- Leone lemondása az Olasz Köztársaság számára nagyon nehéz időszakban történt. Az "Össz évei" és a feszültség stratégia szorosan megragadta az országot, és az évtized során jelentős terrortámadásokat szenvedett el, mint például az 1974-es Piazza della Loggia és az 1974-es Italicus Expressz bombázása. A feszültségek csúcspontja 1978 márciusában jött el, amikor az egykori miniszterelnököt, Aldo Morot elrabolták és megölték.
a Vörös Brigádok néven ismert szélsőbaloldali militáns szervezet egy egysége által, miközben útban volt a Képviselőház ülésére, ahol egy olyan új kormány bizalmi szavazásáról szóló vitát kellett folytatni, amely első alkalommal az olasz kommunista párt támogatását élvezte volna. Politikai szempontból Moro álláspontja, hogy a kereszténydemokrácia és az olasz kommunista párt között találjon helyet, annak módja volt, hogy az országot kivezesse a feszültségekből, és a köztársasági intézményeket szilárdabbá és stabilabbá tegye a hazai terrorizmusra adott válaszként. A történelmi kompromisszumot lehetővé tette az új kommunista vezető, Enrico Berlinguer új irányzata, aki 1973-ban a "Rinascita" kommunista folyóiratban "demokratikus szövetségre" tett javaslatot a kereszténydemokráciával, hogy megakadályozza a chileihez hasonló államcsínyet. Moro hirtelen halála azonban kemény csapást mért a történelmi kompromisszum politikájára, és a köztársasági intézmények súlyos veresége volt a közvélemény előtt.