Az új köztársasági támogatók és a baloldali és a jobboldali keményvonalas ellenfelek között azonban háborúközi időszakban harc folyt. Olaszország, mint az Entente szövetségese, néhány háború utáni területi nyereséget ért el; az olasz nacionalisták azonban dühösek voltak, hogy az Egyesült Királyság és Franciaország által tett ígéretek, hogy biztosítsák az olasz belépését a háborúba, nem teljesültek a békemegállapodásban. 1922-1925-ben a Benito Mussolini által vezetett fasiszta mozgalom hatalmat fogott el Olaszországban egy nacionalista, totalitárius és osztálytársadalmi együttműködéssel, amely eltörölte a képviseleti demokráciát, elnyomta a szocialista, baloldali és liberális erőket, és agresszív külföldi terjeszkedési politikát folytatott, amelynek célja egy független világhatalom megszerzése volt. A németek azonban 1935 elején megkezdték a háborús területi összecsapást, amely lehetővé tette, hogy a németek visszafoglalják az olasz belföldi hatalmat, és a németek
Németország és Japán