Užpildykite šią frazę: Abu Ishaakas, būdamas vienu iš jaunesnių Haruno sūnų, iš pradžių buvo mažai reikšmingas ir nebuvo paveldėjimo eilutėje. Netrukus po Haruno mirties 809 m.
Žiaurus pilietinis karas prasidėjo tarp jo vyresnių pusbrolių al-Amino () ir al-Ma'muno (). Al-Aminas buvo palaikomas tradicinių Abasidų elito Bagdade ("abnāʾ al-dawla"), o al-Ma'munas buvo palaikomas kitų "abnāʾ" sektorių. Al-Ma'munas 813 m. laimėjo Bagdado kapitulaciją po ilgos apgultys ir al-Amin mirties. Nusprendęs likti savo tvirtovėje Chorasane, šiaurės rytų islamo pasaulio periferijoje, al-Ma'munas leido savo pagrindiniams leitenantams valdyti vietoj jo Irake. Tai sukėlė antipatijos bangą prieš al-Ma'muną ir jo "persų" leitenantus, tiek Abbasijų elitui Bagdade, tiek apskritai Vakarų Kalifato regionuose, o galiausiai 817 m. Bagdade antikalifu buvo paskirtas Harun al-Rashido jaunesnysis brolis Ibrahimas. Šis įvykis privertė al-Ma'muną suvokti savo nesugebėjimą valdyti iš toli; paklusdamas liaudies reakcijai, jis atleido arba nužudė savo artimiausius leitenantus ir 819 m. asmeniškai grįžo į Bagdadą, kad pradėtų sunkią valstybės atstatymo užduotį.