A P-38F-t 1943 elején követte a P-38G, amely erősebb Allisont használta, 1400 lóerővel (1000 kW) és jobb rádióval volt felszerelve. A tervezett P-38G-termelés egy tucatját félretették, hogy prototípusként szolgáljanak a P-38J-nek, amely további továbbfejlesztett Allison V-1710F-17-es motorokkal (1,425 lóerővel (1063 kW) volt áttervezett robbanóberek, amelyek az eredeti rendszer helyére a szárnyak vezető szélén chin-mount intercoolert és hatékonyabb radiátorokat tartalmaztak. A Lockheed alvállalkozói azonban kezdetben nem tudtak elegendő mennyiségű új mag intercoolert és radiátorral ellátni mindkét Burbank gyártósorát.
P-38G