Užpildykite šią frazę: 1969 m. "McLaren" su nesikeičiančia vairuotojų grupe sukūrė naują keturių ratų varomą automobilį "M9A", tačiau kol jis buvo paruoštas, tęsė senąjį automobilį. Galiausiai M9A nesėkmingai pasirodė tik vieną kartą, jo vairuotoju buvo Derekas Bellas Didžiojoje Britanijoje. Pietų Afrikos Grand Prix Hulme užėmė podiumą su M7A; Bruce naudojo M7B versiją, o Basil van Rooyen prisijungė prie kitos M7A. Pietų Afrikoje, gamybiniai automobiliai naudojo galinius sparnus, pritvirtintus tiesiai prie pakabos ant aukštų stūmoklių; "Race of Champions" Bruce'o McLareno M7B treniruotėse buvo pritvirtintas panašus stūmoklinio priekinio sparnų skydas, tačiau jis nebuvo naudojamas lenktynėse. Hulme buvo trečias Čempionų lenktynėse, o vėliau Tarptautiniame trofelyje Bruce McLarenas perėjo į M7C variantą. "McLaren" kvalifikacijoje buvo 13-oji.
Ispanijos Grand Prix, bet pasinaudojo avarijomis ir avarijomis prieš jį, kad baigtų antrą. Monako treniruotėse automobiliams buvo pridėti aukšti priekiniai sparnai, bet prieš lenktynes CSI visiškai uždraudė sparnais. Tai paliko komandą su mažu "ducktail" galiniu spoileriu, o "McLaren" ir "Hulme" lenktynėjosi į atitinkamai penktą ir šeštą vietą. Vėliau buvo vėl leista naudoti sparnus, nors ir ne ant pakabos, o komandos, ieškodamos geriausio sprendimo, "McLaren" iš pradžių pasirinko galinį sparną su "arbatos dėžutė", o vėliau - labiau įprastą, žemai montuojamą aerofoilą.