Írj folytatást erre a bekezdésre - 1917-ben Heber Curtis megfigyelte az S Andromedae novát a Nagy Androméda-ködben (Messier objektum 31). A fényképezői feljegyzéseket kutatva még 11 új csillagot talált. Curtis észrevette, hogy ezek az új csillagok átlagosan 10 magnitúdóval gyengébbek, mint a Tejútrendszerben előfordulóak. Ennek eredményeképpen képes volt 150.000 parsekre becsülni a távolságot. A "sziget-univerzumok" hipotézisének támogatója lett, amely szerint a spirális ködök független galaxisok. 1920-ban a nagy vita
Harlow Shapley és Heber Curtis között, a Tejút, a spirális ködök és az univerzum méreteiről. Hogy alátámasztsa az állítását, miszerint a Nagy Androméda-köd külső galaxis, Curtis megjegyezte a Tejútrendszer porfelhőivel hasonlító sötét sávok megjelenését, valamint a jelentős Doppler-eltolódást.