what important event is this text about: A 2014-es japán nagydíj nem indult zökkenőmentesen. Az ország délkeleti partjai felé vészesen közeledett a Phanfun tájfun. Biztonsági okok miatt felmerült a futam kezdésének esetleges előrébb hozatala, ám ebből – részben azért hogy az európai nézőknek kedvezzenek – nem lett semmi, és a mezőny a biztonsági autó felvezetésével ugyan, de az előre meghatározott időpontban rajtolt el. Három kör megtétele után azonban a heves esőzés és a sok vízátfolyás miatt piros zászlóval megszakították a versenyt. Bő húsz perc elteltével a futam újraindult. Hét újabb biztonsági autó mögött eltelt kör után pedig a pilóták végre megkezdhették a versenyzést. A pálya ekkorra már az átmeneti esőgumikkal is teljesen alkalmas volt a versenyzésre. A futam hajrájában azonban elkezdett felerősödni az eső, és a látási viszonyok fokozatosan romlani kezdtek. A sauberes Adrian Sutil a 42. körben elvesztette az uralmát autója felett, és a Dunlop-kanyarban a gumifalnak csapódott. Sutil ugyan sértetlenül megúszta a balesetet, de egy körrel később a Marussiát vezető Jules Bianchi is ugyanott megcsúszott egy vízátfolyáson, majd nagy sebességgel nekicsúszott a Sutil autóját mentő darus kocsinak. Bianchi súlyos fejsérüléseket szenvedett. A versenyt piros zászlóval megszakították, a pilótát pedig a közeli Mie Egyetemi Kórház intenzív osztályára szállították, ahol azonnal megműtötték. Diffúz axonális agysérülést állapítottak meg nála, állapota súlyos, de stabil volt. Egy hónappal később hazaszállították a franciaországi szülővárosába, Nizzába. 285 napig volt kómában, majd szervezete 2015. július 17-én feladta a küzdelmet. A Ferrari pilótanevelő programjának első tagja volt, kivételes tehetségnek mutatkozott, többen úgy vélték nagy jövő elé nézhetett volna, ha a sors nem ragadja el őt idő előtt. 20 év után, az 1994-es San Marinó-i nagydíj óta, ez volt az első futam, ahol egy pilóta Forma–1-es versenyhétvégén szenvedett halálos balesetet.
1994-es San Marinó-i nagydíj