Írj folytatást erre a bekezdésre - A Földközi-tengerben és Európa egyes részein a cunamik gyakran alulértékelt veszélyt jelentenek. A 1755-es lisszaboni földrengés és cunami történelmi és jelenlegi jelentőségű (a kockázatfeltevések tekintetében)
(amelyet az Azori-Gibraltar Transzformációs Hiány okozott), az 1783-as calabriai földrengések, amelyek mindegyike több tízezer halálesetet okozott, valamint az 1908-as messinai földrengés és cunami. A szökőár több mint 123.000 ember életét követelte Szicíliában és Calabriában, és a legpusztítóbb természeti katasztrófák közé tartozik a modern Európában. A norvég-tengeri Storegga-csúszás és a Brit-szigeteket sújtó szökőárak néhány példája elsősorban földcsuszamokra és meteotsunámikra utal, és kevésbé a földrengés okozta hullámokra.