Összefoglalja a cikket:  56 évvel ezelőttre gondolok: mi van, ha? Ha az apám nem lett volna bátor és éhes egy jobb jövőért Amerikában, egy kevesebb közigazgatónk lenne, egy kevesebb harmadik osztályos tanárunk és egy kevesebb diákunk lenne az orvosi egyetemen. Ha ennyi fiatal nem adta volna oda ifjúságát, energiáját, erejét és szeretetét az országnak, az Amerika, amit ismerünk, nem létezett volna. Az Amerika, amit ismerek, az apámnak és a sok embernek köszönhető, akik régen dolgoztak a múltunk mezején. A sikeremet Herminio apámnak, Juanita anyámnak és számtalan másnak köszönhetem, akik egy jobb holnapot álmodtak. Egy jobb holnapot álmodtak, nem tudván, hogy a fáradságukból a legkisebb hasznot is elnyerik-e. Ma én vagyok a tanúja ennek az álomnak. Kiskorában apám elhagyta a szegény Mexikói életét, hogy az Egyesült Államokban új életet kezdjen 1959-ben. A kemény, fizikai munka, a termés betakarítása Kaliforniában, Arizónában és Texasban, kevesebb, mint egy dollárt keresett naponta, miután levonták a szállást és a táplálékot. A Braceros program engedélyezte neki a munkavízumot, és amikor befejezte a programot, elkezdte az állampolgársághoz vezető útját. Az apám nem végezte el a negyedik osztályon túl a hivatalos oktatást. Abban az időben Mexikóban, egy bizonyos évfolyamon túl fizetnie kellett az iskolát, és apám családja nem engedhette meg magának. Szegény munkára és alacsony fizetésre korlátozódott. Apámmal ellentétben, én nem olyan életbe születtem, ami a hátatörő munka miatt van. Az apám végtelen lehetőségekkel teli világba hozott minket. Az ég volt a határ, és életében először apám reménykedett bennünk. Szegényen neveltek minket, de a szüleim gondoskodtak rólunk, mind a 12 gyermekről. Mindannyiunkat megtanítottak az oktatás fontosságára. Gyermekkorunk tele volt a szerelem, a nevetés és az Istenbe vetett hit örömeivel. Apám teremtett egy paradicsomot egy szerény, két hálószoba szoba San Antonio belvárosában, Texasban. A miniatűr csirkékből, amiket tenyésztettünk, minden reggel frissen keltek a tojásaink. Úgy neveltek minket, hogy a...
Juan Rocha apja Mexikóból jött az USA-ba munkavízummal. Miközben az apja aratott, Rocha nem dolgozott. Rocha, a 12 gyermek egyikének köszöni apját és anyját az áldozataikért. Te első generációs amerikai vagy? Oszd meg a sztoridat a CNN iReport-al.