Írj folytatást erre a bekezdésre - Az anarchisták a Szocialista Munkáspártból szakadtak szét, hogy 1881-ben megalapítsák a Forradalmi Szocialista Pártot. 1885-re 7000 tagjuk volt, kétszer annyi, mint az SLP tagjai. Az 1881 londoni Nemzetközi Anarchista Kongresszus ihlette őket. Két szövetség volt az Egyesült Államokban, amelyik elkötelezte magát az Internacionálissal szemben. A Chicago-i bevándorló anarchisták kongresszusa megalapította a Nemzetközi Munkavállalói Szövetséget (Black International), míg a San Franciscó-i őslakos amerikaiak egy csoportja megalapította a Nemzetközi Munkavállalói Szövetséget (Red International). 1886-ban a chicagói Haymarketben tartott erőszakos tüntetést követően a közvélemény az anarchizmus ellen fordult. Míg nagyon kevés erőszakot lehet az anarchistáknak tulajdonítani, az 1892-ben egy anarchista által egy pénzember meggyilkolásának kísérlete és az 1901-es merénylet
William McKinley amerikai elnöke, egy vallásos anarchista által, 1903-ban véget vetett az anarchisták politikai menedékjogának. 1919-ben, a Palmer Raids után anarchistákat bebörtönöztek, és sokan, köztük Emma Goldman és Alexander Berkman is deportáltak. Mégis az anarchizmus ismét nagy nyilvános figyelmet kapott az anarchisták, Sacco és Vanzetti tárgyalásával, akiket 1927-ben kivégeztek.