A spanyol-amerikai háború után, 1898-ban, önkéntesek kapitányává lépett elő, és a 2. lovasbrigád főhadnagyának segédje volt. Megkapta a kitüntetést a bátorságáért a
San Juan-hegy csata Santiago közelében, Kuba, 1898. július 1-jén. Bár fejbe lőtték, és ideiglenesen megvakult, továbbra is parancsolta az embereit. 1898. augusztusáig nem volt szolgálatban, amíg a sérülései hatásaitól felépült.