Írj folytatást erre a bekezdésre - Miután Nguyễn Ánh 1802-ben megalapította a Nguyễn dinasztiát, tolerálta a katolicizmust, és néhány európaiat tanácsadóként alkalmazott a udvarában. Utódjai konzervatívabb konfuciánusok voltak, és ellenálltak a nyugatiasodásnak. A következő Nguyễn császárok, Minh Mạng, Thiệu Trị és Tự Đức brutálisan elnyomta a katolicizmust és "zárt ajtó" politikát folytatott, fenyegetésként tekintve a nyugatiakat, az olyan eseményeket követően, mint a Lê Văn Khôi lázadás
amikor egy francia misszionárius, Fr. Joseph Marchandot azzal vádolták, hogy a helyi katolikusokat lázadásra buzdította, hogy egy katolikus császárt állítsanak a trónra. A katolikusokat, mind a vietnámiakat, mind a külföldön születetteket üldözték megtorlásul. Ebben az időszakban lelassult a Nyugattal folytatott kereskedelem. Gyakori felkelések zajlottak a Nguyễn-ok ellen, és több száz ilyen eseményt rögzítettek az évkönyvekben. Ezeket a tetteket hamarosan kifogásként használták, hogy Franciaország megtámadja Vietnámot. A korai Nguyễn-dinasztia számos elődjének építő tevékenységével foglalkozott, útak építésével, csatornák ásásával, jogi kódex kiadásával, vizsgák lefolytatásával, a betegek gondozási létesítményeinek támogatásával, térképek és történelemkönyvek összeállításával, valamint a Kambodzsa és Laosz felett gyakorolt befolyással.