10 a. pradžioje Kefalonijos ir Nikopoliso temos dažniausiai pasirodo kaip ekspedicijų prieš pietų Italiją ir Siciliją bazės, o Mardaitai iš abiejų temų yra išvardyti 949 m. Didžiojoje, bet nesėkmingoje ekspedicijoje prieš Kretos emyratą. 2003 m. Nikopolį užpuolė bulgarų, kurie netgi okupavo kai kurias jo dalis, kol buvo išvaryti arba pavergti Bizantijos. Tikrai šiaurinė Epiro dalis tuo laikotarpiu, atrodo, išliko Bulgarijos valdžioje, tačiau karaliaus Samuelo, perkelusio Bulgarijos galios centrą į pietus ir vakarus į Ohridą, valdžioje buvo tikriausiai visas Epiras iki Ambrakijos įlankos. Tai įrodo tai, kad teritorijos, kurios buvo bulgarų valdomos, po Bizantijos užkariavimo Bulgarijoje tapo autokefalos Ohrido arkivyskupijos dalimi.
1018 m. imperatorius Bazilijus II: taip Epiryje Chimaros, Hadrianopolio, Belos, Butrotumo, Ioanninos, Kozilės ir Rogojų katedros pateko į Ohrido jurisdikciją, o Naupaktos metropolitas išlaikė tik Bonditzos, Aetos ir Achelojaus katedras. Basilijus II taip pat įkūrė naujas, mažesnes temas regione: Koloneją ir Dryinopolis (Hadrianopolis).