Írj folytatást erre a bekezdésre - A 10. számú OG neve 1944. október 25-én az Első Taktikai Légierőre (N. 1 TAF) változott, látszólag azért, hogy hangsúlyozza "a formáció lenyűgöző méretét és ambiciózus célját". Az egységek száma sokkal nagyobb volt, mint amit a RAAF csoportoknak szoktak rendelni, amelyek maguk is jelentősen nagyobbak voltak, mint az USAAF "csoportjai", amelyek három vagy négy századból álltak. Ahogy a konfliktus fokozatosan észak felé haladt, a No. 1 TAF-ot - a japán légi jelenlét hiányában - a járőrözés, felderítés és néhány szárazföldi támadás feladatai, beleértve a Fülöp-szigeteki hadjáratot is.
1944-ben és a Borneói hadjáratban 1945-ben. 1945 elejére széles körben elterjedt volt az elégedetlenség a No. 1 TAF vadászosztagjai között, mivel az új hangsúly a közeli légi támogatási feladatokra összpontosult. A mögöttes ok az volt, hogy a SWPA szövetséges főparancsnoka, Douglas MacArthur nem volt hajlandó nem amerikai erőket használni a Japán felé vezető fő előretöréshez.