A repülőgép-hordozó drámaian megváltoztatta a tengeri harcot a háborúban, mivel a légierő jelentős tényezővé vált a háborúban. A repülőgépek elsődleges fegyvereként való megjelenését a hordozóhordozó repülőgépek felső hatótávolsága, rugalmassága és hatékonysága hajtotta. Nagyobb hatótávolsága és pontossága volt, mint a tengerészeti ágyúknak, így rendkívül hatékonyak voltak. A hordozó sokoldalú képességei 1940 novemberében bizonyultak be, amikor egy
A Taranto-i bázison az olasz flotta elleni távolsági csapást, ami a hatékony és rendkívül mozgékony repülőgép-támadások kezdetét jelzi. Ez a művelet hat csatahajóból hármat tehetetlenné tette két torpedó-bombázó költségével.