Írj folytatást erre a bekezdésre - A perui spanyol hódítással a spanyol uralkodási rendszer közvetítőként használta az őslakos vezetőket, hogy mozgósítsák a munkaerőt és a tiszteletdíjat a közösségeikből a spanyolok számára, akiknek ezeket az előnyöket "encomienda" -ban ítélték oda. A rendszert először a karibi szigeteken alkalmazták, ahol az ilyen vezetőket "caciques"-nek nevezték, majd Mexikóban, ahol az Arawak "cacique" kifejezést kiterjesztették, majd az Andok régiójában, ahol a "kuraka" kifejezés megmaradt. Az őslakos elitek mindaddig megtartották a pozíciójukat, amíg eljátszották a kijelölt szerepüket. A tizennyolcadik század végén az őslakosok megnövekedett adóztatása nyomást gyakorolt a "kurákák" hűségére a saját közösségükhöz, és arra, hogy megőrizzék státuszukat a gyarmati rendben. Az 1781-es Tupac Amaru lázadás
A "kuraka", José Gabriel Condorcanqui, más néven Tupac Amaru II. vezetésével a spanyol gyarmati rend legkomolyabb kihívása volt az Andokban a spanyol hódítás óta.