A Harmadik Koalíció háborúja 1803-tól 1806-ig tartott. A vereséget követően a
1805. decemberében a Napóleon vezette franciák által vívott csata után II. Ferenc szent római császár lemondott, és a birodalom 1806. augusztus 6-án feloszlott. Az ebből eredő szerződés 1806. júliusában létrehozta a Rajnai Szövetséget, amely Franciaország tizenhat szövetségesét egyesítette a német államok között (beleértve Bajorországot és Németországot is). A negyedik koalíció háborújában az 1806-os októberi csata után számos más német állam is csatlakozott a Szövetséghez, köztük Szászország és Westfália. Csak Ausztria, Poroszország, Dánia, Svéd Pommern és a francia megszállás alatt álló Erfurti Hercegség maradt a Rajna-szövetségen kívül. A hatodik koalíció háborúja 1812-től 1814 telésig Napóleon vereségét és Németország felszabadítását jelentette. 1814 júniusában a híres német hazafi, Heinrich vom Stein létrehozta a Németország központi igazgatási hatóságát ("Zentralverwaltungsbehörde") Frankfurtban, hogy helyettesítse a megszűnt Rajna-szövetséget. A bécsi kongresszuson összegyűlt megbízottak azonban eltökéltek abban, hogy gyengébb német államok unióját hozzák létre, mint amit Stein tervezett.