Az alkotmány nem garantálja a területek képviseletét. A Parlament 1922-ben adott helyet az Északi Területnek, 1948-ban pedig az Ausztrál Fővárosi Területnek; ezek a területi képviselők azonban 1968-ig csak korlátozott szavazati jogot kaptak. A választók a határait átvázolták vagy átosztották, amikor egy állam vagy szövetségi terület a helyének számát módosította, ha a választók száma általában nem egyezik a népesség méretével, vagy ha a legtöbb terület átment hét év alatt. A Szenátusban azonban minden eredeti államnak, méretétől függetlenül, legalább öt helyet biztosítanak. A Szenátusban 1901-től 1974-ig, amikor mindkét területi képviselők száma 127-re csökkent, a Szenátusban 127-re volt, majd a Szenátusban 1974-től 1974-ig, amikor mindkét területi képviselők száma meghaladta a határt.
Az Alkotmány