A háború, amely 1939-ben visszatért, hivatalosan is véget ért
1945 májusában. Lipcsét most Németország nagy központi részébe foglalták, amelyet szovjet megszállási övezetként igazgatottak (a szovjet szponzorált Német Demokratikus Köztársaság (Kelet-Németország) néven 1949 októberében újraindították). Csak 1948 júniusában, amikor a felesége haldoklott, engedélyezték Arthur Liberaschnek, hogy visszatérjen Leipzigbe. Nem vesztegette az időt, és csatlakozott a Szocialista Egység Párthoz (SED), amely - hacsak csak a szovjet zónában - néhány évvel korábban a régi kommunista párt és a szociáldemokraták vitatott egyesítésével alakult. Most kérelmezte a "Fasziszmus elleni harcos" ("Kämpfer gegen den Faschismus" / KgF) elismerését. 1949 januárjában a polgármester ellenőrző bizottsága elutasította a kérelmét a fasiszta áldozatokért felelős önkormányzati részlegnél". Walter Ulbricht, akivel az 1920-as években összecsapott, amikor mindketten a Leipzig-i Kommunista Párt tagjai voltak, mostanra a legbefolyásosabb német volt a szovjet megszállási zónában, mint egy olyan ember, akinek híres hosszú memóriája volt. A Lieberasch azonban kifogást emelt a megfelelő fellebbviteli bíróságnál, és 1949 szeptemberében elismerte a KgF-t. Abban a hónapban kapott állást bérszámfejtő tisztviselőként a VEB Vesta-nál, egy leipzig-i vas- és acélgyártónál.