Április 9-én a hajót a Kirkenes-i 8. rombolóflottának adták át. A "Hermann Schoemann" a "Z24" és a "Z25" rombolókkal együtt két nappal később elindult a QP 14 konvoj elfogására, de nem talált szövetséges hajókat a nehéz hó és a rossz láthatóság miatt. A trió április 30-án újra felszállt, hogy elfogja a nyugatra tartó QP 11 konvojot.
és a sérült könnyű cirkáló, torpedózott korábban a Másnap megtalálták a konvojt, de csak egy 2847 GRT-es szovjet teherhajót tudtak elsüllyeszteni, mivel a konvoj négy kísérő rombolója többször is visszautasította a konvoj hajóihoz való elérés kísérletét. A jelentős tűzerő előnyük ellenére a németek csak mérsékelten sérültek a nap harcaiban. Alfred Schulze-Hinrichs kapitány, a flotta parancsnoka, a késő délutánban felfüggesztette a harcot, és úgy döntött, hogy az eredetileg célzott cirkáló után kutat. Május 2-án reggel találták meg az "Edinburgh"-t és a kísérőit, és torpedóval támadtak. A cirkáló elsőként nyitott tüzet, és a "Hermann Schoemann"-t a második salójával megsemmisítette, mindkét gépházban találatokkal. A romboló elfordult, és füsthengereket dobott, hogy füstfüggönyöt teremtsen mögé, amely mögé elbújhatott. A sérülés túl súlyos volt ahhoz, hogy visszatérhessenek a bázisra, és amikor a legénység felkészült a hajó elhagyására, a "Hermann Schoemann" -et megtámadták a brit rombolók, akik még legalább háromszor megütötték. A Z24 és a Z25 körülbelül 223 túlélőt vittek el, mielőtt a hajót a legénysége elpusztította a koordinátáknál. Még 56 embert mentettek meg, miután a német rombolók megszakították a harcot. A csata során 8 ember vesztette életét és további 45-en sebesültek meg.