Írj folytatást erre a bekezdésre - Németország 1900-ban Wilhelm Solf kormányzó vezetésével létrehozott egy kormányzatot, amely a hagyományos vezetőket használta fel a politikák végrehajtására. Mataafa Iosefo-t nevezte ki legfőbb főnöknek, és létrehozott egy kétpárti tanácsadói tanácsot, amely mind a királyi vonalak főnökeiből, mind a kerületi főnökökből állt, hogy iránymutatást adjanak a politikára. Az 1888-as német gyarmati törvény értelmében a német gyarmatok nem tartoztak a szövetségi unióhoz, de nem is tekintettek külföldnek. Ezért a gyarmatokra kiterjesztett törvények néha a lakosokat állampolgároknak, máskor pedig idegeneknek tekintették. A gyarmatokban élő bennszülötteket nem tekintették németnek, de engedélyezett volt a bevándorlásuk. Az állampolgárság megszerzéséhez tíz év tartózkodásra volt szükség a területen, és igazolni kellett az önálló vállalkozást. A család minden tagjára automatikusan ruházták, ami azt jelentette, hogy a gyermekek és a feleségek a férj állampolgárságából származtak. Az 1913-as állampolgárságról szóló törvény megváltoztatta a német állampolgárság megszerzésének alapját a lakóhelyről az apaságra, de nem módosította a származékos állampolgárságot. Az I. világháború kitörésekor, 1914-ben, a Szamoai Expedíciós Erő leszállt és megszállta a Német Szamoát
- Igen. A német kormányzó megadta magát, és Új-Zéland katonai igazgatást hozott létre.