Rašykite šio skyriaus tęsinį - Makas vėl išsiskyrė Neervindenio mūšyje ir turėjo pagrindinį vaidmenį derybose tarp Koburgo ir Dumouriez. Jis ir toliau tarnavo generaliniu karvedžiu, o dabar buvo paskirtas kurizjerių pulko vadovu. Jis buvo sužeistas "Famars" mūšyje, bet 1794 m. vėl buvo aktyviai tarnaujant, galiausiai tapo generolio majoru. Tačiau koalicijos sąjungininkų nesėkmė
, nors tai buvo dėl politinių ir karinių veiksnių ir idėjų, kurių Mack neturėjo jokios kontrolės, buvo priskirtas jam, kaip ir jų sėkmės kovo-balandžio 1793 m., Ir vėliau jis nukrito į nepageidaujamą padėtį kariniuose sluoksniuose. Imperatorius, dabar Pranciškus II, išliko jo rėmėju, o 1797 m. Makas buvo paaukštintas į feldmaršalą-leitenantą, o kitais metais, imperatoriaus prašymu, jis priėmė Neapolio armijos vadovybę. Jis nieko negalėjo padaryti su savo naujojo komandos materialais prieš Prancūzijos revoliucinius karius, ir netrukus, būdamas realiame pavojuje būti nužudytas jo vyrų, jis pasislėpė prancūzų stovykloje. Iš pradžių jam buvo pažadėta laisva kelionė į savo šalį, bet Napoleonas įsakė, kad jis būtų išsiųstas į Prancūziją kaip karo belaisvis.