Írj egy folytatást erre a bekezdésre - A francia történészek a második világháború kitörését általában 1939 szeptemberére teszik, amikor Németország és a Szovjetunió megszállta Lengyelországot, nyugatról, délről és keletről. A francia kormány, részben a brit nyomásra reagálva, nagyon gyorsan háborút hirdetett Németországnak; de Párizs utcáin - még kisebb mértékben a városba menekült külföldi politikai menekültek számára is - a mindennapi élet nem változott annyira. Még traumatikusabb esemény volt 1940 májusában a német invázió Franciaországban, ami a francia katonai vereség elismerésével zárult.
, amelyet egy 26 éves (de "szimbolikus jelentőségű") vasúti kocsiban hoztak létre Compiègne közelében 1940. június 22-én. Mussolini kormánya, amely eddig tartózkodott az európai háborúba való belekeveredéstől, háborút hirdetett 1940. június 10-én, Franciaország délkeleti részéről indítva saját rövid életű invázióját: ezt a francia erők elfogták, és 1940. június 24-én hivatalossá tett fegyverszünettel fejezték be. Mindazonáltal Olaszország most a II. világháborúban Németországgal együtt harcolt, és Franciaország északi fele, beleértve Párizst is, ahol Garòsci és a "Giellisti" az elmúlt kilenc évben menedéket talált a fasizmus elől, német katonai adminisztráció alatt állt. Garòsci, a többiekkel együtt most az Egyesült Államokba menekült. Természetesen New Yorkban Madeleine Bride kísérte, bár nem világos, hogy ténylegesen együtt mentek-e át az Atlanti-óceánon. New Yorkban Garòsci és Bride távolságot tartott a helyi antifasiszta közösségtől: Garòsci az olasz nyelvű antifasiszta propaganda előállítására koncentrált Olaszországban való terjesztésre és kevésbé átmeneti tudományos munkákra.