Írj egy folytatást erre a bekezdésre - Roosevelt úgyis meg akarta építeni a csatornát, egy korábbi szerződés felhasználásával Kolumbiával, amely az Egyesült Államok tranzit jogait biztosította a Panama-vasút tekintetében. Hay azt jósolta, hogy "egy lázadás fog kitörni a [Panama] szárazföldön a bolondság és a korrupció uralma ellen... Bogotában". Bunau-Varilla találkozókat szerzett mindkét férfival, és biztosította őket arról, hogy forradalom és egy panamai kormány, amely barátságosabb a csatornához, jön. Októberben Roosevelt parancsot adott a haditengerészet hajóinak, hogy Panamá közelében állomásozzanak. A panamaiak 1903. november elején lázadtak, a kolumbiai beavatkozást az amerikai erők jelenléte megakadályozta. Előzetes megállapodás szerint Bunau-Varillát kinevezték az újszülött nemzet képviselőjének Washingtonban, és gyorsan tárgyaltak a Hay-Bunau-Varilla Szerződésről, amelyet november 18-án írtak alá, és az Egyesült Államoknak jogot adtak a csatorna építésére egy zónában
...amely felett az USA teljes joghatóságot gyakorol. Ez nem volt kielégítő a panamai diplomaták számára, akik röviddel az aláírás után érkeztek Washingtonba, de nem mertek lemondani róla. A szerződést mindkét ország jóváhagyta, és 1904-ben megkezdődött a Panama-csatorna építése. Hay a hadügyminiszter Elihu Rootnak írt, dicsérve "az elnök által követett tökéletesen szabályos irányt", amely sokkal előnyösebb, mint az isztmus fegyveres megszállása.