Patikrinkite žemiau pateiktą eilutę ir atsakykite į klausimą, pateiktą toje pačioje kalba, kaip ir eilutė:  Perėjimas: Europoje ateistinių pažiūrų priėmimas buvo retas ankstyvojo viduramžių ir viduramžių metu (žr. Viduramžių inkviziciją); metafizika ir teologija buvo dominuojantys religijos interesai. Tačiau per šį laikotarpį kilo judėjimai, kurie propagavo heterodoksiškas krikščionių dievo sampratą, įskaitant skirtingus požiūrį į Dievo prigimtį, transcendenciją ir pažinimo galimybes. Tokie asmenys ir grupės kaip Johanesas Skotas Eriugena, Davidas Dinantas, Amalrikas Bena ir Laisvos dvasios broliai laikėsi krikščioniškų požiūrių su panteistinėmis tendencijomis. Nikolajus Kuzinkas laikėsi fideizmo formos, kurią pavadino docta ignorantia ("išmokta nežinojimas"), tvirtindamas, kad Dievas yra už žmogaus kategorizavimo ribų, todėl mūsų žinios apie jį yra ribotos prielaida. Viljamas iš Ockhamo įkvėpė anti-metafizines tendencijas savo nominaliu žmogiškųjų žinių apribojimu vieninteliais objektais ir tvirtino, kad dieviškoji esmė negali būti intuityviai ar racionaliai suvokiama žmogaus intelekto. Ockhamo pasekėjai, tokie kaip Jonas iš Mirkouro ir Nikolajus iš Autkouro, toliau tęsė šį požiūrį. Dėl to atsiradęs tikėjimo ir proto susiskaldymas turėjo įtakos tokiems vėlesniems radikaliems ir reformistiniams teologams kaip Džonas Viklifas, Janas Husas ir Martinas Liuteris. Renesansas daug prisidėjo prie laisvos minties ir skeptiškų tyrimų apimties išplėtimo. Tokie asmenys kaip Leonardo da Vinci ieškojo eksperimento kaip paaiškinimo priemonės ir priešinosi religinių autoritetų argumentams. Kiti šios epochos religijos ir Bažnyčios kritikai buvo Niccolò Machiavelli, Bonaventure des Périers, Michel de Montaigne ir François Rabelais.  Klausimas: kas yra Ockham pasekėjai?
Jonas iš Mirkurto ir Nikolajus iš Autkurto