Lourdes Pintasilgo meghívására a 1973 szeptemberében létrehozott, a Coimbra és Lisszabon között ingázó, a nők szociális politikájával foglalkozó bizottságban dolgozott. Az 1974-es áprilisi szegfű forradalom után, amely megdöntötte az "Estado Novo"-t, a család 1975-ben visszatért Lisszabonba, és Tavares da Silva továbbra is a bizottságban dolgozott, majd átnevezték a Női Állás Bizottságának (CCF). Az Egyesült Nemzetek Szervezete ezt az évet a Nők Nemzetközi Évének nyilvánította, és Pintasilgo Tavares da Silvát nevezte ki a portugál előkészítésért. Az első Nők Világkonferenciája
1975 júniusában megtartották Mexikóvárosban az "Egyenlőség, Fejlődés és Béke" témakörén, és Tavares da Silva Portugáliát képviselte négy másikkal együtt, köztük Maria Alzira Lemossal. Pintasilgo helyett, aki az utolsó pillanatban nem tudott részt venni, és kevés tapasztalattal rendelkezik a nyilvános beszédben, Tavares da Silva a 3000 fős plenáris ülésen tartott Portugália beszédét. 1980-ban részt vett a Koppenhágában megrendezett II. Nők Világkonferenciáján is.