Töltse ki a következő mondatot: Egyes tudósok úgy vélik, hogy a gótikus író, Jordanes által a "Getica" című művében említett két törzs a gótikus király, Ermanaric birodalmában élő népek között az i. sz. Azonban az "Imniscaris" (vagy "Sremniscans") azonosítása a "Cheremis" és a "Merens" azonosítása a "Mari" névvel ellentmondásos. A mari emberekről szóló első, biztonságosan igazolt említés a 10. századi kazár forrásokból származik, ahol a "tsarmis" (= "Cheremis") exonymával jelennek meg. Akkoriban a mari település a Volga mentén volt. A 13. században a Mari az Arany Hórda befolyása alá került, és 1443-ban a Kazán kánátus alattvalóivá vált. Ebben az időszakban a marisok valamilyen kulturális konvergenciát tapasztaltak a uralkodó tatárokkal és a völgi bolgárokkal, amit a turk lexikális és nyelvtani befolyása is mutat a mari nyelvre. 1552-ben a Mari területet Oroszországba foglalták be a
A kazani orosz hódítás Iván a Borzalmas alatt. Míg néhány Maris (többnyire Hill Maris) segített az orosz hódításban, a Maris többsége harcolt vissza az úgynevezett "Cheremis háborúkban". A XVI. század végére végül elfojtották az ellenállást, és a mari lakosság súlyos áldozatot követelt. Az orosz telepesek beáramlásának következtében és a kényszerkeresztényítés elől menekülve (1700 óta) Maris elkezdett keletre telepedni a mai Bashkortostan területén. A következő évszázadokban, a cári Oroszország alatt a mari-ok meg tudták őrizni etnikai és kulturális identitásukat, amit megerősített a hagyományos, kereszténység előtti vallásukhoz való visszatérés ismételt hulláma.