Írj folytatást erre a bekezdésre - 1956-ban Dwight D. Eisenhower elnök kinevezte Parsons-t az Egyesült Államok laoszi nagykövete, az Egyesült Államok vientiáni nagykövetségének vezetője, Parsons pedig 1956. október 12-én bemutatta hitelesítő okiratát. Laos királyságának nagyköveteként a laosi polgárháború közepén
Parsons azonosítja Eisenhower kormányzatának támogatását a Lao királyi kormánnyal a Pathet Lao ellen. Laoszi küldetése 1958. február 8-án ért véget. Parsons továbbra is támogatta a kormány laoszi politikáját 1959-61-ben, amikor Kelet-Ázsia és a Csendes-óceáni Ügyek Külügyminisztere volt. 1959 július 1-jén lépett hivatalba, és 1961. március 30-án lemondott róla. 1961 márciusában az Egyesült Államok Kongresszusának tanúskodva Parsons azt mondta, hogy "az Egyesült Államok felelőssége Laoszban valóban nagyon nagy, és remélem, hogy nem lesz félreértés a szilárdságunkról és állhatatosságunkról". 1965-ben Arthur M. Schlesinger, Jr. "Ezer nap" című könyvében igen kritikus volt Parsons nagykövet Laoszhoz való megközelítésével kapcsolatban (Schlesinger az amerikai semlegességet támogatta a royalisták és a lázadók között), mondván, hogy Parsons "rendkívül félreértette a helyzetet". Parsons soha nem reagált nyilvánosan erre vagy más hasonló kritikákra.