Írj folytatást erre a bekezdésre - 1806 és 1811 között Langeron részt vett az orosz-török háborúban (1806-1812) és szolgált a moldovai hadseregben az oszmánok ellen. Harcolt Giurgiu, Silistra, Frasin, Derekoy, és Ruse, amelyért előléptették a General of Infantry. 1812-ben Langeront a Duna Hadsereg egyik alakulatának parancsnoksága alá helyezték, amellyel Brest-Litovszkban és a Berezinán harcolt. 1813-ban Langeront Thorn blokádjának parancsnokává tették, és később abban az évben a Koenigswarte, a Bautzen, a Siebeneichen, a Lowenberg, a Katzbach és a Leipzig hadtestének parancsnoka lett. A következő évben részt vett a francia hadjáratban, amelynek során harcolt a Soissons, Craonne, Laon, Rheims csatáiban.
La Fère-Champenoise és Párizs. 1814 végén Langeront a 4. és a 6. hadtest parancsnokságával bízták meg Volhynia-ban. A Száz Napok alatt ő és csapata Franciaország felé meneteltek, de csak akkor értek el Németország közepére, amikor Napóleont legyőzték Waterloo-ban.