Írj folytatást erre a bekezdésre - Whitaker vitába keveredett a sakk adminisztrátorokkal az 1930-as évek elején. Úgy gondolta, hogy őt kellett volna kiválasztani az amerikai csapatba a 3. sakk-olympiádra, Hamburg 1930 (Harold Meyer Phillips (0.5/2 helyett Hamburgban) vagy James Allan Anderson (6/17) helyett), vagy a 4. sakk-olympiádra
Prága, 1931. A korábbi verseny eredményei alapján, és a Phillips és Anderson gyenge bemutatója egy egyébként jól teljesítő amerikai csapaton (6. hely) Hamburgban, Whitakernek lehet, hogy volt egy ésszerű esete. De valószínű, hogy a bűnözői múltja (lásd alább) is szerepet játszott a döntésben. Elment olyan messzire, hogy közvetlenül kapcsolatba lépett a FIDE elnöke, Alexander Rueb-el, és javasolta, hogy két amerikai leányvállalat legyen engedélyezve a FIDE tagjaként, két amerikai csapatot engedélyezve, míg más nemzeteknek csak egy volt, de érvelését elutasították. Ez a megközelítés egy FIDE elnökéhez egy nemzeti csapat kiválasztási ügyben nem valószínű, hogy barátokat nyer Whitaker számára. Bár látszólag frivolinek tűnhetnek, a kérdések, hogy mely játékosok voltak a legjobban képzettek a csapatban játszani, az amerikai sakk adminisztrátorokat arra késztették, hogy egy kvalifikációs versenyt rendezzenek a mesterek között, hogy kiválasztják a nemzeti csapatot az 1933-as olimpiára. Abban az időben Whitaker súlyos bűncselekményekkel szembesült (lásd alább); soha nem választották ki a jövőbeli csapatokba. Az amerikai csapatok Whitaker nélkül 1931-, 1933-as, 1935-ös és 1937-es olimpiai csapat aranyérmet nyertek, valamint számos egyéni érmet. 1939-ben a Nyugat Sakk Szövetsége és a Nemzeti Sakk Szövetség egyesült az Egyesült Államok Sakk Szövetségével.