Írj folytatást erre a bekezdésre - 1982-ben Patrese Brabhamba költözött és első győzelmét az akkori Monacó Nagydíjon érte el
meglehetősen szenzációs körülmények között. Patrese vezetett, amikor Alain Prost kiütött, csak hogy a következő körben elcsúszó körülmények között forogjon. Ez harmadik lett Didier Pironi és Andrea de Cesaris mögött, akik mindketten az utolsó körben megálltak. Pironi elektromos hiba miatt, de Cesaris pedig üzemanyag nélkül. Később abban a szezonban vezette az osztrák nagydíjat is, de motorhibásodás miatt visszavonult. Patrese tizedik lett a szezonban, éppen előtte a csapattársa, Nelson Piquet. Az 1983-as szezon még nehezebbnek bizonyult. Patrese a verseny végén kiesett, miközben San Marinon vezetett - a "tifosi" üdvözletére, mivel a shuntje azt jelentette, hogy a versenyt a Ferrari versenyzője, Patrick Tambay nyerte. Az olasz nagydíjon is pole-ot ért haza, mielőtt a motorja felrobbant a verseny korai szakaszában: egy 2010-es interjúban azt mondta, hogy gyanítja, hogy a motorja a minősítési szerkezetében maradt, ami rendkívül erős, de törékeny, mivel nem ajánlott neki új szerződést a következő évre, és vonakodott feladni a hazai nagydíj megnyerésének esélyeit a csapattársa, Nelson Piquet számára, aki a világbajnokságért harcolt. Annak ellenére, hogy második győzelmét ért el a Dél-afrikai Nagydíjon, Patrese csak kilencedik lett, míg Piquet a második versenyzői bajnoki címét nyerte. Hét év telt el, mire újra felkereste a pódium legfelső lépcsőjét.