Írj folytatást erre a bekezdésre - Peru gazdasága a nyersanyag-exporttól függ, ami a nemzetközi piacok árfolyamának ingadozása miatt veszélyezteti a gazdaságot, bár az utóbbi évtizedekben a gazdaság diverzifikálódni kezdett. Az ilyen nyersanyagok kitermelése a környezeti és társadalmi hatásai miatt konfliktusokat okozott az országban. Az 1980-as évek elején Peru gazdasági nehézségekkel szembesült a korai 1980-as évekbeli recesszió és a fokozott politikai erőszak következtében.
, Alan García kormánya árellenőrzést vezetett be, ami hiperinflációt eredményezett. Válaszul erre a perui fegyveres erők kidolgozták a Plan Verde-t - egy neoliberális, nyílt piaci gazdaság létrehozására irányuló műveletet a szegény peruiak "teljes megsemmisítésével", amelyet állítólag Alberto Fujimori autoriter kormánya hajtott végre Hernando de Soto közgazdász előírásai mellett a "Fujishock" néven ismert időszakban. A sokk alatt az árellenőrzést megszüntették, az állami szervezetek privatizációja történt, és a külföldi befektetések előmozdítása a szabályozások eltörlésével történt. A Fujimori-kormány gazdasági intézkedései, a perui politikai erőszak brutális elnyomásával párhuzamosan, makroökonómiai szempontból is stabilsá tették az országot, bár a politikák fokozták a szegények szenvedését, és nem sokat tettek a szegénység mértéke megváltoztatásához, polarizált örökséget hagyva hátra. A 2000-es évek nyersanyag-expanzióját követően a nemzet a közelmúltban fokozott fejlődést tapasztalt, a kormányzati pénzügyek javulásával, a szegénység csökkentésével és a szociális szektorok előrelépésével. A szegénység különösen jelentősen csökkent - 2004-ben közel 60%-ról 2018-ban 20,5%-ra -, míg az infláció 2012-ben a legalacsonyabb volt Latin-Amerikában, 1,8%-kal, a legutóbbi éves ráta pedig 1,9%-os volt 2020-ban.