Az 1950-es évek közepén az ausztrál hadsereget a kommunizmus fenyegetésére válaszul számos délkelet-ázsiai színházba telepítették, és ennek eredményeként a Dzsungel Képzési Központot 1954-ben újra felállították. Akkoriban a központ létesítményei több mint 200 főre bővültek, és alegységei egy tiszt és altiszt képzési egységből, egy kollektív kiküldetés előtti képzési egységből és egy doktrinális szárnyból álltak. Ted Serong ezredes vette át a központ parancsnokságát 1955-ben, és az oktatók között olyan tisztek is voltak, akik jelentős tapasztalattal rendelkeztek a második világháború alatt; ezek közé tartozott George Warfe ezredes-helyettes, aki a háború alatt egy kommandó társaságot és egy gyalogos zászlóaljat parancsolt, és akit a fő oktató szerepére neveztek ki. Bernard O'Dowd őrnagy, aki Koreában szolgált, vette át a rangidős oktatói posztot. E férfiak képességeit felhasználva, a Royal Australian Regiment egységei felkészültek a
Malajzia és Borneo. Az első kiképzést a 2. zászlóalj, a Royal Australian Regiment kapta, amely 1955 elején kezdte a Canungra-t. 1960-ban a központ feladata kiterjedt a hadsereg valamennyi hadtestének tisztjeinek előléptetési tanfolyamokról szóló képzés biztosítására. 1964-ben a központ Stuart Clarence Graham ezredes parancsnoksága alá került. Az ausztrál személyzet dél-vietnami elkötelezettségét követően a központ fokozta képzési programját, mivel 10.000 katonát váltottak Canungra-n keresztül évente, a kiküldetés előtti képzés részeként, amelyet minden zászlóaljnak be kellett fejeznie, mielőtt feladataiba lépett volna. Ennek részeként 1966. január 4-én egy demonstrációs szakasz állt fel Canungra-nál. Később HQ 1. Divíziós Védelmi Társaságként nevezték át. A kiképzés ebben az időszakban három hetes fizikai és mentális keményítésből állt, számos akadálypályán és harci inokulációs tartományon keresztül.