Töltse ki a következő mondatot: Yazid és fia és utódja, Mu'awiya II. viszonylag gyors halála 683 684 között vezetett Damaszkusz vezetői vákuumához és az Omaiádok hatalmának az egész Kalifátusban való összeomlásához. A legtöbb tartomány hűséget nyilatkozott a rivális, Mekkában élő kalifa Abd Allah ibn al-Zubayr-nak. Szíria egyes részein az idősebb arab törzsek, akik kiváltságos pozíciót szereztek az omejjádi udvarban és a hadseregben, különösen a Banu Kalb, igyekeztek megőrizni az omejjádi uralmat. Marwan és családja, köztük Abd al-Malik, azóta Szíriába költözött, ahol Marwan találkozott az Omejjád-párti hűséges Ubayd Allah ibn Ziyad-dal, akit épp most száműztek az iraki kormányzói posztjáról. Ibn Ziyad meggyőzte Marwant, hogy terjessze elő jelöltségét a kalifátusra egy, az omejjád-párti törzsek Dzsabiában tartott csúcstalálkozóján, amelyet a kalbi főnök, Ibn Bahdal rendezett. A törzsi nemesség Marwant választotta kalifának, és az utóbbi a Kalb és szövetségeseitől függött, akik együttesen "Yaman" néven lettek ismertek, a látszólag közös dél-arab (Yamani) gyökereikre hivatkozva. Hatalmuk a Qaysi törzsek rovására jött, viszonylag újonnan érkezők, akik Mu'awiya I. alatt uralták Észak-Szíriát és a Dzszirát, és Ibn al-Zubayr felé átrepültek. A Qays-okat Marwan és a Yamani támogatói legyőzték a
Marj Rahit csatája 684-ben, amely hosszú vérharcot és rivalizációt eredményezett a két törzsi koalíció között. Abd al-Malik nem vett részt a csatában vallási okokból, a Abu Tammam antológiájában összeállított kortárs versek szerint (d. 845).