Az egyik első felkelés, amely megkérdőjelezte a spanyol hatalmat a perui alkirályság felett, a II. Tupac Amaru lázadása volt.
1780-ban. A royalista erők elnyomták ezt a kezdeti felkelést, de ez a további lázadások alapját képezte. Később olyan felkelések, mint az 1811-es Tacna-felkelés és az 1814-es Cuzco-felkelés, tovább radikalizálták a lakosságot. Mivel a spanyol gyarmati hatalom Amerikában elsősorban a perui alkirályságban koncentrált, a forradalom sikeréhez szükséges volt a külföldi erők beavatkozása. Az egyik ilyen beavatkozás a José de San Martin tábornok vezette perui felszabadító expedíció volt. 1820-ban Martin erői sikeresen elfoglalták Lima fővárosát, és 1821. július 28-án kikiáltották a perui függetlenséget. 1824-ben a függetlenségi folyamatot Simón Bolívar segítségével és az Ayachucho kapitulációjának aláírásával véglegesítették.