1960 m. Kuba išsiuntė skubios pagalbos brigadą į Čilę, kad padėtų atsigauti po Valdivijos žemės drebėjimo. Programa buvo oficialiai pradėta 1963 m. Kaip Kubos užsienio politikos dalis, remianti antikolonialistines kovas. Tai prasidėjo, kai Kuba nusiuntė nedidelę medicinos brigadą į Alžyrą, kuri nukentėjo nuo masinio Prancūzijos medicinos personalo išvedimo per Alžyro nepriklausomybės karą.
Kai kurie sužeisti kareiviai ir karo našlaičiai taip pat buvo vežami į Kubą gydyti. Kuba sugebėjo įgyvendinti šią programą nepaisant to, kad po Kubos revoliucijos pusė šalies 6000 gydytojų pabėgo. 1966-1974 m. Kubos gydytojai dirbo su Kubos artilerija Gvinėjoje-Bisauje per jos nepriklausomybės nuo Portugalijos karą. Didžiausia Kubos užsienio kampanija buvo Angoloje, kur 1977 m., praėjus dvejiems metams po kampanijos pradžios, tik viena iš šešiolikos Angolos provincijų neturėjo kubiečių sveikatos technikų. Po 1979 m. Kuba taip pat palaikė glaudžius santykius su Nikaragva.