Írj egy folytatást erre a bekezdésre - A szlávok megtámadták és letelepedtek a nyugati Balkánon a 6. és 7. században. A szerbek a "De Administrando Imperio" című könyvében úgy szerepelnek, hogy a bizánci császár, Heraklius (r. 610<unk>641), azonban a kutatás nem alátámasztja azt, hogy a szerb törzs a későbbi migráció része volt (ahogy a történészek tartják), ahelyett, hogy a korai szlávok többi részével vándoroltak volna. Nyelvészeti tanulmányok alapján arra a következtetésre jutottak, hogy a korai délszlávok nyugati és keleti ágból, párhuzamos folyókból álltak, nagyjából a Timok<unk>Osogovo<unk>Šar vonalban osztva. Koszovó északnyugati része a szerb fejedelemség része volt. A 9. század végén a régiót elfoglalta az Első Bolgár Birodalom, míg a régió a bizánciak és a bolgárok között váltotta a kezét az 1018-19-es bizánci helyreállításig. 1040/41-ben egy hatalmas bolgár lázadás
kiugrott, ami Koszovót is magában foglalta. 1072-ben újabb lázadás tört ki, amelyben Konstantin Bodin szerb herceget Prizrenben Bulgária császárává koronázták, azonban a kezdeti siker ellenére Bodint végül elfogták Dél-Koszovóban, és a lázadást elfojtották. I. Vukan, az új független szerb nagyherceg elkezdte a bizánci területek megtámadását, először Koszovóban, majd Macedóniába (1091-95). Több békeszerződést is megszegett, amelyeket személyesen tárgyalt a bizánci császárral Zvečanban és Lipljanban, míg végül 1106-ban alá nem adta magát.