Az első televíziós rendszerekben a fő feszültség-vezérelt oszcillátort a vízszintes vonal frekvenciájának kétszeresén futtatták, és ezt a frekvenciát a mező frekvenciájának megadására használt vonalak számával osztották le (ebben az esetben 525) (60 Hz ebben az esetben). Ezt a frekvenciát ezután összehasonlították a 60 Hz-es erővezeték frekvenciájával, és a különbséget a fő oszcillátor frekvenciájának beállításával korrigálták. Az interlaced szkenneléshez páratlan számú vonalra volt szükség egy képkockán, hogy a függőleges visszahúzási távolság azonos legyen a páratlan és a páratlan mezők számára, ami azt jelentette, hogy még a fő oszcillátor frekvenciáját is egy páratlan számmal kell elosztani. Kérdés: Hány vonal volt?
525-ös