221-ben Qin Shi Huang meghódította a különböző háborúzó államokat, és létrehozta magának a "Huangdi" vagy "császár" címet a Qin, ami megjelöli a császári Kína kezdetét. Azonban az elnyomó kormányzat röviddel halála után elesett, és a hosszabb életű Han-dinasztia (206 BC <unk> 220 AD) váltotta fel. Az egymást követő dinasztiák bürokratikus rendszereket fejlesztettek ki, amelyek lehetővé tették a császár számára, hogy közvetlenül irányítsa a hatalmas területeket. A 21 században, i. e. 206 és i. sz. 1912 között a rutin adminisztratív feladatokat a "tudós-tisztviselők" speciális elitje végezte. A kalligráfiában, a történelemben, az irodalomban és a filozófiában jól jártas fiatalembereket gondosan választották ki a nehéz kormányzati vizsgákon keresztül. Kína utolsó dinasztiája a Csing (1644-1912), amelyet 1912-ben a Kínai Köztársaság váltott fel, majd 1949-ben a szárazföldön a Kínai Népköztársaság. A Kínai Köztársaság 1949-ben visszavonult Tajvan szigetére. Mind a Kínai Népköztársaság, mind a Kínai Köztársaság jelenleg azt állítja, hogy Kína egyetlen törvényes kormánya, ami folyamatos vitát eredményez, még azután is, hogy az Egyesült Nemzetek Szervezete 1971-ben elismerték a Kínai Népköztársaságot, mint a Kínát az összes ENSZ-konferencián képviselő kormányt. Hongkong és Makaó 1997-ben és 1999-ben átadta a szuverenitását Kínának.
az Egyesült Királyságból és Portugáliából, amelyek a KNK különleges közigazgatási régióivá váltak.