Írj folytatást erre a bekezdésre - Más korábbi gyarmatoktól, mint például Amerikából és Ausztráliából, az afrikai kontinensen az európaiak és leszármazottaik soha nem voltak többen, mint az őslakosok; mindazonáltal megtalálták a módját, hogy megszilárdítsák a hatalmat és aránytalanul nagy befolyást gyakoroljanak a saját nagyvárosi országaik adminisztratív politikájára. Néhányan elvesztették az európai identitás érzését, és saját nacionalista mozgalmukat hozták létre, nevezetesen Dél-Afrikában és Rhodéziában (ma Zimbabwe). Az állandó fehér lakosokat a gyarmati kormányok egyre nagyobb felelősségnek tekintették, mivel arra törekedtek, hogy uralkodjanak örökbefogadott afrikai hazájukon. Valószínűleg a kormányt is konfliktusba kevernék az afrikaiakkal, ami költséges katonai hadjáratokat igényelt, és elválaszthatatlanul károsította az utóbbiak és a fővárosi hatalmak közötti kapcsolatokat. Ez volt a szokás az egész afrikai gyarmatokban a 18. század végétől a 20. század elejéig. Például a holland Cape Colony-ban Joachim van Plettenberg kormányzó 1778 körül a terület határait a xhosa fővárosok jóváhagyásával határozta meg; a következő évben a holland gyarmatosítók megsértették a határt és megtámadták a xhosa-kat, ami a véres xhosa háborúkat váltotta ki.
- Igen. A német gyarmatosítók és a Matumbi és Ngoni népek közötti viták jelentősen hozzájárultak az 1905-1907 Maji Maji lázadáshoz. Ugyanebben az időszakban a Kenya gyarmatosítása alatt élő európai lakosok voltak elsősorban felelősek azért, hogy felkelést provokáltak a masaiak.