Rašykite šio skyriaus tęsinį - Tuoj po okupacijos sovietų valdžios institucijos pradėjo spartų Lietuvos sovietizavimą. Visa žemė buvo nacionalizuota. Norint, kad vargšesni valstiečiai palaikytų naująjį režimą, dideli ūkiai buvo paskirstyti smulkiems žemės savininkams. Tačiau, ruošiantis galutiniai kolektyvizacijai, žemės ūkio mokesčiai buvo smarkiai padidinti, bandant bankrutuoti visus ūkininkus. Bankų, didesnių įmonių ir nekilnojamojo turto nacionalizavimas sutrikdė gamybą ir sukėlė didžiulį prekių trūkumą. Lietuvos litas buvo dirbtinai subvaluotas ir 1941 m. pavasarį išbrauktas iš apyvartos. Gyvenimo lygis smarkiai sumažėjo. Buvo uždraustos visos religinės, kultūrinės ir politinės organizacijos, liko tik Lietuvos komunistų partija ir jos jaunimo skyrius. Apskaičiuota, kad buvo suimta apie 12000 "tautos priešų". Birželio deportacijos metu
1941 m. kampanijos metu apie 12 600 žmonių (daugiausia buvę kariniai pareigūnai, policininkai, politiniai veikėjai, intelektualai ir jų šeimos) buvo deportuoti į Gulagus Sibire, vadovaujantis nacionalinių elitų likvidavimo politika. Daugelis deportuotų žuvo dėl nežmoniškų sąlygų; 3600 buvo įkalinti, o daugiau kaip 1000 buvo nužudyti.