A japánok 1945. augusztus 15-i kapitulációja után Szingapúr rövid időre erőszak és rendetlenség állapotába esett; a fosztogatás és a bosszúállás széles körben elterjedt volt. A brit csapatok, akiket Lord Louis Mountbatten, a Délkelet-Ázsia Parancsnokság legfelsőbb szövetséges parancsnoka vezetett, visszatértek Szingapúrba, hogy megkapják a japán erők hivatalos kapitulációját a térségben a tábornok Itagaki Seishirótól a tábornok Hisaichi Terauchi nevében 1945. szeptember 12-én, és egy brit katonai igazgatást hoztak létre a sziget kormányzására 1946. márciusáig. A háború alatt az infrastruktúra nagy része elpusztult, beleértve az elektromos és vízellátási rendszereket, a telefonos szolgáltatásokat, valamint a szingapúri kikötő kikötői létesítményeit. Élelmiszerhiány, rossz táplálkozás, betegségek és elterjedt erőszak is volt. Az élelmiszerárak, a munkanélküliség és a munkások bosszáll
"függetlenség"