A következő mondatot fejezze be: A függetlenség előjátékaként két rohingjá lett megválasztva a Burma Alkotmányalkotó Közgyűlésébe 1947-ben, M. A. Gaffar és Sultan Ahmed. Miután Burma 1948-ban függetlenné vált, M. A. Gaffar felhívást intézett a Birmák Szövetsége kormányához, hogy a "Rohingya" kifejezést, amely az Arakan (Rohan és Rohang) helyi indián nevei alapján készült, az etnikai csoport hivatalos neveként ismerjék el. Sultán Ahmed, aki a kisebbségek minisztériumának parlamenti titkáraként szolgált, a Sir Ba U bíró bizottsága tagja volt, amelynek feladata annak feltárása volt, hogy az Arakan-osztályt állami státuszt kell-e biztosítani. Az 1951-es burmai általános választásokon öt rohingjá lett a parlament tagja, köztük az ország első két női képviselője, Zura Begum. Az 1956-os burmai általános választásokon és az azt követő kiegészítő választásokon hat képviselőt választottak. Sultán Mahmud, a brit Indiában egykori politikus, egészségügyi miniszter lett a burmai miniszterelnök U Nu kabinetében. 1960-ban Mahmud azt javasolta, hogy a rohingja többségű északi Arakan maradjon a központi kormány alatt, vagy külön tartomány legyen. Azonban az 1960-as burmai általános választások során U Nu miniszterelnök ígéretei közé tartozott, hogy az egész Arakant egy tartományba alakítja. A
1962-ben a burmai puccs véget vetett az ország westminsteri stílusú politikai rendszerének. Az 1982-es burmai állampolgársági törvény megfosztotta a rohingják többségét az állampolgárságtól.