Írj egy folytatást erre a bekezdésre - Napóleont 1815-ben legyőzték, a szardíniaiak, akiket I. Victor Emmanuel képviselt, visszaállították az ősi rendszert. A köztársasági tapasztalat azonban gyümölcsöket hozott. Mindenütt hangokat emeltek, hogy több szabadságot és újra Franciaországhoz kapcsolódást követeljenek. Victor Emmanuel egyesült Olaszországról álmodott, és III. Napóleonhoz fordult. Túl gyenge volt ahhoz, hogy Ausztriával harcoljon, Piemont királya szövetségre lépett Franciaországgal, hogy 1859-ben hadat hirdessenek. Az osztrákokat véglegesen legyőzték Vaincue-nál, a Magenta-i csatában.
1859. június 4-én, a második olasz függetlenségi háború alatt, ami egy francia-szardín győzelmet eredményezett III. Napóleon vezetésével az osztrákok ellen Ferencz Gyulai marsall vezetésével. A francia-piemontéz koalíció francia csapatok túlnyomó többségéből állt (1.100 piemontéz és 58.000 francia). A győzelmük ezért elsősorban francia győzelemnek tekinthető. A franciák azt akarták elérni, amit a Belvederoisék és a Nice gróf többi lakója is régóta akartak.