Írj folytatást erre a bekezdésre - 1940. május 5-én, a németek Franciaország és az alacsony országok elleni megszállását megelőzően, Párizs katonai kormányzója kihirdette, hogy minden 17 és 55 év közötti "ellenséges külföldi", aki Németországból jött (elsősorban zsidók), külön jelentkezzen a fogvatartásra. A nők május 15-én a Vélodrome d'Hiver-ben gyűltek össze, így Hannah Arendt 55 éves anyjának megengedték, hogy Párizsban maradjon. Arendt a menekültek létrehozásának folyamatát úgy írta le, mint "a kortárs történelem által létrehozott új típusú emberi lényeket... akiket ellenségeik koncentrációs táborokba helyeznek, és barátaik internációs táborokba". Az embereket, köztük Blüchert, a Camp Vernet-be küldték Dél-Franciaországba, a spanyol határhoz közel. Arendtet és a többi nőt egy héttel később Gurs nyugati részén lévő Gurs táborba küldték. A tábort korábban Spanyolországból érkezett menekültek elhelyezésére hozták létre. Június 22-én Franciaország kapitulált és aláírta a Compiègne-i fegyverszünetet.
, megosztva az országot. Gurs a Vichy-kormány által irányított déli részben volt. Arendt leírja, hogy "a következõ káoszban sikerült megszereznünk felszabadítási papírokat, amikkel képesek voltunk elhagyni a táborot", amit mintegy négy héttel később tett a 7000 fogva tartott nő közül mintegy 200 nővel. Akkor még nem volt ellenállás, de sikerült sétálni és liftezni északra Montaubanba, Toulouse közelében, ahol tudta, hogy segítséget talál.