Írj folytatást erre a bekezdésre - Nagyon más módon, sokkal később, az 1980-as években, a játékosok tehetséges generációja újraélesztette a klub szellemét. Visszavitték a francia rugby csúcspontjába a pályán elért teljesítményüknek köszönhetően, de azt is akarták, hogy a szórakozást visszavigyék a játékba, hogy kihozzák a rugby-t a párizsi névtelenségéből. Ezt a komoly foci, a humor és az önszenvedés kombinációjával tették. A híres kislányokat a klub hátsó játékosai találták fel (köztük Franck Mesnel és Jean-Baptiste Lafond), akik egyszer egy játékot játszottak Bayonne-ban, fejükön bérettel, mint tisztelet a baszk Aviron Bayonnais klub támadó játékának hagyományára (1987. január 11.). A "le show bizz" nevű banda tagjaként fekete sminkkel (1988 április 10-én a Stade Toulousainban), sárgára festett hajjal, kopasz sapkákkal (1989 február 26-án a Béziers ellen), parókákkal és még pelote játékosokként (fehér ingek, fekete dzsekik és béretek, ismét) öltözve játszottak 1990 márciusában a Biarritz Olympique-ban. 1989 áprilisában hosszú, vörös és fehér csíkos rövidnadrágot viseltek, hogy megünnepeljék a sans-culotte-t, akik 1789 július 14-én elfoglalták a Bastille-t.
- Igen. Hosszú fehér nadrágot viseltek, hogy úgy nézzenek ki, mint a régi játékosok a francia bajnokság félfináléjában 1987. április 26-án, és nyertek. A legjobb tréfájuk azonban a következő meccsen volt: a 1987-es döntőt Toulon ellen rózsaszín nyakkendővel játszották (május 2-án). A kezdés előtt Lafond a francia elnöknek, François Mitterrand-nak, aki mindig részt vett a nemzeti döntőben, egy ilyen papucsot ajándékozott. Elvesztették ezt a mérkőzést, de a 1990-es döntőt ugyanazokkal a papucsokkal játszották. A félidőben pezsgőt ittak a pályán, hogy felépüljenek az első félidő erőfeszítéseiből, és megnyerték azt, ami a klub utolsó csúcsdiplomája volt egy negyed évszázadig.