Miután legyőzték Karthágót, a rómaiak a Földközi-tenger uralkodó hatalmává váltak, sikeresen kampányoltak Görögországban (Aemilius Paulus döntő győzelme Macedóniánál a Pydna-i csatában), a Közel-Keleten (Lucius Licinius Lucullus, Gnaeus Pompeius Magnus), Galliában (Gaius Julius Caesar) és számos germán törzs legyőzése (Gaius Marius, Germanicus). Míg a római seregek számos jelentős veszteséget szenvedtek el, nagy népességük és képességük (és akaratuk), hogy helyettesítsék a csatatéren szenvedett áldozatokat, képzésük, szervezésük, taktikai és technikai felsőbbrendűségük lehetővé tette, hogy Róma több évszázadig meghatározó katonai erő maradjon, jól képzett és manőverezhető seregeket használva, hogy rendszeresen legyőzze az ellenségeik sokkal nagyobb "nemzetségi" seregeit (lásd Aquae Sextiae csatái
, Vercellae, Tigranocerta, Alesia).