1789 m., būdamas 16-os metų amžiaus, jis mirė kaip generolo leitenantas, karaliaus "aide-de-camp" ir Prancūzijos pari. 9-ojo dragonierių pulko majorius, jo elgesys Austerlico mūšyje suteikė jam 24-ojo dragonierių pulko vadovybę, kurio vadovas jis pasigirdė šlovę Ispanijoje Molins del Rey, Valls, Vic ir Saguntum. Būdamas brigados generolas 1811 m. jis laikinai vadovavo Aragono armijos kavalerijai iki 1813 m. Jis nugalėjo Džozefą O'Donnelį prie Kastalos ir užpuolė prie Ordalo. Delortas buvo sugrąžintas į Prancūziją ir vėl įsiveržė prie Montereau.
tada, kaip divizijos generolas, jis vadovavo 14-ai rezervo kavalerijos divizijai prie Waterloo. DELORT yra vienas iš vardų, įrašytų po Triumfo arkos 36 stulpe.