Fejezd be a következő mondatot: 1933 márciusában, mindössze három hónappal azután, hogy Adolf Hitler kancellár lett, Eisner elmenekült Berlinből Párizsba, ahol egy testvérnő élt. Itt bizonytalanul élt, minden munkát elvállalva (fordítás, bébiszitter stb.), és amikor csak lehetett, szabadúszó filmkritikusként dolgozott különböző nemzetközi folyóiratokban és újságokban. 1940-ben elfogták az első "Rafle du billet vert"-ben, és elvitték a
Vel d'Hiv több száz más egyedülálló zsidó nővel. Onnan elvitték őket a Pireneusokban lévő Gurs-i fogolytáborba, egy koncentrációs táborba, amit a franciák irányítottak a németekért. Néhány hónappal később sikerült megszöknie, és Montpellierbe utazott, ahol rövid ideig diákként jelentkezett, mielőtt Rodezbe és Exbrayat lelkészhez talált, aki segített neki hamis papírok megszerzésében - Louise Escoffier lett az Alszaci régióból. Kapcsolatban maradt Henri Langlois-szal, aki Párizsban volt, és filmdobozokat rejtett el az országban, hogy ne kerüljenek a nácik kezébe. Az egyik ilyen hely Figeac közelében volt Franciaország közepén, a Château de Béduer pincéjében. Langlois utasította Eisnert, hogy menjen oda, hogy megőrizze a filmeket (beleértve a "The Great Dictator"-ot is). Eisner ezt egy hónapig a fagyos hidegben véghezvitte, mielőtt kifogyott a pénzéből. Segítségre volt szüksége, így sikerült munkát szerezni egy lányiskolában Figeacban. Rosszul bántak vele, ezért németet tanított néhány spanyol lánynak, akik a helyi iskolai tanárnővel, Madame Guitarddal éltek, aki befogadta őt; ott maradt, amíg Párizs 1944 augusztusának végén felszabadult.