Írj folytatást erre a bekezdésre - Steinitz-t elküldték, hogy képviselje Ausztriát a londoni 1862-es sakk bajnokságon.
- Igen. Hatodik lett, de a győzelme Augustus Mongredien ellen elnyerte a versenyen a legjobb díjat. Azonnal kihívta az ötödik helyen lévő versenyzőt, az erős veterán olasz mestert, Serafino Dubois-t egy meccsre, amelyet Steinitz nyert (öt győzelem, egy döntetlen, három vereség). Ez arra ösztönözte, hogy szakemberré váljon, és Londonban telepedett le. 1862-63-ban Steinitz döntő győzelmet aratott egy mérkőzésben Joseph Henry Blackburne-nal, aki 20 éven át a világ legjobb tízjének egyike volt, de aki csak két évvel korábban kezdett sakkozni. Steinitz ezután legyőzte néhány vezető brit játékost mérkőzéseken: Frederic Deacon és a fent említett Mongredien 1863-ban, majd Valentine Green 1864-ben. Ennek a rangsorban való felemelkedésnek ára volt: 1863 márciusában Steinitz bocsánatot kért egy levélben Ignác Kolischnek, amiért nem fizette vissza a kölcsönt, mert miközben Steinitz legyőzte Blackburne-t, Daniel Harrwitz "elfogta" Steinitz összes ügyfelét a London Chess Clubban, akik Steinitz fő bevételi forrását biztosították.