Az évek során több ország uralma alatt álló milánói kultúra eklektikus, és más országokból, például Ausztriából, Spanyolországból és Franciaországból kölcsönöz elemeket. Ezek a helyek és Milánó közötti hasonlóságok a nyelv, az építészet, a konyha és az általános kultúra révén észlelhetők. A 18. században az osztrák uralom nagyban ösztönözte a város kulturális, politikai, társadalmi és gazdasági életét, ami számos fontos művészeti intézmény alapításához vezetett, valamint hozzájárult a város építészetéhez. Az 1861-es olasz egyesülés után Milánó az új királyság egyik fő ipari és kulturális központjává vált; a 19. század végén a város az ország gazdasági fővárosának pozícióját töltötte be, míg Róma a kormány székhelye volt, így az ország fő politikai és adminisztratív központjává vált. A fin-de-siècle időszakban és a 20. század elején a város fontos építészeti központgá vált (nagyban befolyásolta az Art Nouveau, amelyet az 1906-os Világkiállítás is kiemelt, amely a városban tartott), és továbbra is kiemelkedő város maradt a nagy intellektuális színtér tekintetében. A II. világháború után Milánót erősen befolyásolta az olasz gazdasági csoda, vagyis az "il boom", és vonzotta a dél-olaszországi bevándorlók hullámát, akik munkát kerestek a virágzó városban. Az 1980-as években a nagyváros a pénzügyek és a dizájn fontos központjává nőtte ki magát, és a divat fővárosává vált. Az 2000-es években Milánó továbbra is az ország egyik legfontosabb kulturális, média és gazdasági központja, amelyet a nemzet második városának tartanak; kiemelkedő szerepe világszerte kiterjed, és Alpha globális városként ismerik el. A város a 2015-ös világkiállítás is vendégül látta.
- Igen. Milánót hagyományosan Olaszország "morális fővárosának" nevezik, különösen a város észlelt munkamoráljának köszönhetően.