Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  A Parlament meghatározhatja a Képviselőház tagjainak számát, de az Alkotmány előírja, hogy ez a szám "a lehető legközelebb, a szenátorok számának kétszerese" legyen; ezt a követelményt általában "nexus rendelkezésnek" nevezik. Így a Parlament jelenleg 150 tagból áll. Minden államnak lakossága alapján osztják ki a helyeket; azonban minden eredeti államnak, méretétől függetlenül, legalább öt hely garantált. Az Alkotmány nem garantálja a területek képviseletét. A Parlament 1922-ben adott helyet az Északi Területnek, 1948-ban pedig az Ausztrál Fővárosi Területnek; ezek a területi képviselők azonban 1968-ig csak korlátozott szavazati joggal rendelkeztek. A szövetségi választókerületek határait újraírják vagy újraelosztják, amikor egy állam vagy terület helyének számát kiigazítják, ha a választókerületek általában nem egyeznek a népesség méretével, vagy ha hét év telt el a legutóbbi újraelosztás óta. 1901 és 1949 között a Ház 74 vagy 75 tagból állt (a Szenátusban 36 volt). 1949 és 1984 között 121 és 127 képviselője volt (a szenátusnak 60 tagja volt 1975-ig, amikor 64-re emelkedett). 1977-ben a Legfelsőbb Bíróság elrendelte, hogy a ház méretét 127-ről 124-re csökkentsék, hogy megfeleljenek a nexus rendelkezésnek. 1984-ben mind a Szenátus, mind a Ház bővült; azóta a Ház 148 és 150 tag között van (a Szenátus 76).  Kérdés: Melyik dokumentum nem garantálja, hogy a területek képviseletet kapnak?
Az Alkotmány