Írj egy folytatást erre a bekezdésre - Tokiót 1944 novemberét követően többször is bombázták, amikor az amerikaiak légibázisokat nyitottak a Mariana-szigeteken, amelyek a hatótávolságban voltak. A legcsodálatosabb eredmények 1945. március 9-e és 10-e között történtek.
- Igen. Az amerikai légierő 325 B-29-est küldött Tokió fölé. Alacsony szinten érkeztek és kíséret nélkül, mert a japán légvédelmi rendszer teljesen alkalmatlan volt. 1665 tonna gyújtóbombát dobtak le, amelyek gumiabroncs, lúg és kókuszolaj zselé alakú keverékét tartalmazták, mindezt benzinnel keverve. Egy megállíthatatlan tűzvész 45 négyzetkilométert égetett el, és több mint 100 000 embert ölt meg percek alatt. Az áldozatok többsége a bombaszállókban fulladt meg, amikor a dühöngő tűz megemésztette az oxigént. A város épületeinek egynegyedét lerombolták. A támadás fordulópontot jelentett az amerikai stratégiai légi háborúban Japán ellen. Korábban a legtöbb módszer "pontos" támadások voltak, amelyek nagy robbanóanyagokat használtak ipari célpontok ellen. A stratégia az volt, hogy a japán városokat gyújtogató bombákkal felgyújtják, és megöljék a munkásokat, akik a háborús gépet működtetik. Több millió szórólapot dobtak el, hogy a civileket a városokba és vidéki területekre evakuálják, ahol nem bombáztak. Tokió 7,4 millió lakosának a fele elmenekült. A stratégia hasonló volt a német városok elleni légi háborúhoz, és tükrözte a légierő háború előtti stratégiai tervezését, amely Tokió és más ipari és parancsnoki központok felgyújtására összpontosított, mint az ellenség katonai képességeinek elpusztítására.