A Társaság hatalmának kiterjesztése főleg két formát öltött. Az első ezek közül az indiai államok nyílt annektálása és az azt követő közvetlen kormányzás volt az alapul szolgáló régiókban, amelyek együttesen a brit Indiát alkották. Az annektált régiók közé tartoztak az északnyugati tartományok (Rohilkhand, Gorakhpur és a Doab) (1801), Delhi (1803), Assam ([Ahom Királyság] 1828) és Sindh (1839-1843). Punjab, északnyugati határvidéki tartomány és Kasmír, a háború után annektáltak.
Az anglo-sikh háborúk 1849-56-ban (Dalhousie markizának kormányzói időszaka); azonban Kasmírot azonnal eladták az Amritsar-i szerződés (1850) alapján a Jammu Dogra-dinasztiájához, és így hercegség lett. 1854-ben Berart annektálták, és két évvel később Oudh államot.