A görög és a török államok közötti kapcsolatokat a kölcsönös ellenségeskedés és a megbékélés váltakozó periódusai jellemezik, mióta Görögország 1830-ban elnyerte függetlenségét az Oszmán Birodalomtól. Azóta a két ország négy nagy háborúban állt szemben egymással: a görög-török háborúban (1897), az első balkáni háborúban (1912-1913), az első világháborúban (1914-1918), beleértve a
A görög népirtás (1913-1922) és végül a görög-török háború (1919-1922), amelyet a görög-török népességcsere és a baráti kapcsolatok időszakának követése követett az 1930-as és 1940-es években. Mindkét ország 1952-ben csatlakozott a NATO-hoz. A kapcsolatok az 1950-es évek után ismét romlottak az 1955-ös isztambuli pogrom, a ciprusi kérdés és az isztambuli görögök kiűzése miatt az 1960-as években, az 1974-es ciprusi puccs, amelyet közvetlenül a ciprusi török invázió követett 1974-ben, az Imia/Kardak katonai válság 1996-ban és a későbbi katonai konfrontációk az Égei-tenger vitája miatt. 1999 után viszonylagos normalizálódás kezdődött az úgynevezett "földrengésdiplomáciával", amely különösen a görög kormány korábban határozottan negatív álláspontjának megváltozásához vezetett Törökország Európai Unióhoz való csatlakozásával kapcsolatos kérdésben. 2021-től a katonai feszültségek ismét nőttek az Égei-tengeren és a Földközi-tenger keleti részén a tengeri övezetek miatt kialakult konfliktusok miatt.