A Szovjetunió katonai története az 1917. évi Október forradalom után kezdődött, amely a bolsevikokat hozta hatalomra. 1918-ban az új kormány megalapította a Vörös Hadsereget, amely az 1917-1922-es orosz polgárháborúban legyőzte a különböző belső ellenségeit. Az 1918-1921-es évek során a Vörös Hadsereg vereségeket szenvedett a lengyel-szovjet háborúban (1919-1921) és az észt (1918-1920), a lett (1918-1920) és a litván (1918-1919) függetlenségi háborúiban. A Vörös Hadsereg
Finnországot támadta (1939 novemberében); részt vett a 1939 május-szeptember közötti Khalkhin Gol-i csatákban (szövetségese, Mongóliával együtt) Japán és Manchukuo ellen; akkor lépett be, amikor a Szovjetunió a náci Németországgal egyetértésben részt vett a Lengyelország elleni 1939 szeptemberi invázióban, és megszállta a balti államok (1940 júniusában), Besszarábiát (1940 június-júliusában) és Észak-Bukovínát (1940 június-júliusában) (Romániából). A II. világháborúban a Vörös Hadsereg fő katonai erővé vált a náci Németország legyőzésében, és meghódította a Mandzsúriát. A háború után megszállta Kelet-Németországot és sok közép- és kelet-európai országot, amelyek a szovjet blokk szatellitállamai lettek.