A francia forradalom kitörésekor a svájci csapatok, legalábbis névlegesen külföldiek, még mindig megbízhatóbbak voltak, mint a francia társaik a polgári zavargások idején. Ennek megfelelően a svájci ezredek jelentős részét képezték a királyi csapatoknak, amelyeket XVI. Lajos hívott Párizsba 1789. július elején. A Salis-Samade ezred svájci gránátőrökből álló osztagot küldték, hogy erősítsék meg a Bastille-i börtön helyőrségét, röviddel azelőtt, hogy a tömeg ostromolta.
- Igen. A svájci és más királyi csapatok később visszavonultak a határ menti helyőrségeikre. A következő években a Ernest ezred különösen számos összecsapással szembesült a helyi polgárokkal, ami 1791-ben egy kétnapos csata volt a marseille-i milíciával. A svájciak elleni növekvő népi harag jelzése miatt a berni kanton visszahívta a leszerelt ezredet. Egy másik svájci ezred, a Chateauvieux, jelentős szerepet játszott a 1790-es nancy-i ügyben (lázadás), és 23 katonáját kivégzték, a saját svájci tisztjeik tárgyalása után. A svájci gárda azonban hűséges maradt, és 1792. augusztus 10-én lemészárolták, amikor a tömeg megtámadta a Tuileries palotát, bár XVI. Lajos már elhagyta az épületet. A francia parlament 1792. augusztus 20-án elfogadott rendelet alapján a 11 svájci hadsereget feloszlatták. Több mint háromezer svájci katona váltott át egyénileg a francia egységekhez, és továbbra is szolgálatban volt. A közönség nagy része azonban visszament Svájcba, ahol intézkedéseket kellett hozni a megkönnyebbülés és a vidéki társadalomba való visszailleszkedés biztosítása érdekében, ahonnan a legtöbben származtak.