Írj egy folytatást erre a bekezdésre - "1665-76: Dorošenko és a törökök:" Petro Dorošenko célja Ukrajna két felének újraegyesítése volt. Gyakori tanácsokat tartott, hogy a szegényebb kozákokat művelje, és 20.000 emberből álló zsoldos bandát hozott létre, hogy megszabadítsa magát a sztárshinától. 1667-ben Oroszország és Lengyelország a kozákokkal való konzultáció nélkül aláírta az Andrusovói Szerződést, amely elosztotta a kozák földjeit a Dnepr folyónál. A ritkán lakott déli terület (Zaporozhia) orosz-lengyel kondominium volt, de gyakorlatilag önkormányzat volt, amennyiben kormányzat volt. Válaszul Dorošenko a törökökhöz fordult (Lengyel-kozák-tatár háború (1666-1671)). 1667 őszén egy oszmán-kozák haderő megtámadta Galíciát, és arra kényszerítette a királyt, hogy kiterjedt autonómiát adjon Dorosenko-nak. Elfogadta a laza oszmán uralkodást, megszállta a bal partot, eltávolította a rivális hetmánt, és 1668-ban egy egyesült Ukrajna hetmánjának nyilvánította magát. A Krímet egy rivális hetman támogatta, a lengyelek pedig Mykhailo Khanenkot, akivel megszállták a jobb partot. Megfordult, hogy találkozzon a betolakodókkal, és Demian Mnohohrishny-t bízta a bal part irányítására, amely gyorsan az orosz ellenőrzés alá került. 1672-ben segített a törököknek Podolia annektálásában. Az orosz-török háború alatt (1676 <unk> 1681)
segített a törököknek Oroszország ellen. Ez a nem keresztényekkel való kapcsolat elvesztette a fennmaradó támogatását. 1676. szeptember 19-én átadta a hatalmat a bal parton élő Iván Samojlovicsnek, és Oroszországba menekült.