Írj folytatást erre a bekezdésre - Steege 1946. január 5-én házasodott össze Joan Tait-tal; volt egy fia és egy lánya. Februárban kinevezték a RAAF műveleti igazgatójává. 1946 decemberében lemondott a RAAF-ról, és a következő hónapban járőrtisztként csatlakozott az Új-Guineai Közigazgatáshoz. A Koreai Háború kitörésekor, 1950 júniusában szárnyparancsnokként csatlakozott a Légierőhöz. A következő hónapban William Bridgeford tábornok malajzi küldetését kísérte.
- Igen. Steege 1950 szeptemberében átvette a parancsnokságot az RAAF Schofields állomásán, Új-Dél-Walesben, és a következő év elején kezdett el egy repülőgép-képző tanfolyamot az RAAF Williamtown állomásán. 1951. augusztus 16-án Kimpo-ba küldték Dél-Koreába a 77. század parancsnokaként, nem sokkal azután, hogy a P-51 Mustang dugattyús hajtóműves vadászgépekből Gloster Meteor vadászgépek lettek. Az egyik első lépése az Egyesült Államok ötödik légierővel folytatott megbeszélések után az volt, hogy az ausztrál egységet kivonja az akkori légi-légi harci szerepéből, és korlátozza a "MiG Alley" műveleteit. Két találkozás a 77. század és a kínai MiG-15-ek között meggyőzte Steege-t, hogy az egyenes szárnyú Meteorokat a szárnyú MiG-ek legyőzték. Döntése ellentmondást okozott, mivel egyes ENSZ parancsnokok úgy vélték, hogy a megfelelő képzés és taktika lehetővé tette volna a Meteor számára, hogy versenyképes maradjon harcosként, míg az ausztrál pilóták számára a szerepváltás a tekintély elvesztésével járt. Azonban Steege-t a légierő vezérkarának főnöke, George Jones légbíró támogatta, és a századot elsősorban kísérő szolgálatra és helyi légvédelemre helyezték el. A morál szenvedett, és csak Steege távozása után, december 26-án találták meg a Meteors számára a megfelelő támadó szerepet, nevezetesen a szárazföldi támadást.