1934 m. lapkritį, kaip fašizmo aukų pagalbos komiteto atstovas, Wilkinson apsilankė šiaurės Ispanijos Astūrijų provincijoje, kad praneštų apie fašizmo aukų sutriuškinimą.
Oviedo kalnakasčių sukilimas. Ji buvo priverstinai išvaryta iš šalies. Nepaisant to, kad jam buvo uždrausta atvykti į Vokietiją kaip nepageidaujamam žmogui, Wilkinsonas toliau slapta lankėsi šalyje ir kaip "Sunday Referee" korespondentas pirmasis pranešė apie Hitlerio ketinimą žygiuoti į Rainą 1936 m. Kovo mėn. Tačiau Ispanija, priešinasi fašizmo plitimui, užėmė ypatingą vietą. Kai Ispanijos armijos dalis, vadovaujama generolo Francisco Franco, užpuolė išrinktą Liaudies fronto koalicinę vyriausybę, kad išprovokuotų Ispanijos pilietinį karą, Wilkinsonas įkūrė Ispanijos medicinos pagalbos komitetą ir Nacionalinį jungtinį Ispanijos pagalbos komitetą. Vėliau parlamente ji ginčijo britų vyriausybės neintervencijos politiką, kuri, kaip ji tvirtino, "dirbo su generolu Franco". 1937 m. balandžio mėn. ji grįžo į Ispaniją kaip visų moterų delegacijos, kuriai vadovavo Athollio kunigaikštienė, narė. Po to ji rašė, kad jaučiasi "nepajėgi, užgniaužiantis pyktis", nes ji buvo liudininkė oro bombardavimų poveikiui neapsaugotų kaimų. 1937 m. gruodį ji buvo lydima dabartinio Leiboristų partijos lyderio Attlee ir Leiboristų partijos parlamento nario Philipo Noel-Bakerio. Atvykusi į Didžiąją Britaniją, ji įsteigė fondą "Pienas Ispanijai", kartu su kitomis humanitarinėmis iniciatyvomis.