Egy második repülőgépet, AF sorozatszám 56<unk>0509, az "Ultimate End" néven, eredetileg a légierő C-130A-ként fogadta el 1957. február 28-án, és 1970. július 27-én módosította az AC-130A konfigurációra. A repülőgép részt vett a vietnámi háborúban és a mentés
Az SS Mayaguez. Az "Ultimate End" bemutatta a C-130 tartósságát, miután túlélte a 37 mm-es légvédelmi tüzérség öt helyen történő ütését 1970. december 12-én, az 1971 április 12-én a bal szárny elülső szélének súlyos károsodását, és egy 57 mm-es golyót, amely megsértette a hasát és megsebesítette egy személyzet tagját 1972. március 4-én. Az "Ultimate End" a légierő tartalékának 919-ik különleges műveleti szárnyának lett átosztva az Eglin AFB segédpályán No. 3 / Duke Field-en 1975. június 17-én, ahol továbbra is szolgálatban volt, amíg 1994 őszén visszavonul, és átkerül a légierő különleges műveleti parancsnokságának "Heritage Air Park"-ba Hurlburt Field-en, Floridában. A 711-es Különleges Műveletek Századosába rendelve az "Ultimate End" szolgált a JUST CAUSE hadműveletben Panamában, a DESERT STORM-ben Kuvaitban és Irakban, és a UPHOLD DEMOCRACY-ban Haitin. 36 év és 7 hónap szolgálat után, 24 éven át harcos hajóként, az "Ultimate End" 1994. október 1-jén vonult vissza az aktív szolgálatból. Utoljára 1994. október 20-án repült a Duke Fieldről a Hurlburt Fieldre. A Spectre Association 1995. május 4-én elindította az "Ultimate End" (amely a Vietnamban szolgált a 16 SOS-szal). Michael Byers ezredes, a 16 SOS parancsnoka képviselte az aktív szolgálatban lévő fegyveres erőt és Clyde Gowdy a Spectre Egyesületből képviselte az összes Spectre személyzetet a múltban és a jelenben a repülőgép emlékműének bemutatására és az egész felajánlására.