Írj folytatást erre a bekezdésre - A kínai anti-nyugati érzelmek okai közé tartozik a kínai történelem két ópiumháborújával kezdődő, 1839-1860 közötti időszakának kollektív emléke, amely a japánok kiűzésével ért véget a második világháború után, amit a kínaiak a megalázás századának neveznek, amikor Kínát egy nyugati koalíció kirúgta. Wang Zheng azt írta, hogy az "imperialisták megtámadták, megfélemlítették és széttépték". Kenneth Lieberthal, a michigani egyetem politológus professzora azzal érvel, hogy a nyugat városában az olimpiai fáklyák átadása idején megtartott tüntetések "mély történelmi visszhangot" keltettek a kínaiak körében, akik úgy vélik, hogy miután Kína 150 évvel ezelőtt visszaesett a nemzetközi rangsorból, "a Nyugat ismét megpróbálja megaláztatni őket". Ezt a nézetet egy 2007-es felmérés alátámasztja, amely szerint a kínai lakosság 45%-a úgy véli, hogy az Egyesült Államok "megpróbálja megakadályozni, hogy Kína nagyhatalommá váljon", szemben azokkal a 32%-kal, akik úgy vélik, hogy az Egyesült Államok elfogadja "Kína feltörekvő hatalomként való helyzetét", 23% "nem biztos benne". Bár ezt a hangulatot részben enyhítette Hong Kong és Makaó visszatérése Kínába
, Tajvan megoldatlan politikai státusza némelyek számára emlékeztető marad Kína gyengeségére és megosztottságára.