Írj folytatást erre a bekezdésre - Hawthorn megnyerte a Forma-1-es bajnokságot annak ellenére, hogy csak egy győzelmet ért el, Moss négy ellen. Hawthorn megnyerte az 1958-as francia nagydíjat Reimsben, ahol Musso halálosan megsérült, miközben második volt. Könnyen vezetett az 1958-as Monaco Nagydíjon
A félidőben a 246-os motorja felrobbant, míg Monzában egy perccel volt Tony Brooks előtt, amikor a kuplungja lelassította a második helyre. Hawthorn nagy hasznot húzott Moss úriemberségéből, ahogy azt az 1958-as portugál nagydíjon mutatta be Porto-ban. Hawthornt diszkvalifikálták, mert a megállt autóját a másik irányba indította, a második helyre. Moss közbenjárt Hawthorn nevében, és a döntést végül megfordították. A verseny közepén megállt a boxban, Hawthorn visszajött a pályán, hogy plusz pontot szerezzen a leggyorsabb körért. Moss nem reagált, valószínűleg kételkedve abban, hogy Hawthorn ilyen gyorsan tudna körözni a sérült dobfékekkel. Ez az extra világbajnoki pont, plusz a második helyezett pontok hozzájárultak ahhoz, hogy Hawthorn megnyerje a bajnokságot, csak egy szezonnyi többséggel, mint Moss. Az utolsó versenyen, az 1958-as marokkói nagydíjon, Hawthorn konzervatív taktikai versenyt vezetett, hogy megelőzze Moss Vanwall csapattársait. Brooks autója megromlott, miközben szorosan vezetett Hawthorn-t, és Stuart Lewis-Evans a harmadik Vanwall-ban összeomlott, miután kétségbeesett kísérletet tett, hogy áthaladjon a mezőn és kihívja Hawthornot a harmadik helyen; Evans később megégett. Az utolsó körökben a második helyen lévő Phil Hill lelassított, és átsegítette a Hawthornot, hogy elég pontot szerezzen a bajnokság megszerzéséhez; az első, amit egy angol versenyző nyert.