Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Áthaladás: A Naprendszer nagy része egy közel vákuumból áll, amit bolygóközi közegnek neveznek. A fénysel együtt a Nap folyamatosan töltött részecskék (plazma) áramát sugározza, melyeket napfújnak neveznek. Ez a részecskeszáram körülbelül 1,5 millió kilométer/órás sebességgel terjed kifelé, és olyan törékeny légkört hoz létre, amely legalább 100 AU-ig áthatja a bolygóközi közeget (lásd § Helioszférát). A Nap felszínén a napkitörések és a koronás tömegkibocsátások megzavarják a helioszférát, ami űrjárást és geomágneses viharokat okoz. A helioszféra legnagyobb szerkezete a helioszféra áramlása, amely a Nap forgó mágneses mezejének a bolygóközi közegre gyakorolt hatása által létrehozott spirális forma. A Föld mágneses mezeje megakadályozza, hogy a légkörét a napenergia szellő elvegye. A Vénusznak és a Marsnak nincs mágneses mezeje, és ennek következtében a napenergia miatt a légköreik fokozatosan kiürülnek az űrbe. A korona-tömegkibocsátások és hasonló események a mágneses mezőt és hatalmas mennyiségű anyagot elfújnak a Nap felszínéről. Ennek a mágneses mezőnek és anyagnak a Föld mágneses mezőjével való kölcsönhatása töltött részecskéket vezet a Föld felső légkörébe, ahol kölcsönhatásai létrehozzák a mágneses pólusok közelében látható aurorákat.  Kérdés: Mi veszítené el a Föld mágneses mezőjét?
napenergia