Írj folytatást erre a bekezdésre - A legtöbb tudós a bizánci akritikus lovagi románc eredetét a kilencedik és a tízedik század szóbeli epikus költészetéhez követi. A görög tudós Sokrátes Kuyás () a tizedik századi szóbeli epikus regények legkorábbi hivatkozását Arethas, a caesareai püspök által tartott beszédre mutatja be, amely elítéli a helyi αγύρται ("ayirte", a trobátorok görög társát) Paphlagonia erőszakos cselekedetek dicsőítéséért a szentek és Isten helyett. Kougeas helyesen megjegyezte, hogy Arethas azt sugallja, hogy egy hagyomány pontosan abban az időben fejlődött ki Közép-Anatóliában, amely az akritikus irodalom bölcsője volt. Az ilyen fontos szóbeli dalok megőrzése Kis-Ázsiában egészen 1922-ig, amikor az egész régió kiürült a görögökből
, bizonyítja, hogy Kougeas feltételezése érvényes.