Az Indiai Nemzeti Hadsereg (INA; "Azad Hind Fauj" ; "lit. ": Szabad Indiai Hadsereg) egy fegyveres erő, amelyet az indiai kollaboránsok és a Japán Birodalom hoztak létre 1942. szeptember 1-jén Délkelet-Ázsiában a II. világháború alatt. Célja az volt, hogy biztosítsák India függetlenségét a brit uralomtól. A japán katonák mellett harcolt a második világháború délkelet-ázsiai színpadán. A hadsereget először 1942-ben Rash Behari Bose vezetésével alakították meg a japánok által elfogott brit-indiai hadsereg indiai hadifoglyai a malajzi hadjáratban és Szingapúrban. Ez az első INA összeomlott, és az év decemberében feloszlott az INA vezetése és a japán hadsereg közötti nézeteltérések után, Japán ázsiai háborújában játszott szerepe miatt. Rash Behari Bose átadta az INA-t Subhas Chandra Bose-nak. Subhas Chandra Bose vezetésével újraélesztették, miután 1943-ban megérkezett Délkelet-Ázsiába. A hadsereget Bose "Arzi Hukumat-e-Azad Hind" (a Szabad India ideiglenes kormánya) hadseregének nyilvánították. Netaji Subhas Chandra Bose az INA brigádjait / ezredét Gandhi, Nehru, Maulana Azad és saját nevére nevezte el. Volt egy női ezred is, amelyet Jhanshi, Lakshmibai Rani nevére neveztek el. Bose vezetése alatt az INA korábbi foglyokat és több ezer civil önkénteset vonzott a Malajziában (a mai Malajziában) és Burmában élő indiai külföldi lakosságból. Ez a második INA a Japán Birodalmi Hadsereggel együtt harcolt a brit és a Nemzetközösség erői ellen a burmai hadjáratokban: Imphalban és
Kohimában, majd később a szövetségesek Birmát visszafoglalása ellen.