlių, ypač dėl vaikų pabėgėlių. Ypatingas atvejis įvyko po
" Lapkričio pogromas " 1938 m., kai Gerhardas ir pavyko gauti specialų leidimą dėl 300 žydų vaikų iš Frankfurto, Konstanco ir vieno ar dviejų kitų miestų pietinėje Vokietijoje netoli Šveicarijos sienos prie Bazelio, taip vadinamą "300-Kinder-Aktion". 1939 m. sausio mėn. atvyko vaikai, jų skaičius padidėjo daugiau nei 300 vaikų iš pasienio regiono, baimindamiesi dėl savo gyvybės. Kai kurios oficialios institucijos, kurios buvo pritarusios 300 vaikų priėmimui, dabar atsisakė priimti nė vieno iš vaikų, o kai kuriuos iš jų teko neteisėtai pervežti per sieną. Georgine Gerhard pirmoji reakcija buvo bėgti į žiniasklaidą ir pažeminti atsakingus pareigūnus ir politikus, bet galiausiai įveikė šaltesni jos kolegų patarimai, ir būtinos derybos su įvairiomis susijusiomis institucijomis buvo baigtos "užkulisiuose". Gali būti, kad dėl tarptautinės padėties ši 300 vaikų grupė buvo planuojama apsigyventi Šveicarijoje šešis mėnesius, o ne du ar tris mėnesius, kaip buvo įprasta, kai ankstesnes grupes prižiūrėdavo Švedija. Nuo 1939 m. rugsėjo mėn. prasidėjus karui, kuriame dalyvavo šiaurės ir vakarų Šveicarijos šalys, daugumai vaikų šešių mėnesių buvimas Šveicarijoje tapo šešerių metų gyvenimo gelbėjimo buvimu.