1940-1941 m. žiemą Ribbentropas stipriai spaudė Jugoslavijos Karalystę pasirašyti Trišalį paktą, nepaisant Vokietijos pasiuntinio Belgrade patarimo, kad toks veiksmas tikriausiai prives prie karūnos princo Pauliaus, Jugoslavijos regento. Ribbentropas norėjo gauti tranzito teises per šalį, kurios leistų vokiečiams užkariauti Graikiją. 1941 m. kovo 25 d. Jugoslavija nenoriai pasirašė Trišalę paktą; kitą dieną Jugoslavijos kariuomenė nukovė princą Paulą be kraujo praliejimo perversmu. Kai Hitleris įsakė įsiveržti į Jugoslaviją, Ribbentropas priešinosi, nes manė, kad Užsienio reikalų ministerija greičiausiai bus pašalinta iš okupuotos Jugoslavijos valdymo. Kadangi Hitleris buvo nepatenkintas Ribbentropu dėl jo pasipriešinimo invazijai, ministras ateinančias kelias dienas gulėjo savo lovoje. Kai Ribbentropas atsigavo, jis ieškojo galimybės padidinti savo agentūros įtaką, suteikdamas Kroatijai nepriklausomybę. Ribbentropas pasirinko Ustašą valdyti Kroatiją. 1941 m. balandžio mėn. Edmundas Veesenmayeris sėkmingai užbaigė derybas su Ustasų generolu Slavko Kvaterniku dėl jo partijos valdymo Kroatijoje po Vokietijos invazijos. Atsižvelgdamas į savo nepasitenkinimą Vokietijos delegacija Beograde, kuri patarė nespausti Jugoslavijos pasirašyti Trišalės pakto, Ribbentropas atsisakė iš anksto atšaukti Vokietijos delegaciją, kol Vokietija bombardavo Beogradą.
1941 m. balandžio 6 d. Darbas buvo paliktas, kad išgyventų ugnies bombardavimą, kaip tik galėjo.