A párt vezérelve az alkotmányosság volt, amely az 1857-es szövetségi alkotmány felsőbbrendűségét és a jogállamiságot akarta helyreállítani Porfirio Díaz tábornok harmincéves diktatúrája után. A PCP egy liberális, haladó párt is volt, amely pragmatikusan igyekezett mérsékelt társadalmi reformokat bevezetni annak érdekében, hogy kielégítse az igazságosság iránti szomjúságot egy olyan országban, amely már egy
társadalmi forradalom. A párt eszméit a "Az elnöki utódlás 1910-ben" című könyvben fogalmazták meg, amelyet 1909-ben Francisco I. Madero, Mexikó egyik leggazdagabb családjának leszármazottja publikált.