1815 m. rugpjūčio 10 d. buvo išleistas karališkasis dekretas, leidžiantis užsieniečiams patekti į Puerto Riką (įskaitant prancūzų pabėgėlius iš Hispaniolos) ir atidarant uostą prekybai su kitomis šalimis nei Ispanija. Tai buvo žemės ūkio ekonomikos augimo pradžia, pagrindiniais produktais buvo cukrus, tabakas ir kava. Dekretas taip pat suteikė nemokamą žemę visiems, kurie prisiekė ištikimybę Ispanijos karūnai ir ištikimybę Romos katalikų bažnyčiai. Tūkstančiai šeimų iš visų Ispanijos regionų (ypač Astūrijų, Katalonijos, Majorkos ir Galicijos), Vokietijos, Korsikos, Airijos, Prancūzijos, Portugalijos, Kanarų salų ir kitų vietų, pabėgusių iš sunkių ekonominių laikų Europoje ir patrauktų laisvos žemės pasiūlymu, netrukus imigravo į Puerto Riką. Tačiau šie nedideli imigracijos laimėjimai buvo trumpalaikiai. Po Napoleono žlugimo, Ispanija sugrąžino monarchą, kuri atšaukė valdžią ir atstat
Puerto Rikas