Sok német egység érkezett a Somme-re 1914-ben, és nagy erőfeszítéseket tettek a védekező vonal megerősítésére, különösen a szögesdrót-összefonódásokkal az első lövészárokban, kevesebb csapattal. Vasutak, utak és vízi utak kötötték össze a csatatéret a Ruhr-val, a föld alatti ásatások forrása, elég nagy mindenkinek, kiásott mindenhol. 1916 februárjában, az őszi csata vagy a második Champagne-i csata után
1915-ben egy harmadik védekező pozíciót kezdtek el a Somme-fronton, és majdnem teljes volt, amikor a csata elkezdődött. A német tüzérséget (tűzálló szektorokba) szervezték; minden tisztnek meg kellett ismernie a fronton a saját szakaszát lefedő tüzérségi egységeket, és a tüzérségi egységeknek készen kellett állniuk a menekülő célpontok megtámadására. Egy telefonrendszer, mely a frontvonal mélyén vezetett, összekapcsolta a tüzérséget.