Írj folytatást erre a bekezdésre - A problémák idején az ideiglenes IRA széles körben használta az IED-eket 1969-1997 kampányukban. Barakk-pusztító aknavetőket és távirányított IED-eket használtak. Az IRA tagjai készülékeket és taktikákat fejlesztettek ki és fejlettek meg. Az IRA bombái rendkívül kifinomultak lettek, anti-handling eszközökkel, mint például egy higanyos tilt kapcsolóval vagy mikroskapcsolókkal. Ezek a készülékek felrobbantják a bombát, ha bármi módon megmozdítják. Tipikusan a biztonsági fegyverkezési eszköz egy óramentes Memopark időzítő volt, amely felfegyverzte a bombát 60 perccel az elhelyezés után azzal, hogy befejezte egy elektromos áramkört, amely áramot szolgáltatott az anti-handling eszköznek. A konkrét konstrukciótól függően (pl. búzacsapdás aktatáska vagy autóbomba) egy független elektromos áramkör áramot szolgáltatott egy hagyományos időzítőnek, amelyet a tervezett késleltetésre állítottak be, például 40 percre. Azonban az IRA technikusai által kifejlesztett elektronikus késleltetések pontosan felrobbanthatják a bombát hetekkel az elrejtés után, ami történt a Brightoni hotel bombatámadásában.
1984-ben. Kezdetben a bombákat időzítővel vagy egyszerű parancsnoki vezetékkel robbantották fel. Később a bombákat rádiós vezérléssel lehetett felrobbantani. Kezdetben a rádiós vezérlésű repülőgépek egyszerű szerveit használták az elektromos áramkör lezárására és a detonátor áramellátására. Miután a britek kifejlesztették a zavarókat, az IRA technikusai olyan eszközöket vezettek be, amelyekhez impulzusos rádió kódok sorrendje kellett, hogy felfegyverszék és felrobbantják őket. Ezek nehezebbek voltak.