Töltse ki a következő mondatot: 2009 áprilisának elején Marc Ambinder amerikai újságíró azt jósolta, hogy az elnöknek idővel pragmatikusabb álláspontot kell képviselnie a fogvatartottak jogi státuszával kapcsolatban. Eközben Daniel Drezner, a nemzetközi politika professzora azt javasolta, hogy az Obama-doktrinát a francia filozófus Montesquieu befolyásolta, akinek a gondolkodása Drezner szavaival durván összefoglalható: "a haszontalan konfliktusok gyengítik a szükséges konfliktusokat". Az Obama-doktrína Drezner értelmezésében abból állt, hogy el kell hagyni a külpolitikát, amely eredménytelennek és népszerűtlennek bizonyult, hogy fontosabb és sürgetőbb kérdésekre összpontosítson. Április 16-án E.J. Dionne írt egy rovatot a The Washington Post-ban, amelyben nagyon pozitív nézetet fejezett ki arról, amit ő Obama-doktrínának nevezett. Az oszlop közvetlenül a sikeres
Richard Phillips kapitány megmentése a szomáliai kalózoktól. Úgy határozta meg a tantételt, mint "a realizmus egy formáját, amely nem fél az amerikai hatalom kifejtésétől, de tudatában van annak, hogy annak használatát gyakorlati korlátokkal és egy bizonyos mértékű öntudatossággal kell mérsékelni". Dionne rámutatott Reinhold Niebuhr Obama-ra gyakorolt befolyására is, és idézte Niebuhr figyelmeztetését, miszerint "a demokrácia legnagyobb veszélyei az erkölcsi idealisták fanatizmusából fakadnak, akik nem veszik észre az önérdek korrupcióját", és hogy "egy nemzet, amely túlzott mértékű politikai hatalommal rendelkezik, kétszeres kísértésbe esik, hogy túllépje a történelmi lehetőségek határait".