A San Stefano-i Szerződés után az egész terület Bulgária része lett, de a berlini szerződés után a régiót visszaadták az oszmán uralom alá. 1894-ben Nevrokop bulgár ortodox püspöki hivatala épült Nevrokopban. 1903-ban a régió részt vett a
Ilinden <unk> Preobrazhenie Felkelés. Az első balkáni háború idején önkéntesek csatlakoztak a makedón-adrianopolitán önkéntesek testületéhez. A háború után a régió Bulgáriában maradt. A görög lakosság nagy része Görögországba menekült. Néhány török és muszlim ember is elköltözik. A Macedónia azon részeitől érkező menekültek, akik Bulgárián kívül maradtak, eljöttek, hogy itt éljenek, így a lakosság etnikai jellege megváltozott. A bolgár kormány és a bolgár ortodox egyház által szponzorált és inspirált, és az IMRO által végrehajtott, de tényleges további eredmények nélkül, Macedónia bolgár részén muszlim emberek kényszerítő megtérésének folyamata volt. 1922-ben a makedón szövetségi szervezet erői a bolgár kormány támogatásával megtámadták az IMRO helyi osztagát. Ennek a zavargásnak eredményeként október 17-én a Nevrokopot az IMRO erői elfoglalták, akik száműzték a federalistákat, de további súlyos következményekkel nem jártak. A bolgár ellenállási mozgalom éveiben, a II. világháború alatt egy Aneshti Uzunov vezette formáció működött a régióban. Halála után 1943-ban a nevét kapta. Az 1944-es bolgár államcsíny után az IMRO számos helyi aktivistáját meggyilkolták, bebörtönözték, vagy elmenekültek külföldre. 1951-ben a Nevrokopot a forradalmár Gotse Delchev után nevezték át.