Az európai kereskedők először a portugál Vasco da Gama 1498-as érkezése után értek el az indiai partokhoz, amikor a kallikut-i kikötőbe érkeztek, a jövedelmező fűszerkereskedelem után kutatva. Csak egy évszázaddal később a hollandok és az angolok kereskedelmi állomásokat hoztak létre az indiai szubkontinensen, az első angol kereskedelmi állomást pedig 1613-ban Suratban hozták létre. A XVII. és a XVIII. század elején a britek katonailag legyőzték a portugálokat és a hollandokat, de konfliktusba keveredtek a franciákkal, akik ekkor már a szubkontinensben akartak letelepedni. A mogul birodalom hanyatlása a XVIII. század első felében lehetőséget biztosított a briteknek, hogy szilárdan megmaradjanak az indiai politikában. 1757-ben a Plassey-i csata után, amelynek során a Kelet-indiai Társaság indiai hadserege Robert Clive vezetésével legyőzte Siraj ud-Daulah-t, Bengál Nawabját, a Társaság fontos szerepet játszott az indiai ügyekben, és nem sokkal ezután szerzett közigazgatási jogokat Bengál, Bihar és Midnapur régiók felett, Odisha része, a Buxar-i csata után 1764-ben. Tipu Szultán veresége után Dél-India nagy része vagy a Társaság közvetlen uralma alá került, vagy közvetett politikai ellenőrzése alá, mint egy fejedelmi állam része egy leányvállalat szövetségben. A Társaság később elfoglalta a Maratha Birodalom által uralt régiók ellenőrzését, miután legyőzte őket egy sor háborúban. A Pandzsábot 1849-ben annektálták, miután a Sikh hadseregek vereségét az első (1845-1846) és a második
(1848-49) Angol-szikh háborúk.