Összefoglalja a cikket:  Károly herceget gyakran találjuk a dolgozószobájában késő éjszaka, amikor leveleket ír a minisztereknek, a köztisztviselőknek és más kiemelkedő személyiségeknek. Sokáig azután, hogy a szolgák <unk> és felesége <unk> visszavonultak az ágyukba a Clarence House-ban, Charles herceg gyakran megtalálható az irodájában, egy égő lámpával az asztalon, miközben fekete tintával karcol. A legtermékenyebb időszakában szenvedélyes szavait évente 1000 levélben küldte minisztereknek, köztisztviselőknek és más kiemelkedő közszereplőknek. A rendszeres címzettek számára ez a levelezés a "fekete pók" jegyzőkönyvek néven ismert, amelyek már több mint három évtizede a kormány tagjai íróasztalán kopognak. Egy aláhúzott mondat itt, egy felkiáltójel ott és hangsúlyos megjegyzések a peremeken mindenhol. Ez volt a herceg módja, hogy kezelje a nap kérdéseit olyan régóta, hogy senki a személyzetében nem emlékszik arra az időre, amikor nem készítette ezeket a gyakran szívből jövő leveleket az éjszaka közepén. Alkotmányos kötelességének tartja, hogy kimondja a véleményét a számára fontos témákról. Valójában, minél közelebb kerül a trónhoz, annál inkább önfejűvé válik. Nyíltan elismeri, hogy ő egy "szokásos beavatkozó és beavatkozó". Csak a múlt héten tett egy ritka nyilvános védelmet a beavatkozások során egy látogatás Washingtonban. Arra a kérdésre, hogy miért <unk> még mindig olyan fontos<unk> a környezetvédelmi kérdések számára, azt válaszolta: <unk> Nos, akkor a másik irányba fordítom a dolgot. Azt hiszem, meglepődnél, ha nem törődnék a dolgokkal. Egyesek szerint ezek a királyi beavatkozások veszélyesen részrehajlóvá és politikaivá váltak - ezt a vádat Károly tagadja. Magánban azt állítja, hogy mivel már olyan régóta él és olyan sok különböző emberrel találkozik, sok ügyben saját tapasztalatai gyakran nagyobbak, mint a velük foglalkozó miniszteré. Valóban, van egy érv, hogy elkerülte volna a vitát a 27 levél miatt, amit Whitehall hét részlegének írt hat hónapos időszakban...
Károly herceg gyakran ír minisztereknek, köztisztviselőknek és közszereplőknek. A legtermékenyebb időszakában, Charles évi 1000 levelet írt. A rendszeres címzettek számára ezek a levelek a "fekete pók" emlékeztetők néven ismertek. A korábban kiszivárgott levelek azonban egy pillanatnyi képet mutatnak a politikai nézeteiről.