Az 1850-es évek elejére New York eléggé megnőtt méretére és kiemelkedő szerepére, hogy a város úgy döntött, hogy olyan nagy kiállítást rendez, mint amilyet London 1851-ben megrendezett. Az ilyen korai kiállítások a későbbi világkiállítások előfutárai voltak. Az összes nemzet iparának kiállítása
Westervelt polgármester hivatali idején, 1853. július 14-én nyitották meg, a város kevésbé fejlett részén. A negyvenedik és a negyvenkettedik utcák határolták a vásár négy hektáros területét a Croton elosztó víztározótól közvetlenül nyugatra, a mai Bryant Parkban. A New York-i Kristálypalotában, amelyet Karl Gildemeister tervezett, négyezer kiállító bemutatta a nemzet ipari áruit, fogyasztási javait és műalkotásait. Westervelt volt a kiállítás elnöke, amely New York egyik első nagy turisztikai fellendülését indította el; sok szállodát építettek a látogatók beáramlásának kezelésére. Több mint egymillió ember látogatta meg a Kristálypalotában megrendezett kiállítást, amely 1854. november 1-jén zárult (a kiállítás népszerűsége ellenére a kiállítás szponzorai 300 ezer dollárt vesztettek a vállalkozásból). A szerkezet a vásár után is fennmaradt, és különböző célokra bérelték, mielőtt 1858. október 5-én tűz pusztította el.