1944 márciusában, a II. világháború Uman<unk>Botoșani Offenzívájának részeként a szovjet csapatok gyorsan közeledtek, az iskolát kiürítették, és Nădejde súlyos beteg édesanyjával együtt visszavonult a fővárosba, Bukarestbe. A bukaresti bombázás miatt
, a Fundeni vidéki területére mentek, ahol októberig maradtak. Ekkor az anyjával Bukarestbe költözött Camelia unokatestvérének, Nicolae N. Beldiceanu özvegyének házába. Nem tértek vissza Iașiba, mivel a házat szinte teljesen lerombolták a bombázások. 1947-es nyugdíjba vonulásáig két kiadónál dolgozott javítóként, amelyet valószínűleg Sadoveanu segítségével biztosított. Az utolsó negyedszázadja monoton volt: édesanyja 1950-ben halt meg, és időnként meglátogatta a Sadoveanus-t, különösen télen, mivel az otthona rosszul fűtött. Külön örömét keltette, amikor a fővárosban járó egykori diákok beugrottak a házába. Nădejde 1971-ben halt meg, és a szülei mellett temették el az Eternitatea temetőben.