Írj folytatást erre a bekezdésre - 1991-ben Erekat a madridi konferencián részt vevő palesztin delegáció alelnöke volt.
és az ezt követő tárgyalások Washingtonban 1992 és 1993 között. 1994-ben a Palesztin Nemzeti Hatóság helyi önkormányzati minisztere, valamint a palesztin tárgyalási küldöttség elnöke lett. 1995-ben Erekat a palesztinok fő tárgyalója volt az oslói időszakban. 1996-ban a palesztin törvényhozási tanács tagja lett, Jerikót képviselve. Politikusként Erekatot Yasser Arafat hűségesnek tekintették, beleértve a 2000-es Camp David-i találkozókat és a 2001-es Taba-i tárgyalásokat is. Erekat, Arafat és Faisal Husseini mellett egyike volt a három magas rangú palesztinnak, akik 2000 szeptemberében arra kérték Ariel Sharont, hogy ne látogassa meg az Al-Aqsa mecsetet, egy olyan eseményt, amelyet a második intifáda követett. Arafat angol nyelvű tolmácsként is szolgált. Amikor 2003 elején Mahmúd Abbás-t a Palesztin Törvényhozó Tanács miniszterelnökének jelölték, Erekatnak az új kabinet tárgyalási miniszterének kellett lennie, de hamar lemondott, miután kizárták a izraeli miniszterelnök Ariel Szaronnal való találkozó küldöttségéből. Ezt a palesztin hatalmi harc részeként értelmezték Abbász és Arafat között. Erekatot később újraválasztották a posztjára, és részt vett a 2007-es Annapolis-i konferencián, ahol Ahmed Qurei után vette át a pozíciót egy patthelyzetben, és segített egy közös nyilatkozat kidolgozásában.