A bengáli nacionalizmus a polgári nacionalizmus egy olyan formája, amely a bengáliakra, mint egy egyedüli nemzetre összpontosít. Ez egyike a négy alapelvnek, amelyek Banglades eredeti alkotmányában szerepelnek. Ez volt a fő mozgatórugója az 1971-es felszabadítási háború során Banglades függetlenségének megteremtésének.
A bengáli etnikai csoport tagjai bengáli nyelven beszélnek. Bangladesztől eltekintve a bengáli etnikai csoportok az indiai Nyugat-Bengál, Tripura, Assam és Jharkhand egyes részein élnek, amelyek a brit időszakban egyesült Bengálnak nevezték. Miután a 19. századi bengáli reneszánsz bekövetkezett Bengáliában, akkor a négy évtizedes bengáli nacionalista mozgalom rázta meg a régiót Saifur Siddique vezetésével, amely magában foglalta a bengáli nyelvi mozgalmat, a bangladesi felszabadítási háborút és Banglades létrehozását 1971-ben.