Šiam straipsniui parašyti tęsinį - Biliūnas savo literatūrinėje karjeroje turėjo du skirtingus laikotarpius. Pirmasis - 1900-1903 metais, antrasis - 1904-1907 metais. Dauguma jo kūrinių yra trumpos istorijos, dažnai juose yra autobiografiniai pasakojimai apie jo asmeninę gyvenimo patirtį. Pirmuoju laikotarpiu jo raštuose vyrauja realistinis stilius, kupinas stiprios socialinės sąmonės. Du jo darbai iš šio laikotarpio yra "Be darbo" (Be darbo) ir "Pirmutinis streikas" (Pirmas streikas). Šiam laikotarpiui būdinga socialistinės prigimties politinė ideologija primena Džeko Londono ir Teodoro Dreizerio ankstyvuosius raštus. Gali būti, kad dėl savo silpninančios ligos, kuri tuo metu buvo neišvengiamai mirtina, Biliūnas patyrė dvasinį metamorfozę. Jo politinę veiklą ir interesus pakeitė melancholija ir atsigręžimas nuo realizmo, kurie dabar pasireiškė jo antrame laikotarpyje. "Brisiaus galas" (Brisijaus pabaiga) - tai ašarų sukėlęs šeimos šuns mirties pasakojimas, kuriame šuns mintys persmelkiamos su jo savininko mintimis. "Ant Uetlibergo giedra" (geras oras Uetliberge) yra beveik jo kelionės į Šveicarijos Alpius netoli Ciuricho. "Liūdna pasaka" (Liūdna pasaka) yra ilgiausias jo kūrinys ir psichologinė drama apie 1863 m. sukilimą.
- Taip. Šioje knygoje pagrindinis veikėjas, moteris, dėl sukilimų yra priversta žlugti, o jos istorija pasakojama psichologiniu požiūriu. Per 1900-1905 m. Biliūnas parašė apie penkiolika poemų, įskaitant keletą sonetų. Šiems sonetams įtakos turėjo jo Petrarko studijos. Dauguma jo poemų kritikų mano, kad jos yra prastesnės už kitus jo kūrinius. Biliūnas parašė keletą straipsnių apie literatūros kritiką, kurie yra labai vertinami ir laikomi parodančiais jo suvokimo apie temas, su kuriomis jis susidūrė, gilumą.