Írj folytatást erre a bekezdésre - A Jurchensek átvették az irányítást Észak-Kínán, meghódítva a Liao dinasztiát és a Song dinasztia felét 1142-re. Kezdetben nem volt saját egyedi pénznemük, hanem a Liao vagy a déli Song dinasztia érméit használták. 1154-ben Wanyan Liang kiadta a Jiaochao bankjegyeket, három évvel azelőtt, hogy saját érmét készítettek volna, egy olyan sorozat a kínai történelemben, amely soha nem történt meg azelőtt vagy azóta. A Jiaochao tízféle volt. A kis bankjegyek 100, 200, 300, 500 és 700 wén, míg a nagy bankjegyek 1, 2, 3, 5 és 10 guán volt. A korábbi kínai bankjegyekhez hasonlóan volt egy díj a rézérmékért való visszaváltásért: 15 "wén" egy "guàn"-ért. A Jiaochao eredetileg hét éves lejárati idővel rendelkezett, de 1189-ben ezt eltörölték, így a bankjegyek határozatlan élettartamot kaptak. Mint a többi korai kínai papírpénz, a túlnyomó nyomtatás áldozata lett, ami elterjedt inflációhoz vezetett. 1214-ben a súlyos hiperinfláció miatt a kormány 1000 guán értékű bankjegyeket kezdett nyomtatni. A következő évben a Jiaochao-t egy új papírpénz, a Baoquan (寶泉) váltotta fel, amely ugyanezt a sorsot szenvedte. A Jin dinasztia mongol hódításáig.
1234-ben az állam folyamatosan új típusú bankjegyeket bocsátott ki, amelyeket a közvélemény elutasított, akik csak ezüstben voltak hajlandóak elfogadni a tranzakciókat.