Írj egy folytatást erre a bekezdésre - A szövetségesek nagyszabású bombázása Bukarestben
1944 tavaszán történt, amikor a Szovjet Vörös Hadsereg közeledett a román határhoz. A romániai csata a nyár végén kezdődött: míg a német parancsnokok, Johannes Frießner és Otto Wöhler a Dél-ukrajnai Hadseregcsoportból Bukovinát próbálták megtartani, a szovjet Sztép Frontt vezetője, Rodion Malinovskij megtámadta a Petre Dumitrescu csapatai által védett Moldavia területeit. Erre reagálva Antonescu megpróbálta stabilizálni a frontot a Focșani, Nămoloasa és Brăila között, mélyen a román területeken. Augusztus 5-én utoljára meglátogatta Hitlert Kętrzynban. Ebben az esetben a német vezető állítólag elmagyarázta, hogy népe elárulta a náci ügyet, és megkérdezte tőle, hogy Románia folytatja-e a harcot (amire Antonescu állítólag homályos szavakkal válaszolt). Miután a szovjet külügyminiszter, Vjacseslav Molotov többször is kijelentette, hogy a Szovjetunió nem kívánja meg a román alárendeltséget, az Antonescu ellenálló frakciók egyetértettek abban, hogy eljött az idő, hogy megdöntse őt, a augusztus 23-i királyi puccs végrehajtásával. Azon a napon a szuverén megkért Antonescut, hogy találkozzon vele a királyi palota épületében, ahol felkínálta neki a kérést, hogy vegye ki Romániát a tengely szövetségéből. A "Conducător" visszautasította, és azonnal letartóztatták a gárda katonái, és a miniszterelnököt Constantin Sănătescu tábornok váltotta fel, aki egy nemzeti kormányt vezetett.