Az első világháború után Görögország további terjeszkedést kísérelt meg Kis-Ázsiában, egy olyan régióban, ahol akkoriban nagy volt a görög lakosság, de a 1919-1922-es görög-török háborúban vereséget szenvedett, ami a kis-ázsiai görögök tömeges meneküléséhez hozzájárult. Ezek az események átfedődtek, mindkettő a
A görög népirtás (1914-1922), egy olyan időszak, amely során különböző források szerint az oszmán és a török tisztviselők hozzájárultak több százezer kisázsiai görög halálához, hasonló számú asszírral és egy meglehetősen nagyobb számú örménynel együtt. Az ebből eredő görög kivándorlást a Görögország és Törökország közötti hivatalos népességcsere során állandóvá tették és kiterjesztették. A csere része volt a Lausanne-i Szerződésnek, amivel véget ért a háború.