Bărbulescu teljesen hiányzott a politikai életből, amikor Románia az Antantához csatlakozott, és az I. világháború majdnem fennmaradó részében hallgatott. 1918 márciusában, Bukarest megszállása alatt
és Iași ideiglenes fővárosként, úgy tűnt, hogy a történelem megerősíti aggodalmait. Március 1-jén, mivel az Entente-párti munkatársak többsége elhagyta a várost, a germanófilok megválasztották az irodalmi kar dékánjává. Áprilisban, a románok kapitulációja előtt, és Alexandru Marghiloman vezetésével, Bărbulescu és Constantin Meissner szerkesztették a "Iașiul" konzervatív lapot. Az asszisztensük és művészeti igazgatójuk Nicolae Tonitza rajzoló volt, aki panaszkodott, hogy Bărbulescu fegyelmezett, és lehetetlen vele dolgozni.