Bajo Pivljanin (született 1685 május 7-én), született Dragojlo Nikolić, szerb hadjuk parancsnok volt, aki elsősorban a hercegovinai és a dél-dalmáci oszmán területeken tevékenykedett. Piva-ban született, akkoriban az Oszmán Birodalom része volt, ökörkereskedő volt, aki állítólag elhagyta a falut, miután ottomán igazságtalanságot tapasztalt. 1654-ben, mint bandita a velencei-oszmán háborúban, a Velencei Köztársaság szolgálatába lépett 1656-ban. A hadjukokat a velencei Dalmácia védelmére használták. Az elkövetkező évtizedben alacsony rangú "hadjuk" maradt, és részt vett néhány figyelemre méltó műveletben, mint például a Trebinje-i rajtaütésben. 1665 és 1668 között gyorsan emelkedett a ranglétrán a "harambaša" ("banditák vezetője") szintjére. A háború után, amely kedvezőtlenül végződött a velenceiek számára, az oszmánok nyomása alatt a hadjukokat a Kotor-öbölben lévő menedékhelyükből kiutasították. 1671 és 1684 között Pivljanin más hadjukokkal és családjaikkal együtt menekültek Dalmáciában. A
1685-ben ő és bandája elesett a Scutari haladó oszmán kormányzója ellen vívott csatában. Korának egyik legkiválóbb hadjukjaként tartják számon, a szerb epikus költészetben dicsérik.