Írj folytatást erre a bekezdésre - Az iráni értelmiségi Muhammed Nakhshab-nak tulajdonítják az első szintézist a síita és az európai szocializmus között. Nakhshab mozgalma azon az elven alapult, hogy az iszlám és a szocializmus nem összeegyeztethetetlenek, mivel mindkettő a társadalmi egyenlőséget és igazságosságot igyekezett elérni. Az elméleteit az etika törvényeiről szóló diplomaterméjében fejezte ki. 1943-ban Nakhshab megalapította az Istent imádó szocialisták mozgalmát, a Nemzeti Front hat eredeti tagszervezetének egyikét. A szervezet két csoportosulás, a Dar al-Fanoun-i középiskolai diákok Nakhshab körének és a Teheráni Egyetem mérnöki karának körülbelül 25 diákját alkotó Jalaleddin Ashtiyani körének egyesítésével jött létre. A szervezetet eredetileg a Hazafias Muszlimok Ligájának hívták. A vallási érzelmeket, a nacionalizmust és a szocialista gondolatokat egyesítette. Az 1953-as puccs után
Az iszlám szocializmus Iránban radikálisabb fordulatot vett, az 1965-ben alakult Iráni Népi Mudzsahedin az Ali Shariati befolyása alatt az iszlám képzetet és nyelvet a marxista eszményekkel egyesítette, és fegyveres harcot folytatott az iráni sah kormánya ellen, ami az 1979-ben a sah megdöntésével járó iráni forradalomban való részvétellel fejeződött be. A mozgalom azonban nem tetszett az Iszlám Köztársaságnak, amelyet a forradalom után hoztak létre, és fegyvert fogott az új kormány ellen.