Užpildykite šį sakinį:
Vinegaro kalno mūšis (pavadintas po maišto Airijoje). 1804 m. kovo 4 d. Didelis skaičius Airijos sukilėlių sukilo vyriausybės ūkyje Castle Hill, ginkluojasi musketais ir pikomis iš aplinkinių ūkių ir planavo išvaryti Parramatą ir užimti Sidnėjaus miestą. Kai kurie sako, kad tada jie ketino paimti laivus ir plaukti atgal į Airiją, kiti sako, kad ketinimai buvo paskelbti Naujosios Airijos Respubliką po dviejų savaičių šv. Patriko dieną. Maždaug 23 val. budrumas pažadino majorių Džonsoną iš miego; tada jis vadovavo 29 Naujosios Pietų Velso korpuso kareiviams priverstiniame žyge iš jų barakų Annandale į Parramatą. Jie atvyko apie aušrą ir vėliau ryte, su 50 ištikimų savanorių milicijos, jie persekiojo sukilėlius, kurie dabar keliavo į Žaliuosius kalnus, dabartinį Vindzorą. Įsivaizduojant susitikimą su sukilėliais, Johnstonas, padedamas kunigo, paėmė sukilėlių vadus įkaitais, o kai jie ir jų vyrai atsisakė pasiduoti, šaukdami "mirties ar laisvės", kariai greitai numalšino sukilimą. Kitąsias tris dienas vyravo nuoskauda ir skubus teisingumas. Gubernatorius Kingas labai pagyrė majorą Johnstoną už jo veiksmus, nors Kingas turėjo tiesiogiai įsikišti, kad sustabdytų karinį kangurų teismą, kuris pakars vieną iš dešimties sukilėlių. Kovo 4 d. vidurnaktį kapitonas Danielis Woodrifas išlodė 150 savo įgulos narių, kad padėtų Naujosios Pietų Velso korpuso ir gubernatoriui Kingui.