A náci Németország idején (1933-1945) a város közelében a Stutthof koncentrációs tábor három altáborát találták meg: "Elbing", "Elbing (Org. Todt)", és "Elbing (Schinau)". Ezeket bezárták, és Elbing német lakosainak nagy része menekülni kényszerült, amikor a Szovjet Vörös Hadsereg a II. világháború végére közeledett a városhoz (lásd
Kelet-Poroszország kiürítése). 1945. január 23-tól ostrom alatt állva a város infrastruktúrájának körülbelül 65% -át elpusztították, beleértve a történelmi városközpont nagy részét is. A várost a Szovjet Vörös Hadsereg elfoglalta 1945. február 9-e és 10-e között. Az ostrom első napjaiban a lakosság nagy része, mintegy 100.000 ember, elmenekült. A háború vége után, 1945 tavaszán az Elbing városával együtt a lengyelországi résszé vált a Potsdami Konferencia eredményeként, és a területet lengyelek telepítették le, miután a fennmaradó németeket vagy átvitték, vagy Németországba menekültek. 1945. november 1-jén 16.838 német maradt a városban.