Írj folytatást erre a bekezdésre - 1880. február 24-én körülbelül 11.000 ember 19 hajón, a "Blanco Encalada", a "Toro" és a "Magallanes" és két torpedócsónak védelmében hajózott el Pisaguából. Két nappal később, február 26-án a chileiek Punta Coles partjainál, Pacocha közelében, Ilo-ban érkeztek. A leszállás több nap alatt fejeződött be, de ellenállás nélkül. A perui parancsnok, Lizardo Montero nem hajlandó elűzni a chileieket a tengerpartról, ahogy a chileiek várták. Március 22-én 3642 chilei katona legyőzte 1300 perui katonát a Los Ángeles-i csatában, megszakítva a közvetlen perui ellátást Lima-tól Arica-ig vagy Tacna-ig (a ellátás csak hosszú úton, Bolívián keresztül volt lehetséges). A Los Ángeles-i csata után csak három szövetséges pozíció maradt Dél-Péruban: Leyva tábornok 2. hadserege Arequipa-ban (beleértve néhány túlélőt Los Ángelesből), Bolognesi 7. és 8. hadosztálya Arica-ban, és Tacna-ban az 1. hadsereg. Ezek a csapatok Campero közvetlen parancsnoksága alatt álltak. A számok azonban jelentéktelennek bizonyultak, mivel a peruiak nem tudtak csapatokat összpontosítani, vagy akár garnizont is elhagyni. Miután átkeltek a sivatagon, május 26-án a chilei hadsereg (14.147 ember) elpusztította a szövetséges hadsereget, amely 5 150 bolíviai és 8 500 perui volt a Tacna-i csatában.
- Igen. A hadsereg közelében egy kikötő szükségessége a csapatok ellátására és megerősítésére, valamint a sebesültek evakuálására kényszerítette a chilei parancsnokságot arra, hogy összpontosítson az Arica fennmaradó perui erődítményére. Június 7-én, az Arica-i csata után, az utolsó perui bástya a Tacna-i minisztériumban elesett. Tacna és Arica hadjárata után a perui és bolíviai rendszeres hadseregek nagyrészt megszűntek létezni, és Bolívia gyakorlatilag elhagyta a háborút.