A kelet- és nyugat-pakisztáni kapcsolatok a felosztás óta feszültek voltak. Kelet-Pakisztán 1970. november 12-én zűrzavarba merült, amikor a Cylon Bhola hatalmas életveszteséggel és a közösségre és a gazdaságra gyakorolt pusztító hatással Bengáliát sújtotta. A pakisztáni kormányt, melynek székhelye Nyugat-Pakisztánban van, határozottan elítélték a válságra adott válaszuk késleltetéséért. Néhány héttel később, amikor december 7-én megtartották az ország első általános választásait, a keleten széles körben elterjedt felháborodás az Awami Liga győzelmét eredményezte, amely egy bengáli nacionalista párt volt Sheikh Mujibur Rahman vezetésével. Ez vezetett Pakistan keleti és nyugati szárnyainak képviselői közötti tárgyalások megkezdéséhez az Awami Liga által vezetett nemzeti kormány alatt az ország alkotmányának jövőjéről, valamint a központi kormány és a tartományok közötti hatalommegosztás javaslatairól. A tárgyalások sikertelenek voltak a patthelyzet megszüntetésében, és 1971. március 1-jén Yahya Khan pakisztáni elnök határozatlan időre elhalasztotta a függőben lévő Nemzetgyűlés ülést, ami tömeges polgári engedetlenséget váltott ki Kelet-Pakisztánban. Három héttel később Banglades hivatalosan is kihirdette függetlenségét, és az országot
Az 1971 végéig tartó felszabadítási háború, egészen az indiai beavatkozásig, a bangladesiak támogatására, 1971. december 3-án. Az 1971-es indiai-pakisztáni háború rövid életű volt, és Pakisztán kapitulációját eredményezte 1971. december 16-án, amelyet Banglades győzelmi napjaként ünnepeltek, amely akkor új nemzetként jött létre.