1813 m. Prūsijoje ir Prancūzijoje vėl prasidėjo karas, o Blücheras 71 metų amžiaus grįžo į aktyvią tarnybą. Jis buvo paskirtas generolu Prūsijos lauko pajėgų ir susidūrė su Napoleonu
Lutzeno ir Bautzeno mūšiai. Vėliau jis laimėjo svarbų pergalę prieš prancūzus Katzbacho mūšyje. Blücheris vadovavo Prūsijos armijai Silezijoje Tautų mūšyje, kuriame Napoleonas buvo apskritai nugalėtas. Už savo vaidmenį Blücheris buvo paskirtas feldmaršaliu ir gavo Wahlstato princo titulą. Po Napoleono sugrįžimo 1815 m. Blücheris perėmė Prūsijos Žemutinio Reino armijos vadovybę ir koordinavo savo pajėgas su britų ir sąjungininkų pajėgomis, vadovaujamomis Velingtono kunigaikščiu. Ligny mūšyje jis buvo sunkiai sužeistas, o prusai pasitraukė. Pasveikęs, Blücheras vėl ėmė vadovauti ir prisijungė prie Velingtono Waterlo mūšyje, kur Blücherio armijos intervencija atliko lemiamą vaidmenį galutinėje sąjungininkų pergalėje.