Az elmélet szerint a zsinagóga a régió vallási helyévé vált, miután a második templom megsemmisült az első zsidó-római háborúban.
Mások azonban azt feltételezik, hogy a templomon kívül is voltak imahelyek a hellenisztikus időszakban. Az áldozat helyett az imádság népszerűsítése az i. sz. 70-es második templom lerombolását megelőző években felkészítette a zsidókat a diaszpórában való életre, ahol az imádság a zsidó imádat középpontjában állt.