Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Az 1870-es években a lincselés rövid ideig visszaesett az átvétel után. A 19. század végére, a munkaerő és a jogok megvonása, valamint a mezőgazdasági depresszió miatt a lincselések ismét megnőttek. A lincselések száma a 19. század végén érte el a csúcsot, de a gyilkosságok ezen fajtái a 20. században is folytatódtak. A Tuskegee Intézet 1880 és 1951 között végzett lincselésekről szóló feljegyzései 3437 afroamerikai áldozatot mutatnak, valamint 1293 fehér áldozatot. A lincselések a gyapotömbön (Mississippi, Georgia, Alabama, Texas és Louisiana) koncentrálódtak. A lincselések magas aránya, a rasszizmus és a politikai és gazdasági lehetőségek hiánya miatt a délben sok fekete déli úgy döntött, hogy a délön kívül él, hogy elkerülje ezeket a feltételeket. 1910-től 1940-ig 1,5 millió déli fekete vándorolt a nagy migráció idején olyan városi és ipari északi városokba, mint New York, Chicago, Detroit, Cincinnati, Boston és Pittsburgh. A déli feketék gyors beáramlása az északi városok faji egyensúlyát zavarta, és súlyosbította a fekete és fehér északiak közötti ellenségeskedést. Sok fehér erőszakkal, megfélemlítéssel vagy jogi taktikákkal védte meg a helyét a feketékkel szemben, míg sok más fehér migráns volt a fajilag homogénebb régiókba, egy olyan folyamat, amelyet fehér menekülésnek neveznek. Összességében a feketék az északi városokban rendszeres megkülönböztetést tapasztaltak az élet számos aspektusában. Az 1920-as években drámaian megnövekedett a lincselés - a tömeg által irányított akasztások. Az afroamerikaiak ellenálltak tüntetések, felvonulások, kongresszusi lobbizás, cikkek írása, az úgynevezett lincselés igazolásainak cáfolása, a lincselés elleni női csoportok szervezése és a lincselés elleni csoportok integrálása révén. Afro-amerikai drámaírók készítettek 14 anti-lincselődési darabot 1916 és 1935 között, közülük tíz női volt.  Kérdés: A Tuskegee Intézet szerint hány fehér áldozat volt a lincselésben?
1,293