810 m. kalifas al-Aminas ir jo brolis Al-Ma'munas susidūrė vienas su kitu, kas vėliau sukėlė pilietinį karą; 811 m. Sausio mėn. al-Aminas oficialiai pradėjo
Abbasidų pilietinis karas, kai jis paskyrė Ali ibn Isa Khurasan gubernatoriumi, paskyrė jį neįprastai didelės 40 000 karių armijos, paimtos iš elitinės grupės, žinomos kaip "abna", ir išsiuntė jį nuversti al-Ma'mun. Kai Ali ibn Isa išvyko į Khurasaną, jis, kaip pranešama, pasiėmė sidabrines grandines, kuriomis sujungė al-Ma'muną ir vežė jį atgal į Bagdadą. Žinia apie Ali artėjimą sukėlė Khurasaną panikos, ir net al-Ma'munas svarstė pabėgti. Vienintelė jam prieinama karinė jėga buvo nedidelė maždaug 4000-5000 vyrų armija, vadovaujama Tahiro. Tahiras buvo išsiųstas kovoti su Ali, bet tai buvo laikoma beveik savižudybe, net ir Tahiro paties tėvo. Abi armijos susitiko Rajuje, kur buvo į vakarus nukreipta Khurazano teritorija, ir 811 m. liepos 3 d. mūšyje Alis buvo nužudytas, o jo armija buvo sunaikinta.