Írj folytatást erre a bekezdésre - Franciaország befektetett Dai Vietbe, támogatva Nguyen Anh frakcióját a Tayson lázadás ellen a vietnami polgárháború alatt (1789 <unk> 1802). A francia király, XVI. Lajos 1787-ben aláírta a versailles-i békét Nguyen Anh-nel, hogy a Nguyen hűségeseknek szövetséget kötjön Franciaországgal. Bár a szerződést soha nem ratifikálták, több ezer francia zsoldos és tiszt gyűlt össze Nguyen Anh oldalán, és harcolt a Taysonok ellen. Amikor Anh legyőzte a Taysonokat, és Gia Long császárként koronázták (r. 1802-1819) a egyesült vietnami királyság 1802-ben, mintegy 400 francia szolgált az új monarchia bírósági tisztviselők és tanácsadók Gia Long, aki viszonylag tolerált minden vallás, beleértve a katolicizmus. Sajnos Gia Long utódja, Minh Mạng császár (r. 1820-1841) konzervatív, konfuciánus gondolkodású és elszigetelő uralkodó volt. 1826-ban megszüntette a diplomáciai kapcsolatokat Franciaországgal. 1833-ban kezdődött, a Lê Văn Khôi felkelés után.
, a vietnámi uralkodó fő célpontja a katolikus keresztények vallási üldözése volt azzal, hogy "tà đạo" (eretikusok) címkével jelölte meg őket, több "dụ cấm đạo Gia tô" (a katolikus vallás korlátozásáról szóló rendelet), és megtiltotta a misszionárius tevékenységeket. Ez a katolikusok üldözése és a francia püspökök kivégzése kifogást teremtett Franciaország beavatkozásához, de az új francia monarchia I. Fülöp (r. 1830-1848) nem a messze-keleti misszionáriusaik védelmére összpontosított.