A megbízhatóság is problémát jelentett, mivel Laffite az egész szezonban csak öt befejezést rögzített, de az alapvető sebesség ott volt a Honda által működtetett FW09-vel, amely következetesen a leggyorsabb autók között volt a sebességcsapdákban sok pályán, annak ellenére, hogy maga az autó nagy ellenállást produkált. Valójában mindkét versenyző rekord sebességet ért el a kvalifikációban és a versenyen az 1984-es Dél-afrikai Nagydíjon (bár nem volt olyan gyors, mint a Brabham-BMW-ek, amelyek a kvalifikációban rögzítették). Rosberg sikeresebb évre számított, mint Laffite, és sikerült megszelídítse az autó kiszámíthatatlan kezelését, megnyerte a Dallas Grand Prix-t, az ő és a csapat első győzelméért az 1983-as Monaco Grand Prix óta, és megadta a Hondának az első Formula One Grand Prix győzelmét John Surtees óta, aki megnyerte az 1967-es olasz nagydíjat.
Monzában, és az első győzelmét egy turbómotorral.