Írj egy folytatást erre a bekezdésre - Kleopátra Rómába utazott mint ügyfél királynő az i.e. 46-ban és 44-ben, a villájában tartózkodva. Caesar 44-ben történt meggyilkolását követően Kleopátra megpróbálta Caesariont örökösének nevezni. Caesar unokaöccse, Octavianus (az i. e. 27-re Augustus néven ismert, amikor első római császár lett) meghiúsította ezt. Kleopátra aztán megölette XIV. Ptolemaiosz testvérével, és Caesarion fiát tette társuralkodónak. A Szabadítók polgárháborújában
43-42 BC-ben Kleopátra a második római triumfírus oldalára állt, amelyet Octavianus, Mark Antony és Marcus Aemilius Lepidus alkotott. Személyes kapcsolatot alakított ki Mark Antonyval, aki végül három gyermeket hozott létre: az ikrek Alexander Helios és Kleopátra Selene II. és Ptolemaios Philadelphus. Antonius triumvirként kihasználta hatalmát, hogy végrehajtsa IV. Arsinoé kivégzését Kleopátra kérésére. Egyre inkább Cleopatra-ra támaszkodott mind a finanszírozás, mind a katonai segítség érdekében a parthiai birodalom és az örmény királyság elleni támadásai során. Bár Parthia megszállása sikertelen volt, sikerült elfoglalnia Örményországot. Ő hozta vissza II. Artavaszdes királyt Alexandriába i.e. 34-ben, mint foglyot a Kleopátra által szervezett ál-római diadalában. Ezt követte az alexandriai adományozás, amelyben Kleopátra gyermekei Antoniusszal különböző területeket kaptak Antonius triumvirális hatalma alatt. Kleopátrát a királyok királynőjének nevezték el, Caesariont pedig a királyok királyának. Ez az esemény, valamint Antonius és Kleopátra házassága és Octavianus testvére, Kisebb Octavia válása, fordulópontot jelentett, ami a Római Köztársaság végső háborújához vezetett.