Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Átmenet: Az ecet a civilizáció korai szakaszában ismert volt, mint a sör és a bor levegővel való érintkezésének természetes eredménye, mivel az ecetsavat termelő baktériumok világszerte jelen vannak. Az ecetsav használata az alkímia területén az i.e. III. században kezdődött, amikor a görög filozófus Theophrastus leírta, hogy az ecet hogyan hatott a fémekre, hogy művészileg hasznos pigmenteket állítson elő, beleértve a fehér ólomot (ólomkarbonátot) és a verdigris-t, a réz sóinak zöld keverékét, beleértve a réz (II) acetátot. Az ókori rómaiak savanyú bort főztek, hogy egy nagyon édes szirupot készítsenek, amit sapa-nak hívtak. Az ólomporokban előállított sapa gazdag volt ólom-acetátban, egy olyan édes anyagban, amelyet ólomcukornak vagy Szaturnusz cukorának is neveznek, ami hozzájárult a római arisztokrácia ólommérgezéséhez. A 16. században a német alkímus Andreas Libavius leírta az aceton előállítását az ólom-acetát száraz desztillációjából, keton dekarboxilációval. A víz jelenléte az ecetben olyan mély hatást gyakorol az ecetsav tulajdonságaira, hogy évszázadokon át a vegyészek azt hitték, hogy a jéges ecetsav és az ecetben található sav két különböző anyag. Pierre Adet francia vegyész bizonyította, hogy azonosak.  Kérdés: Mi a sör és/vagy a bor által a levegőnek kitett közös terméke?
Eszőlő