A 4. század előtt Macedónia egy kis királyság volt a nagy athéni, spártai és thébiai városállamok által uralt térségen kívül, és rövid időre az achemenid perzsa uralkodónak alárendelt. II. Fülöp (359-336 BC) uralkodása alatt Macedónia hódítás és diplomácia útján meghódította a szárazföldi Görögországot és a trák Odriszi királyságot. Egy megújult hadsereggel, amely falangjait tartalmazta, és a "sarissa" lándzsát használta, II. Fülöp legyőzte a régi athéni és tébei hatalmakat a Chaeronea-i csatában 338-ban. II. Fülöp fia, Nagy Sándor, a görög államok szövetségének vezetője, teljesítette apja célját, hogy egész Görögországot irányítson, amikor
Thébét elpusztították, miután a város fellázadt. A későbbi hódító hadjárata során Alexandrosz megdöntötte az achemenid birodalmat, és olyan területet hódított meg, amely egészen az Indus folyóig terjedt. Rövid időre a birodalma volt a legerősebb a világon - a végleges hellenisztikus állam, megnyitotta az átmenetet az ókori görög civilizáció új korszakába. A görög művészet és irodalom virágzott az újonnan meghódított földeken, a filozófia, a mérnöki és a tudományos fejlődés pedig elterjedt az ókori világ nagy részén. Különösen fontosak voltak Arisztotelész, Sándor tanára, akinek írásai a nyugati filozófia alapkövei lettek.