Apibendrinti straipsnį:  (CNN) Italijos likimas iš dalies priklauso nuo geografijos: šalis visada bus tiltas tarp Afrikos ir Europos, kaip tai akivaizdžiai rodo vykstanti humanitarinė krizė Viduržemio jūroje. Šiemet pabėgėlių banga, paprastai gabenama kontrabandininkų perpildytais laivais, bandė pasiekti Europą per Libijos pakrantę. Iš Libijos išplaukęs 900 migrantų laivas, kaip manoma, paskutinis nuskendo. Tik per pastarąją savaitę Italijos pakrantėse buvo išgelbėta daugiau kaip 10 000 žmonių. Europos lyderiai stengiasi išspręsti šią nepaprastąją situaciją. Čia yra pasakojimas, vertas mūsų dėmesio, ir jis susijęs su Italijos kolonijinė praeitis. Daugelis pabėgėlių, dalyvavusių neseniai įvykusiose nelaimėse, yra kilę iš kai kurių buvusių Italijos kolonijų Šiaurės ir Rytų Afrikoje, būtent Eritrėjos (1890-1941 m. okupuotos) ir Somalio (1908-1941 m.). Libijos imigrantų yra mažiau, tačiau Libija (1912-1941 m.) kaip pagrindinis Italijos išvykimo taškas atlieka pagrindinį vaidmenį dabartinėje krizėje. Italijos imperija niekada neprilygė britų ir prancūzų imperijai nei apimtimi, nei ilgaamžiškumu, tačiau jos valdose gyvenantys žmonės buvo ne mažiau paveikti. Iš tiesų, šiandien Viduržemio jūrą perplaukiantys migrantai yra dalis šimtmečio trukmės migracijos, išsiuntimo ir tremties grandinės, kurią sukėlė Italijos imperijinės ambicijos ir komerciniai interesai, Afrikos lyderių pyktis po kolonizacijos ir dabar masinė ekonominė beviltiškumas ir politinis ginčas. Ilgą laiką po oficialios Italijos kolonizacijos pabaigos, šie Eritrėjos, Somalio ir Libijos gyventojai paveldėjo įtaką ir išnaudojimą, kurie suformavo jų tėvynės šalis. Tai taip pat daro įtaką Afrikos piliečių, įsikūrusių Italijoje, elgesiui. Libija yra Italijos imperializmo ilgalaikio pasiekimo pavyzdys. Libija trumpą laiką buvo Italijos provincija, kaip ir prancūzų Alžyras, o Libijos šeimos vis dar jaučia žalingą fašistinės diktatūros persekiojimo poveikį tiems, kurie priešinosi Italijos okupacijai. Daugiau nei 100 000 Libijos vyrų, moterų ir vaikų buvo deportuoti į koncentracijos stovyklas...
Ruth Ben-Ghiat: Italijos kolonijinė praeitis vaidina svarbų vaidmenį humanitarinėje migrantų katastrofoje Viduržemio jūroje. Ji sako, kad Afrikos migrantai vis dar prisirišę prie išnaudojimo istorijos, kuri suformavo jų gimtąją šalį ilgai po Italijos valdymo pabaigos.