Írj folytatást erre a bekezdésre - A 13.000 fős császári hadsereg 1809-ben és 1813-ban megtámadta Kambodzsát annak érdekében, hogy megvédje a kambodzsai király Ang Chan II. frakcióját, létrehozta Kambodzsa helyettes királyát, Trương Tấn Bửu pedig a helyettes király címét. 1827-ben mozgósították őket a Laoszban lévő Vientiane Királyságba irányuló beavatkozáshoz. 1833-ban, amikor a Chakri sziámi hadsereg megtámadta Kambodzsát, a Kambodzsában állomásozó Nguyen hadsereg nagy részének vissza kellett vonulnia, hogy elnyomja a Lê Văn Khôi lázadást.
és Nông Văn Vân lázadása. 1834-ben Minh Mang császár elindította Kambodzsa annektálását, miután a sziámi hadsereg visszavonulásra kényszerült. Minh Mang 1841 elején halt meg. Sziám elindította a második inváziót Kambodzsa ellen. Bár a Nguyen hadsereg sikeresen visszavette Phnom Penh-t 1845-ben, Vietnam császára, Thieu Tri békét akart kötni Siammal. 1847 márciusában békeszerződést írtak alá Siam és Vietnam között, amelynek eredményeképpen 1848-ban Kambodzsa függetlenné vált. 1802 és 1862 között a Nguyen hadsereg 405 belső lázadással és lázadással is szembesült, kisebb és nagyobb léptékben, leginkább a Lê hűségesek, etnikai kisebbségek és hercegek voltak. A császári hadsereg fokozatosan vesztett Franciaország és Spanyolország ellen a Cochinchina hadjárat (1858-1862) során. A Szaigoni Szerződés (1874) után a vietnámi katonai egységeket Tonkinban megszüntették, és rendőri erők váltották fel.