Írj folytatást erre a bekezdésre - Villarreal "Pocho" című regénye (1959) az egyik első Chicano regény, és az első, amely széles körben elismert. A Pocho-t úgy nevezik, hogy "a kulcsfontosságú átmeneti kapcsolat a "mexikói-amerikai" és a "chicano" irodalom között", mind az erősségei miatt, mint regény, mind a latin irodalom újrafelfedezésében és helyreállításában való felhasználása miatt az 1970-es években. A regény Richard Rubio gyermekkorát írja le, akinek az apja, Juan Manuel elhagyta Mexikót a forradalom után.
Az 1910-es exodus. Első generációs amerikaiként Richard szülei egymással ellentétes értékeivel küzd: apja mexikói becsületérzékével, hagyományával, büszkeségével és férfiasságával, valamint az anyja és különösen a nővérei által elfogadott, amerikai szemléletével a családról és a nők szerepéről. Richard apja azt álmodja, hogy visszaküldi a családját Mexikóba, de a körülményei és a döntései tartják őt az Egyesült Államokban. Hasonlóképpen Richard is jól tanul az iskolában, és egyetemre akar menni, hogy íróvá váljon, de neki kell a ház férjének válnia, miután apja elhagyja a családot; mégis Richard maga elhagyja a családot, hogy csatlakozzon a haditengerészethez Pearl Harbor után. Francisco A. Lomelí tudós szerint a regény azzal érvel, hogy "a mexikói származásúaknak jogosan van egy olyan helyük, amelyet sajátjuknak mondhatnak, amely egyszerre mexikói és angloamerikai, amit a chicanos különböző mértékben szintetizálnak [és] először hangsúlyozza a fő amerikai irodalmi színtéren a spanyol karaktereket, mint összetett és többdimenziós, akik egyéni hibáik ellenére mélységet és hitelességet tartalmaznak".