Írj egy folytatást erre a bekezdésre - 1918. január 27-én, a polgárháború hivatalos nyitó lövések
két egyidejű eseményben lőttek: egyrészről a kormány kezdte a orosz erők leszerelését Pohjanmaában, másrészről a Szociáldemokrata Párt által indított puccs. Az utóbbiak irányították Dél-Finnországot és Helsinkit, de a Fehér kormány továbbra is száműzetésben élt Vaasában. Ez rövid, de keserű polgárháborút váltott ki. A Német Birodalom által támogatott fehérek győzedelmeskedtek a vörösek felett, akiket Kullervo Manner azon kívánsága irányított, hogy az újonnan független országot finn szocialista munkás köztársasággá (más néven "Vörös Finnország") és az RSFSR részévé tegyék. A háború után több tízezer vöröset és feltételezett szimpatizánsokat börtönöztek be táborokba, ahol ezreket végeztek ki, vagy alultápláltságban és betegségben haltak meg. Mély társadalmi és politikai ellenségeskedés alakult ki a vörösek és a fehérek között, ami a téli háborúig és azon túl is tartott. A polgárháború még ma is érzékeny téma. A polgárháború és az 1918-1920-as aktivista expedíciók, amelyeket "Kinship Wars" -nek neveztek Szovjet Oroszországba, feszült a keleti kapcsolatokat. Ekkor jelent meg először a Nagy Finnország ötlete is.