Írj egy folytatást erre a bekezdésre - Đurađ uralma 1362 és 1378 között terjedt ki. Szövetséget kötött Vukašin Mrnjavčević királlyal, miután feleségül vette Olivera lányát, Mrnjavčević bukásáig a Maritsa-i csatában
(1371). Đurađ, én modern uralkodóként irányítottam a Zétát. A Zéta intézményei jól működtek, míg a tengerparti városok jelentős autonómiát élveztek. A kereskedelem jól fejlődött és javult a Zeta pénznemének, a dinárnak a létezésével. I. Đurađ szövetségbe lépett szomszédaival, Szerbia hercegével, Lazar Hrebeljanović hercegével, Ban Tvrtko I. Kotromanić boszniai hercegével, I. Nikola Gorjanski hercegével és I. Ludwig magyar királlyal, hogy legyőzze az ambíciózus Nikola Altomanovićot 1373-ban. Ennek ellenére a legyőzött és megvakult Altomanović menedéket talált Zétában haláláig. Miközben Djuradj fiatalabb testvére, Balša II. Koszovó déli részén harcolt, feleségül vette Komninát, Stefan Dušan császár feleségének, Jelénának közeli unokatestvérét. A házasságból II. Djurád nagylelkű hozományt kapott földekből, köztük Avlonából, Beratból, Kaninából és néhány további stratégiai szempontból fontos régióból. Az Altomanović földjeinek felosztásakor (Hercegovinában) a Balšićek elfoglalták Trebinje, Konavle és Dračevica városát. A későbbi viták ezekért a városokért konfliktushoz vezettek Zeta és Bosznia között, Ban Tvrtko I. vezetésével. A harcban végül Bosznia nyert, Magyarország támogatásával, Đurađ halála után 1378.