A Szent Patrik zászlóalj (később Patricios Idegenlégiója néven reorganizáltak) egy 175 és több száz (a számok változnak) európai származású bevándorlók és külföldiek egysége volt, akik a mexikói hadsereg részeként harcoltak az Egyesült Államok ellen az 1846-1848-as mexikói-amerikai háborúban. A John Riley által alakított és vezetett zászlóalj tagjai között sokan voltak, akik dezertáltak vagy átléptek az Egyesült Államok hadseregéből. A zászlóalj a háború nagy részében tüzérségi egységként szolgált. Annak ellenére, hogy később hivatalosan két gyalogsági századként lett kijelölve, a konfliktus során még mindig megtartotta a tüzérségi egységeket. Sok tekintetben a zászlóalj volt az egyetlen mexikói ellensúlyozója a lovas tüzérség amerikai újításának. Ők voltak a felelősek a legkeményebb csatákért, amelyekkel az Egyesült Államok szembesült a mexikói invázió során, Ulysses S. Grant megjegyezte, hogy "Churubusco
a legsúlyosabb csata volt, amit a mexikói völgyben vívtak".