Írj folytatást erre a bekezdésre - Wieluń a 16. században virágzott, az úgynevezett lengyel aranykorban. Lengyelország királyi városa és Wieluń földjének fővárosa volt, amely a lengyel koronának Nagy-Lengyelország tartományában lévő Sieradz-vidék része volt. A város a lengyel örökösödési háborúban pusztult el, mint a Byczyna-i csata
Wieluń közelében történt. A jó idők a katasztrofális svéd invázióval (1655-1660) értek véget, amikor a várost mind a svéd betolakodók, mind a lengyel csapatok kifosztották és felégették, akik bosszút álltak a protestáns lakosokon a lutheránus svédek támogatása miatt. Végül 1707-1711-ben Wieluń lakosságát egy pestis pusztította el (lásd a miaszma elméletet), amely 2000 embert ölt meg. 1793-ban a Lengyelország második felosztását követően Wieluń rövid időre a Porosz Királysághoz tartozott, 1807-ben az újonnan létrehozott, de rövid életű Varsói Lengyel Hercegség része lett, és 1815-ben az Oroszország által ellenőrzött Kongresszusi Lengyelország része lett, ahol az I. világháborúig maradt. A város kétszer égett (1791, 1858), és a második tűz után új alakban épült fel. Az I. világháború után Lengyelország 1918-ban visszanyerte függetlenségét, és a háborúközi időszakban Wieluń a lódzsi megyében volt.