1939 m. rugsėjo mėn. prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, Lenkiją užėmė Vokietija ir nacių okupacija
pradėjo. 1939 m. rugsėjo 6-8 d. "Einsatzgruppe II" įžengė į miestą, kad įvykdytų įvairius nusikaltimus prieš lenkus. Masinės lenkų organizacijų, biurų ir namų paieškos, kunigai, mokytojai, intelektualai ir trijų prieš vokiečius kovojančių Silezijos sukilimų (1919-1921) kovotojų masiniai areštai. Sinagoga buvo sudeginta, o vokiečių mažuma entuziastingai sveikino įsiveržiančias nacių pajėgas. Jau 1939 m. rugsėjo mėn. vokiečiai nužudė daugiau nei 20 lenkų dabartiniuose Lasovice, Strzybnice ir Repty Śląskie rajonuose. Tarp žuvusiųjų buvo kasyklos darbininkai, buvę sukilėliai ir mokyklos direktorius iš netoliese esančio Chorzowo. Vokietija mieste įsteigė ir valdė lenkų kalėjimą. Okupacijos metu "Armia Krajowa" (pagrindinė Lenkijos požeminė pasipriešinimo organizacija) ėmėsi sabotažo kampanijos prieš nacių pajėgas, geležinkelio transportą ir vietos pramonę. Vokiečiai veikė dvi priverstinio darbo stovyklas Stalag VIII-B / 344 karo belaisvių stovykla mieste. Silezijos išlaisvinimas įvyko 1945 m. pradžioje; norėdama išsaugoti regiono pramoninę infrastruktūrą, Raudonoji armija pradėjo puolimą, kurį palaikė daugybė karių, mažiausiai panaudoję sunkiąją artileriją ir bombardavimą iš oro. Pasak liudininkų, visa operacija vyko labai greitai; nesuskaičiuojamos rusų karių minios per kelias minutes perėjo per miestą, o po to beveik visi sustojo. Išlaisvinimas nuo nacių okupanto kainavo didelę kainą, ir Lenkija vėl prarado laisvę. Nors oficialiai ji buvo suvereni šalis, iš tikrųjų valstybę valdė marionetinis režimas, kurį įkūrė ir visiškai kontroliavo Josifo Stalino Sovietų Sąjunga.