Április 15-én harcolt az Eső csatában a Liga lovassága parancsnoka. Április 17-én a nyugdíjba vonuló Tilly Scharffensteint javasolta utódjaként a Liga csapatának parancsnokságában. Scharffenstein átmenetileg vette át a pozíciót, de Maximilian I. Bajor választó megváltotta Johann von Aldringen-tel, miután Wallenstein tiltakozott a döntés ellen, és azzal fenyegetőzött, hogy lemond, ha Scharffenstein-t kinevezik. Scharffenstein ellenszenve Wallenstein iránt nyílt gyűlöletté nőtte ki magát, ami arra késztette, hogy 1633 májusában titkos tárgyalások során a svédek oldalára meneküljön Bernardnal. Ingolstadtot átadta a svédeknek abban a pillanatban, amikor úgy vélte, hogy a másik rivális, Aldringen (aki Svábiában harcolt) a legsebezhetőbb. A bernardinok túl későn érkeztek, tönkretették a tervét, és arra kényszerítették, hogy meneküljön Bernardhoz. Mint svéd feldbíró, Bernarddal együtt harcolt Bohémia és a Felső-Pfalz területén, mielőtt 5000 emberrel Frankiába lépett. 1634. november 5-én a svéd jobb szárnyat irányította a Nördlingeni csata során.
Johann von Werth-tel szemben. A svédeket legyőzték, 4000 ember került fogságba, köztük Scharffenstein és Gustav Horn, Pori gróf. Bécsbe vitték, ahol sikerült megszöknie és Sziléziába menekült. Újra letartóztatták és visszavitték Bécsbe, ahol árulásért ítélték el, és 1635. július 26-án kivégezték.