1796. május 2-án "nagyvezérnek" (brigádparancsnoknak) nevezték ki, Vukassovics hamarosan harcolt a május 10-i Lodi-i csatában. Lodi-ban a "Carlstädter" Grenz gyalogos ezred két zászlóaljából álló hátsó őrségét vezette. Miután a határosok visszaesettek a híd keleti végére, az első védelmi vonalban dolgoztak. Az osztrákok állandó ágyúellövésnek és a frontális támadásnak voltak kitéve, az osztrákok legyőződtek. Olyan hírhedt volt, hogy a franciák hamisan azt állították, hogy a harcok során ölték meg. 2400 fős brigádot irányított a Borghetto-i csata során május 30-án és a mantovai ostrom alatt. Amikor augusztus 1-jén feloldották a ostromot, 2000 embert vezett a helyőrségből, hogy megerősítsék a főhadsereget a Castiglione-i csata előtt. A második kísérlet során, hogy enyhítse Mantua ostromát, csatlakozott Paul Davidovich Tirol-i testületéhez. Rosszul megsérült egy esés során a Rovereto-i csata előtti éjszakán.
, amely szeptember 4-én történt. Mindazonáltal ő vezette brigádját a mai harcokban. A seregei bátran megpróbálták megállítani Masséna előretörését, de végül a többség által megverték őket.