Írj folytatást erre a bekezdésre - 1654. július 2-án Papczyński csatlakozott a Lengyelországban újonnan létrehozott Piarista Rendhez Podoliniecben lévő kolostorukban, és "Jézus és Mária Stanislausának" vallási nevét kapta. A legalacsonyabb feladatokat végezte: kipucolta az istállót és a pajtát, fákat vágott, és mosogatott. A második novizátus évét Varsóban töltötte, miközben teológiát tanult a Recollect ferences szerzeteseknél. Ez volt a svéd invázió ideje, amit úgy hívtak, hogy "a vízözön".
", amely mély benyomást tett a fiatal szeminárius életére. Egész életének tapasztalata alapján így ír le a tanúvallomásában egy olyan eseményt azokból a napokból: "Beismerem - írja -, hogy a katolikus hitet vallva hagyom el ezt a világot, amelyért készen álltam, hogy a Svédországgal folytatott háború alatt kiöntöm a véremet. Egy nap a társammal elindultunk az Óvárosból, amikor egy eretnek katona, kardot a kezében, a dominikai atyák közelében megtámadott minket. A társam (bár német volt) elmenekült, én pedig térdre borultam, és kihúztam a nyakamat a csapásért. Az isteni gondviselés rendelete szerint azonban nem szenvedtem sebeket, bár háromszor nagy erővel ütöttek meg. Ezután egy és fél órán át nagy fájdalmat éreztem emiatt".