Írj folytatást erre a bekezdésre - A tengeri hadviselés szinte minden területén előrelépések történtek, leginkább a repülőgép-hordozókkal és tengeralattjárókkal. Bár a légi hadviselés viszonylag kevés sikert ért el a háború elején, a Taranto-i akciók
A Pearl Harbor és a Korall-tenger során a hordozót a csatahajó helyére domináns főhajóvá tették. Az Atlanti-óceánon a kísérőhordozók létfontosságú szerepet játszottak a szövetséges konvojok körében, növelve a hatékony védelmi sugarat és segítve a közép-atlanti szakadék megszüntetését. A hordozók gazdaságosabbak voltak, mint a csatahajók, mivel a repülőgépek viszonylag alacsony költségűek voltak, és nem voltak olyan erősen páncélozottak. Az első világháborúban hatékony fegyvernek bizonyultak a tengeralattjárók, és minden fél arra számított, hogy a másodikban is fontosak lesznek. A britek a tengeralattjáró-ellenes fegyverzetre és taktikákra összpontosítottak, mint például a szonár és a konvojok, míg Németország a támadó képességének javítására összpontosított, olyan tervezésekkel, mint a VII. típusú tengeralattjáró és a farkascsalád taktikák. Fokozatosan a szövetségesek fejlettebb technológiái, mint például a Leigh-fény, a hörcsög, a tintahal és az irányító torpedók győzedelmeskedtek a német tengeralattjárók felett.