Įrašykite šio straipsnio tęsinį - Ekonominių reformų sėkmė iš dalies sumažino ekonomikos nuosmukio padarinius ir leido Belgijai ne taip smarkiai patirti 1848 m. revoliucijų, kaip jos kaimynams. Vis dėlto 1848-ųjų pradžioje pasirodė daug radikalų leidinių. Didžiausią 1848 m. revoliucijų Belgijoje grėsmę kėlė Belgijos emigrantų grupės. Netrukus po Prancūzijos revoliucijos
Belgijos migrantų darbininkų, gyvenančių Paryžiuje, buvo raginama grįžti į Belgiją, kad būtų nuversta monarchija ir įkurta respublika. Apie 6000 ginkluotų emigrantų iš "Belgijos legiono" bandė kirsti Belgijos sieną. Pirmoji grupė, keliaujanti traukiniu, buvo sustabdyta ir greitai nusiginkluota Quiévrain mieste 1848 m. Kovo 26 d. Antroji grupė kovo 29 d. peržengė sieną ir išvyko į Briuselį. Jie susidūrė su Belgijos kariuomene Risquons-Tout kaime, o per mūšius septyni emigrantai buvo nužudyti, o dauguma likusių buvo suimti. Kad sumažintų įtampą, Leopoldas teatraliai pasiūlė atsistatydinti, jei tai būtų jo tautos noras.