A Greatham templom egy apró, primitív, felújítás nélküli épület, amely a "szász-normand átfedés" időszakából származik, amikor az anglo-szász építészet
a normann stílusnak adott helyet. Az író Arthur Mee-nek egyszer azt mondták, hogy ne tévessze össze a templomot egy szénakazallal: a mezők közepén és a kastélytól elkülönítve rendkívül egyszerű és szerény érzéssel rendelkezik, amelyet az elektromosság és a csővíz hiánya erősít. A különböző hosszúságú és vastagságú falak főleg vaskőből, néhány krétával, kőszilárdsággal, római korbeli kőművészettel és törmelékkel, helyi (Pulborough) homokkővel és Horsham-kővel készültek. Ian Nairn úgy írta le őket, hogy "csodálatos a textúrájuk". Az egyik sarokban a Pulborough homokkő kövek egy sor durván faragott keresztet tartalmaznak. Úgy tartják, hogy ezek a megszentelő keresztek, amelyeket az egyház befejezése és megszentelése után áldottak meg. Az épület egyetlen szobával rendelkezik, a hajó és a kápolna között nincs elválasztás. Van egy kis tornyos csengőtorony is. A 13. században beépített ablakok korai angol stílusú lancetek. A tető egy régi, de nem eredeti, királyi szerkezet.