Írj folytatást erre a bekezdésre - A várost először 1275-ben említik a történelmi dokumentumok. 1325-ben kapta meg a városi okiratot. Abban az időben Chęciny fontos városi központ volt, ahol 1331 májusában Lengyelország királya, I. Ladislaus (lengyelül: "Władysław Łokietek") összehívta a kis- és nagy-lengyel nemességet, hogy megvitassák a közelgő háborút a német lovagokkal. 1465-ben Chęciny egy nagy tűzben megégett, ugyanez történt újra 1507-ben. A 16. században Chęciny a bányászat és a kereskedelem helyi központja volt, márványa híres volt Lengyel Királyságban és a Lengyel-Litván Köztársaságban. A protestáns reformáció központja is volt. A Zebrzydowski-felkelés során Chęciny részben elpusztult, de a valódi pusztítás a svéd invázió idején következett be
1655 <unk> 1660. 1657. április 1-jén a várost teljesen lerombolták II. György Rakoczi transzilvániak. 1660-ban mindössze 48 ház volt, 1655-ben 341-ből. 1764-ben Chęciny-t a kis-Lengyelország északi részének jogi központjává nevezték ki, Radom, Chęciny és Opoczno megyékre. 1795-ben a várost az Osztrák Birodalom annektálta, és a következő évben a megye székhelye Kielce-be költözött.