Az ecetsav felhasználása az alkímia kiterjed a 3. században BC, amikor a görög filozófus Theophrastus leírta, hogy az ecetsav hatott a fémek, hogy készítsen pigmentek hasznos a művészet, beleértve a fehér ólom (ólom-karbonát) és a verdigris, egy zöld keveréke réz sókat, beleértve a réz ((II)) acetát. Az ókori rómaiak forralt savanyert bor, hogy egy nagyon édes szirupot nevezik sapa. Sapa, amely készült ólom edényekben gazdag volt ólom-acetát, egy édes anyag, más néven az ólom cukor vagy a Szaturnusz cukor, amely hozzájárult az ólom mérgezés a francia római arisztokrácia. A 16. században a német kémikus Andreas Libavius úgy vélte, hogy az ecetsav a fémek, hogy előállítson pigmentek hasznos a művészetben, beleértve a fehér ólom (ólom-karbonát) és a verdigris, egy zöld keveréke réz sókat, beleértve a réz (((II
Eszőlő