Írj folytatást erre a bekezdésre - A szabványosítás folyamata a középkorban kezdődött, különösen a Dijonban (Brüsszelben 1477-ben) található burgundiai herceg udvar befolyása alatt. Ebben az időben a Flandria és Brabant nyelvjárásai voltak a legbefolyásosabbak. A szabványosítási folyamat a 16. században sokkal erősebbé vált, főként az antwerpeni városi brabánt nyelvjáráson alapulva. 1585-ben Antwerpen elesett.
a spanyol hadsereghez: sokan Hollandiába menekültek, befolyásolva a tartomány városi nyelvjárásait. A brabant nyelv, más fő holland nyelvjárásokhoz képest, nagy hatással volt a standard holland nyelv fejlődésére. Ez azért volt, mert Brabant volt a domináns régió Hollandiában, amikor a holland nyelv szabványosítása megkezdődött a 16. században. Az első nagy formációja a hagyományos holland nyelvnek Antwerpenben is történt, ahol egy brabant nyelvjárást beszélnek. Az ebben az időben kifejlesztett alapértelmezett nyelvnek ezért főleg Brabant befolyásai voltak. A 16. századi brabants nyelvjárás meglehetősen közel áll a köznyelvi hollandhoz. A hagyományos holland nyelv elsősorban a brabant nyelvtől, majd később a 16. század utáni néhány holland nyelvjárástól alakult ki. A 16. század óta a standard holland nyelv nem sokat változott. 1637-ben újabb fontos lépést tettek az egységes nyelv felé, amikor megjelent az első jelentős holland Bibliafordítás, a Statenvertaling, amelyet az Egyesült Tartományok minden részén élő emberek értettek. Többféle nyelvjárás elemeit használta, de a beszélt forma elsősorban a Hollandia tartomány városi nyelvjárásain alapult. Egy nyelvtani mondás szerint tehát "A holland nyelv Flandriában született, Brabantban nőtt fel, és Hollandiában érett el". Ezzel egyidejűleg a felső német térségben szabványosítási folyamat zajlott le. Végül a holland politikai határtól keletre eső összes régió egyetlen német "Hochsprache"-t fogadna el, ami a 19. század óta megszakította a dialektuskontinuumot.