- Az első Lisszaboni Szerződés népszavazáson elszenvedett vereségét követően Mullen-t nevezték ki az európai ügyek albizottsága tagjává, amelynek feladata, hogy vizsgálja meg a politikai patthelyzetet. Mullen nem értett egyet az albizottság végleges jelentésével, és arra hivatkozott, hogy az albizottság nem vette komolyan az EU joga és az ír alkotmányjog közötti potenciális összeütközéseket a társadalmi-etikai kérdésekben. Mullen azt javasolta, hogy ahhoz, hogy a Lisszaboni Szerződés népszavazáson elfogadható legyen, jogilag kötelező erejű garanciákat kell csatolni a Szerződéshez, amelyek megerősítik az ír szuverenitást a születendő gyermekek élethez való jogára, a családra, az oktatásra és a vallásra vonatkozó ír alkotmányos álláspont tekintetében. Az Európai Parlament és a Tanács határozata az Európai Unió működéséről szóló szerződés módosításáról (HL L 298., 1999.12.12., 1. o.). A jogilag kötelező erejű garanciákkal kapcsolatos javaslatot végül az ír kormány vette fel az EU-val folytatott tárgyalásai során a népszavazás második kísérletének előkészítése céljából. A második lisszaboni népszavazás idejére
a kormány biztosította a garanciákat, de a népszavazás részeként nem javasolt más alkotmányos módosítást. A Lisszaboni Szerződés elfogadása a második kérésnél 67,1%-os szavazattal a 32,9%-os ellen.