Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Az elektromos két tengelyes joysticket C. B. Mirick találta fel az Egyesült Államok Haditengerészeti Kutatólaboratóriumában (NRL) és szabadalmaztatta 1926-ban (U.S. Patent no. 1,597,416)". Az NRL akkoriban aktívan dolgozott a távirányítású repülőgépek fejlesztésén, és a joysticket valószínűleg ennek a törekvésnek a támogatására használták. A kapott szabadalomban Mirick azt írja: "Az én vezérlőrendszerem különösen alkalmazható pilóta nélküli repülőgépek manőverezésében". A németek 1944 körül kifejlesztettek egy elektromos két tengelyes joysticket. A készüléket a németek Funkgerät FuG 203 Kehl rádiós vezérlési adórendszerének részeként használták, amelyet bizonyos német bombázó repülőgépekben használtak, mind a Henschel Hs 293 rakétával hajtott hajóellenes rakétát, mind a Fritz-X precíziós irányított lőszereket tengeri és egyéb célpontok ellen irányították. Itt a Kehl-átadó vezérlőpálcáját egy operátor használta, hogy a rakétát a cél felé irányítsa. Ez a joystick nem analóg érzékelővel volt ellátva, hanem kapcsolóval. Mind a Hs 293, mind a Fritz-X FuG 230 Straßburg rádióvevőket használtak, hogy a Kehl vezérlőjeit a fegyverek vezérlőfelületére küldjék. Egy hasonló joystick-egységet használtak a kortárs amerikai Azon irányítható lőszerekhez, szigorúan a lőszerek oldalra irányításához csak a hajlékony tengelyben. Ezt a német találmányt a Peenemünde-i Heeresversuchsanstaltban összegyűlt tudósok csapatának egyik tagja vette fel. Itt a német rakétaprogram csapatának egy része fejlesztette a Wasserfall rakétát, a V-2 rakéta változatát, az első föld-levegő rakétát. A Wasserfall irányítóberendezése az elektromos jelet rádiójelekre alakította át, és ezeket továbbította a rakétának.  Kérdés: Milyen típusú célpontokat céloztak meg elsősorban az eszköz?
tengeri