A Barbarossa hadművelet után a német hadsereg és az Orpo, az ukrán segédrendőr zászlóaljak segítségével, tömeges deportálásokat kezdett a Chełm déli részén található Zamojszczyzna lengyel lakóinak, a Reichsführer-SS Heinrich Himmler által elrendelt "Generalplan Ost" áttelepítés előkészítése céljából. Néhány lengyel falut egyszerűen lerombolták, és a lakóit lemészárolták. A "Heim ins Reich Ukraineraktion" alatt a náci-párti ukránokat és a német-ukrán "Volksdeutsche" -t áttelepítették ott a keleti németekkel együtt. Új latifundia-t kaptak, amelyeket a lublini rezervátum zsidó foglyai építettek, akiket később a közeli Sobibór kivégzőtáborba küldtek. A lengyel underground megtorlást indított a Zamość-i felkeléssel
, a II. világháború során a lengyel ellenállás egyik legnagyobb akciójának tekinthető. Néhány ukrán forrás a műveletet az ukrán falusiak mészárlásaként említi Chelm közelében és a Podlasie területén, és több ezer halottat a lengyel földalattiaknak tulajdonítanak. Az ilyen állításokat a Nemzeti Emlék Intézete elutasítja, és az "Ukrajna Történelmi Szótárának" ukrán szerzői is leleplezik, akik rámutatnak, hogy a legújabb tanulmányok sokkal alacsonyabb számot igazolnak. Zsidó források szerint a zsidó partizánok maguk végezték ki az ukrán falusiakat, "akik az erdőbe mentek, hogy összegyűjtsék a menekült zsidókat" a gettókból. A Parczew-erdő közelében lévő falvakban elkövetett gyilkosságokat az ukrán parasztok "zsidóellenes tevékenységei" bosszúja indította.