Írj folytatást erre a bekezdésre - David V. Erdman politikai szemszögből vizsgálja a verset, és a francia forradalom kezdetének fényében olvassa 1789. júliusban, a Bastille megtámadásával
- Igen. Úgy véli, hogy a vers a forradalom előtti Franciaországgal és a "forradalommentes" Angliával foglalkozik, ahol az emberek jobban foglalkoztak III. György nemrégiben feltárt őrültségével, mint a társadalom hibáinak kijavításával, ahogy Blake látta őket; "Franciában a mozgásban lévő emberek arra kényszerítették a királyt, hogy lazítsa meg a kísértetet. Angliában a királyi hatalom hirtelen megbukott, de úgy tűnt, a népnek nem volt más dolga, mint várni és látni [...] amikor a király gyógyulását ünnepelték, kissé korán, 1789 márciusában, a "boldogság" ismét hivatalos volt. Voltak népi mozgalmak, de kivéve a londoni kovácsok szinte földalatti sztrájkját a rövidebb munkanapért, ezek nagyrészt humanitárius vagy vallásos irányultsággal rendelkeztek, és nem voltak azonnal forradalmiak". Azt is érzi, hogy a vers "a despotizmus belső széthullásáról" szól, és politikai indítékot talál Tiriel utolsó beszédében, amelyet Jean-Jacques Rousseau "Emile, vagy az oktatásról" című művéből látott ihletve.