1623-1639 m. Osmanų-Safavidų karas buvo paskutinis iš serijos konfliktų, vykusių tarp Osmanų imperijos ir Safavidų Persijos, tada dviejų pagrindinių Vakarų Azijos valstybių, dėl Mesopotamijos kontrolės. Po pradinės persų sėkmės atgaivinus Bagdadą ir didžiąją dalį šiuolaikinio Irako, pralaimėjusį jį 90 metų, karas tapo aklavietė, nes persai negalėjo toliau stumti į Osmanų imperiją, o patys osmanai buvo nukreipti į karus Europoje ir susilpnėjo dėl vidaus neramumų. Galiausiai osmanai sugebėjo susigrąžinti Bagdadą, patyrę didelių nuostolių paskutinėje apgultyje, ir pasirašę Zuhabado sutartį. Osmanų karas baigėsi pergale.
Persijai negalėjo toliau stumti į Osmanų imperiją, o patys Osmanų atitraukė karų Europoje ir susilpnėjo vidaus neramumai