Įrašykite šio skyriaus tęsinį - 1931 m. paskelbta Antroji Ispanijos Respublika bandė sukurti režimą, kuriame būtų atskirta valstybė ir bažnyčia, kaip tai buvo įvykę Prancūzijoje (1905). Įkurta Respublika priėmė įstatymus, draudžiančius Bažnyčiai vykdyti švietimo veiklą. Antrosios Ispanijos respublikoje vyko politinio poliarizavimo procesas, partijų susiskaldymas vis labiau įkaistavo, o religinės tapatybės klausimai ėmė įgyti didelę politinę reikšmę. Įvairių Bažnyčios institucijų egzistavimas buvo situacijos, atsiradusios dėl proklamacijos, kuri pasmerkė Antrąją Respubliką kaip antikatolikų, masonų, žydų ir komunistų internacionalistinį sąmokslą, kuris skelbė susidūrimą tarp Dievo ir ateizmo, chaoso ir harmonijos, gėrio ir blogio. Bažnyčios aukšto rango pareigūnai, tokie kaip Tudelijos vyskupas Isidro Goma, priminė savo krikščionims, kad jie privalo balsuoti "už teisingus", o savo kunigams, kad jie privalo "išsilavinti sąžinę". 1934 m. Astūrijos kasyklų streike
1934-ųjų revoliucijos metu buvo nužudyti 34 katalikų kunigai ir sistemingai degintos bažnyčios. Antikleriška nuomonė kaltino katalikų kunigystę ir religines ordinas veidmainystėje: dvasininkai buvo kalti ginkluodamiesi prieš žmones, išnaudodami kitus dėl turto ir lytiniu amoralu, tuo tarpu tvirtindami, kad jie yra taikūs, vargšai ir tyrūs.