Jis buvo įsitikinęs falangistas. Jis pradėjo savo dalyvavimą dalyvaudamas 1934 m. Astūrijų kalnakasvių streike.
kaip reporterė. Dėl savo darbo jis buvo apdovanotas minėtu apdovanojimu "Palma de Plata". Svarbu atkreipti dėmesį į jo darbą kaip žurnalisto Falangistų spaudoje ir laikraštyje "La Nación". Jis buvo įkalintas Bilbao kalėjime, Larrínaga, už nusikaltimus prieš Ispanijos Antrąją Respubliką, dėl jo darbo kaip šaulys Falange (Ispanijos falangistų judėjimas). Jis dalyvavo 1936 m. liepos 18 d. Nacionalistų armijos sukilimo metu. Kai jis turėjo būti perkeltas, jis pabėgo iš kalėjimo ir pabėgo į nacionalinę zoną. 1937 m. jis keliavo į Salamanką kaip korespondentas prie fronto, kad surengtų interviu su Nacionaliniu Falango vadovu Manuelu Hedilla, kuris bandė gauti paramą prieš tuos, kurie turėjo teisę dėl savo artumo José Antonio Primo de Rivera. Salamancos situacija padalino nacionalistus į dvi dalis. Hedilos šalininkai, vadovaujami Agustín Aznar, Sancho Dávila ir Rafael Dávila Garcerán, buvo remiami vokiečių. Be to, iš Francisco Franco būstinės buvo skleidžiami gandai, kuriais buvo siekiama sunaikinti ir diskredituoti abi frakcijas, o vėliau jos pasirodė kaip gelbėtojai. Pasak jo prisiminimų, Alcázar de Velasco tai intuityviai suvokia ir todėl bent du kartus siūlo nužudyti Francisco Franco.