A gőzzel és az acéllemezek ipari gyártásával jelentősen megnőtt a tűzerő a dreadnought csatahajók formájában, amelyek hosszú hatótávolságú ágyúkkal voltak felfegyverkezve. 1905-ben a japán flotta határozottan legyőzte az orosz flottát, amely áthaladt a Japán partvidékén, a Csusima-i csatában. A dreadnoughtok az első világháborúban a 1916-as Jutlandi csata során a Királyi Haditengerészet Nagy Flottája és a Birodalmi Német Haditengerészet Felső-tengeri Flottája között döntősen nem harcoltak. A második világháborúban, a brit győzelem az 1940-es
A tarantói csata megmutatta, hogy a tengeri légierő elegendő volt a legnagyobb hadihajók legyőzésére, előrejelzve a csendes-óceáni háború döntő tengeri csatait, beleértve a Korall-tenger, a Midway, a Fülöp-szigeteki tenger és a Leyte-öböl csúcstalálkozóját, amelyekben a domináns hajók repülőgép-hordozók voltak.