A Red Sox volt az egyik legsikeresebb baseball csapat 1901 és 1918 között. 1908-ban megnyerték az első World Series-t (a Boston Americans néven; a csapat 1908-ban Red Sox néven változtatta meg a nevét) és még négyet az 1908 és a 1908 között. 1901-ben a Yankees, akkoriban Baltimore Orioles néven ismert, két szezonig játszott Marylandben, mielőtt északra költözött. A két csapat első találkozóját 1901. április 26-án tartották Baltimore-ban, az Amerikai Liga alapításának évében. 1903. május 7-én mindkét csapat először játszott, miután az Orioles franchise New Yorkba költözött és New York Highlanders lett, utalva a Washington Heights-i manhattani környéken játszott játékokra. A mérkőzést egy verekedés jellemezte, amikor a bostoni dobó, George Winternek ütöttek le. Boston végül megnyerte a pennantot és a megnyitó
Az 1903-as világbajnokság. Az 1904-es szezonban a csapatok egymással szembesültek a nyitó napon. Később a szezonban a Jack Chesbro által vezetett Highlanders a rekordot állító 41 meccsgyőzelmi szezonban találkozott a Boston Americans-szal a szezon utolsó játékában, hogy eldöntsék az American League zászlógyőztesét. Chesbro egy vad dobást dobott a kilencedik forduló elején, lehetővé téve a győztes futást a harmadik bázistól, és Boston megnyerte a játékot és a zászlót. A New York Giants, akik már elnyerték a National League zászlóját, megtagadta az 1904-es World Series-t, mert a "Junior Circuit" alsóbbrendűnek tekintették (és az Amerikai Liga alapítója és első elnöke, Ban Johnson, és a Giants hierarchiája, a tulajdonos John T. Brush és a csapat Hall of Fame edzője, a játékos-menedzser John McGraw között állítólagos ellenségeskedés miatt); így nem volt World Series abban az évben. 2004-ben a Red Sox ismét legyőzte a Yankees-t a döntő mérkőzésen.