Írj folytatást erre a bekezdésre - Fox üdvözölte az 1789-es francia forradalmat, és úgy értelmezte, mint a 1688-as brit dicsőséges forradalom késői kontinentális imitációját. A Bastille megtámadására válaszul
Július 14-én híresen kijelentette: "Milyen nagyszerű esemény ez, ami valaha is történt a világon! És milyen nagyszerű!" 1791. áprilisában Fox azt mondta a közgyűlésnek, hogy "elcsodálja Franciaország új alkotmányát, amelyet a szabadság legcsodálatosabb és legdicsőségesebb épületeinek tartanak, amelyet az emberi integritás alapjára állítottak fel bármely időben vagy országban". Így némileg összezavarta a régi Whig barátja, Edmund Burke reakciója a csatorna túlsó részén történt drámai eseményekre. A "Reflections on the Revolution in France" című művében Burke arra figyelmeztetett, hogy a forradalom egy erőszakos lázadás volt a hagyomány és a megfelelő hatóság ellen, amelyet utópisztikus, a valóságtól független absztrakt gondolatok motiváltak, ami anarchia és végül diktatúrahoz vezetett. Fox elolvasta a könyvet, és úgy találta, hogy "nagyon rossz ízlésű" és "a tory alapelvek javát szolgálja", de egy ideig elkerülte az ügy nyomását, hogy megőrizze kapcsolatát Burke-kel. A radikálisabb whigs, mint Sheridan, könnyebben szakítottak Burke-kal.