Az ókori árnyékórák egyik típusa egy hosszú, öt változó jelzéssel ellátott szárból és egy emelt keresztoszlopból állt, amely árnyékot vetett ezen jelzések fölé. Az ókori idők kezdete óta (1525-ben) keleti irányba helyezte, hogy a felkelő nap árnyékot vetett a jelzések fölé, és délben nyugat felé fordult, hogy elkapja a délutáni árnyékokat. Az ókori egyiptomi idők kezdete óta az egyik legelterjedtebb módszer, amely lehetővé tette számukra, hogy az árnyékot az árnyékok fölé helyezzék. Az egyik ilyen módszer az Északi-egyiptomi időjárás körülbelül 600-ban került felfedezésre, és az egyik olyan, amely az Amenemhatár, az egyik olyan, amely a víz alatti, és az egyik olyan, amely a víz alatti, és az egyik olyan, amely a víz alatti, és az egyik olyan, amely a víz alatti, és a víz alatti árnyékot az árnyékok fölé helyezte.
Reggel vagy délután.