A Johnson hivatali idejét olyan fontos nemzetközi események jellemezték, amelyek nehéz nemzetbiztonsági döntéseket követeltek. A berlini válság
1949 májusában, amikor az oroszok feloldották a blokádot. Johnson rámutatott a berlini légtoronyra, mint a légi árufuvarozás jövője szempontjából fontos technológiai győzelemre, és mint az egyesülés gyümölcseinek példájára. Egy héttel azután, hogy Johnson hivatalba lépett, az Egyesült Államok és 11 másik nemzet aláírta az Észak-atlanti Szerződést, létrehozva egy regionális szervezetet, amely egy átfogó kollektív biztonsági rendszer szíve lett. A kezdeti fenntartások után Johnson támogatta az új szövetséget és a NATO és más amerikai szövetségesek katonai segítségnyújtási programját, amelyet a kölcsönös védelmi segítségnyújtási törvény (1949).