Užpildykite šią frazę: Czaras ir Rusijos imperija baudė priverstiniu tremtimi ir priverstiniu darbu. Katorga, bausmės kategorija, skirta tiems, kurie buvo nuteisti už sunkiausius nusikaltimus, turėjo daugybę funkcijų, susijusių su darbo stovyklos kalėjimu: kalėjimas, supaprastintos priemonės (priešingai nei kalėjimai) ir priverstinis darbas, paprastai susijęs su sunkiu, nekvalifikuotu ar pusiau kvalifikuotu darbu. Pasak istorikos Anne Applebaum, katorga nebuvo įprasta bausmė; 1906 m. buvo nuteisti apie 6 000 katorga kalinių, o 1916 m. - 28 600. Rusijos imperijos baudžiamojoje sistemoje už mažiau rimtus nusikaltimus nuteisti asmenys buvo siunčiami į pataisos kalėjimus ir taip pat priversti dirbti. Priverstinis tremtis į Sibirą buvo naudojamas nuo XVII a. dėl įvairių nusikaltimų ir buvo įprasta politinių disidentų ir revoliucionierių bausmė. XIX amžiuje, žlugusios
Dekabristų sukilimas, Lenkijos kilmingieji, kurie priešinosi Rusijos valdžiai, ir įvairių socialistinių revoliucinių grupių nariai, įskaitant bolševikus, tokius kaip Sergo Ordzhonikidze, Leonas Trockis ir Josifas Stalinas, visi buvo išsiųsti į tremtį. Nuteistieji, kurie buvo nuteisti dirbti sunkus darbus, buvo išsiųsti į Sibiro ir Rusijos Tolimųjų Rytų <unk> regionus, kuriuose buvo mažai miestų ar maisto šaltinių ir nebuvo organizuotų transporto sistemų. Nepaisant izoliacijos, kai kurie kaliniai sugebėjo pabėgti į apgyvendintas vietas. Pats Stalinas pabėgo tris kartus iš keturių, kai buvo ištremtas. Nuo šių laikų Sibiras įgijo bauginamą bausmės konotaciją, kurią dar labiau sustiprino sovietinė GULAG sistema. Bolševikų patirtis su tremtimi ir priverstiniu darbu suteikė jiems modelį, kuriuo remtis savo sistemai, įskaitant griežto vykdymo svarbą.