Írj egy folytatást erre a bekezdésre - A római-barát vandál királyt, Hilderic-t 530.-ben helytelenítette el unokatestvére, Gelimer. A Sardiniában és Tripolitaniában kitört felkelések előnyt biztosítottak Justiniánusnak a beavatkozáshoz. Belisariust nevezte ki, hogy vezesse a támadást
a vandali királyság 533-ban. Teodorikus leánya, Amalasuntha, aki Ostrogót királyságot uralkodott Olaszországban, mint regens fiának, Athalarikusnak, megengedte a római expedíciós erőknek, hogy a hadjárat során Szirakúzának kikötőjét használják. Egy éven belül Belisarius a helyiek támogatásával legyőzte a vandálokat, és meghódította a királyságukat. A visszahódított észak-afrikai területek békéje évekig tartott, mivel a lázadó berber törzsek zavargásokba keveredtek, és együttműködtek a lázadó római csapatokkal. Olaszországban Athalaricus meghalt, és Amalasuntha unokatestvére, Theodahad 535-ben meggyilkolta őt. Egy azonosítatlan természeti katasztrófa, valószínűleg egy nagyobb vulkánkitörésből származó por, elhomályosította a napot 535. március 24. és 536. június 24. között. Az alacsony hőmérséklet katasztrofális terméshiányt és hatalmas éhínséget okozott. A katasztrófa nem akadályozta meg Justiniánt abban, hogy háborúba szálljon az ostrogótokkal. 535-ben Mundus meghódította Dalmáciát, Belisarius pedig Szicíliát. A következő öt évben Belisarius szinte egész Olaszországot elfoglalta, de az északi részben egy ostrogóta királyság maradt fenn. A római csapatok Olaszországban koncentrálódását kihasználva a bolgárok fosztogató támadást indítottak a Balkánon, és Khosrow folytatta a háborút. Megszállta Szíriát, kirabolta Antiókhiát és visszaállította a szasszán uralmat Lazica felett.