Rašykite šio skyriaus tęsinį - Guyot dalyvavo Trečios ir Ketvirtosios koalicijos karuose
"Grande Armée", turėdamas eskadrono vadas "chasseurs-à-cheval" pulke ir žinomas už drąsą Austerlico ir Eylau. 1806 m. lapkričio 1 d. Jis kovojo Vareno-Nossentino mūšyje. 1807 m. jis tapo Imperatoriškosios gvardijos pulkininku, o kitais metais tapo imperatoriaus baronu. Jis buvo paskirtas Lefebvre-Desnouettes Gvardijos lengvojoje kavalerijoje ir vadovavo imperatoriaus palydovui per trumpą kampaniją Ispanijoje. 1809 m., po kruvinos Aspern-Essling mūšio, Guyot buvo paskirtas Gvardijos "chasseurs-à-cheval" pulkininko vadu ir po šešių savaičių jis vadovavo garsiam kovui prie Wagramo mūšio. Šis veiksmas jam suteiktų brigados generolio laipsnį. Nuo 1810 m. kovo mėn. imperatoriaus Napoleono I kambarininkas, vėliau buvo išsiųstas į Ispaniją, kur 1811 m. buvo paaukštintas į divizijos generolą. Per Rusijos kampaniją ir vėlesnį Šeštosios koalicijos karą, Guyotas tarnavo kaip Gvardijos "šuočių medžiotojų" vadas. 1813 m. kampanijoje Saksonijoje jis buvo sužeistas Lutzeno mūšyje ir lydėjo nuostabų puolimą Bautzeno mūšyje, o rugpjūčio mėn. Kulmo mūšyje buvo suimtas. Išlaisvintas po keitimosi belaisviais, Guyotas dalyvavo epinėje Leipcigo mūšyje, prieš tapdamas imperijos grafu tų metų lapkritį. 1814 m. kampanijoje Prancūzijoje generolas Guyotas buvo veiksmų centre, vadovaudamas kavalerijai La Rothière, Champaubert ir Craonne.