Írj folytatást erre a bekezdésre - 1971-ben negyedik lett az NL-ben a beütött futásokban és második a futásokban, vezetve a Giants-t.288-as átlaggal, amikor megnyerték a National League West címet, és az első posztsezon helyüket a 1962-es World Series óta. Egy sérült mellkas korlátozta a játékát az 1971-es NLCS-ben.
, az egyetlen postseason megjelenése; ő volt egy késő inning helyettesítője újonc Dave Kingman az 1. játékban, és nem játszott a 2. játékban, mielőtt elkezdené az utolsó két játékot, 2-for-8 ütés a sorozatban. Abban a szezonban negyedik lett az NL MVP díj szavazásán. 1972-ben Bonds 118 futást szerzett, ami a második volt az NL-ben (a harmadik egymást követő szezonban a második volt a talált futásokban), és a 26 hazai futása a kilencedik volt a körben, míg a 44 ellopott bázisa a negyedik volt a ligában. 1973-ban harmadik lett az MVP szavazáson, miután karrierje során 39 home runot ütött, közülük 11 kezdő meccs volt, és másodszor vezette a futást a ligában. Bonds 1973-ban az "The Sporting News" az év NL játékosának nevezte ki, és 1977-ben az "TSN" American League All-Star Team-én is outfielderként nevezték ki.