Írj folytatást erre a bekezdésre - A törvény elfogadását egyhangúlag támogatták a nem hivatalos indiai tagok a helyettes törvényhozási tanácsban, és szükségesnek tartották, hogy megvédjék a brit Indiát a felforgató nacionalista erőszaktól. A törvényt először az 1915-es kudarcot vallott Ghadar összeesküvés után az Első Lahore összeesküvés tárgyalása során alkalmazták, és kulcsfontosságú szerepet játszott a Ghadr mozgalom elpusztításában Punjabban és az "Anushilan Samiti" Bengáliában. Azonban a széles körben elterjedt és megkülönböztetés nélküli használata a valódi politikai diskurzus elfojtásában mélyen népszerűtlenvé tette, és egyre inkább megvetették Indiában. Az I. világháború után a Rowlatt-törvény formájában a törvény kiterjesztését egyhangúan ellenezték a helyettes tanács nem hivatalos indiai tagjai. Politikai elégedetlenség és nacionalista agitáció lángpontjává vált, ami a Rowlatt Satyagraha-ban csúcsosodott ki. A törvényt a II. világháború idején az 1939-es India Védelmi Törvényként újraindították. A független India számos módosított formában megtartotta a törvényt, amelyeket a kihirdetett nemzeti szükséghelyzetekben használtak, beleértve a kínai-indiai háborút, a bangladesi válságot.
Az 1975-ös vészhelyzet és az azt követő Punjab-felkelés.