Írj folytatást erre a bekezdésre - Nicolau Bukarestben született 1889-ben. A Szent Szavái Gimnázium diákjaként összebarátkozott Constantin Titel Petrescuval és Mihail Cruceanuval, akik később szocialista militánsokká váltak. Középiskolai végzettségét követően ügyvédnek tanult, a helyi egyetemen diplomát szerzett, Párizsban doktori fokozatot szerzett, majd a bukaresti ügyvédi kamarába került. Első kapcsolatai a román szocialista mozgalommal, amely akkor még zűrzavarban volt, a bukaresti Szocialista Diákok Tanulmányozó Körének tagságán keresztül jöttek 1908 és 1909 között. Röviddel azután, hogy elkezdett írni a "România Muncitoare" -nek, a fő szocialista sajtónak. Az egyik első figyelemre méltó hozzájárulása az olaszországi levelezés volt, amely bírálta a helyi szocialista párt reformista álláspontját. 1911-ben a "România Muncitoare" megjelentette Nicolau anti-militarista kiáltványát "A toborzóknak". Emlékeztetve a hadsereg hozzájárulására az 1907-es parasztfelkelés elfojtásában
, a füzet arra szólította fel az újonnan felvetteket, hogy válasszanak egy másik utat, és tagadják meg, hogy támogassák a munkavállalók és a parasztok követeléseire vonatkozó kormányzati elnyomást. Ennek eredményeként 1912 májusában tárgyalás elé állították az Ilfov megyei bíróság előtt, ahol megerősítette a kiáltványban kifejezett gondolatokat. A szocialista társa, Mihail Gh. Bujor, Toma Dragu és Titel Petrescu, és a szocialista szimpatizáns Constantin Mille, Nicolau végül felmentette az esküdtszék. 1912 júniusában Constantin Dobrogeanu Gherea-val, Ecaterina Arbore-val és másokkal együtt képviselte a Bukaresti Szocialista Klubot a Romániai Szociáldemokrata Párt (PSDR) ötödik kongresszusán, és tagja lett a párt kiadói bizottságának. Annak érdekében, hogy elkerülje a hatóságok zaklatását, Nicolau úgy döntött, hogy elhagyja Romániát Párizsba, ahol folytatja jogi tanulmányait a Sorbonnában, és csatlakozik a Munkás Internacionálé francia szekciójához.