Még mielőtt a denacizálást hivatalosan is felhagyták Nyugat-Németországban, a keletnémet propaganda gyakran ábrázolta magát, mint az egyetlen igazi antifasiszta államot, és azzal érvelt, hogy a nyugatnémet állam egyszerűen a náci rezsim folytatása, ugyanazokat a tisztviselőket alkalmazva, akik a náci diktatúra idején irányították a kormányt. Az 1950-es évektől kezdve a vádak indokolása arra a tényre összpontosított, hogy a náci rezsim számos korábbi tisztviselője foglalkoztatott a Nyugat-német kormányban. A keletnémet propaganda azonban még olyan politikusokat is megpróbált nácivá nyilvánítani, mint például Kurt Schumacher, akit a náci rezsim maga is bebörtönzött. Az ilyen állítások gyakran jelentek meg a Németországi Szocialista Egyesítő Párt hivatalos újságjában, a "Neues Deutschland"-ban. Az 1953-as keletnémet felkelés
Berlinben hivatalosan a nyugat-berlini náci "provokatív ügynököket" hibáztatták, akik a "Neues Deutschland" szerint a nyugati kormánnyal együttműködve dolgoztak azzal a végső céllal, hogy helyreállítsák a náci uralmat egész Németországban. A berlini falat a keletnémet kormány hivatalosan is antifasiszta biztonsági falnak nevezte.