A Finn Nagyhercegség végében a irodalom nagyrészt románc és dráma volt, mint például Johannes Linnankoski (1869<unk>1913) "A vérvörös virág dalát" (1905) című regénye, de aztán Finnország 1917-ben függetlenséget szerzett, és hamarosan egy
polgárháború tört ki. Más polgárháborúkhoz hasonlóan sokszor ábrázolták a irodalomban, mint például Frans Eemil Sillanpää (1888<unk>1964) "" (1919) című regényében. Sillanpää az 1930-as évek finn irodalmának erős vezetője volt, és ő volt az első finn Nobel-díjas. A témát Väinö Linna (1920-1992) vette fel, aki már a "Tudatlan katona" (1954) című regényének köszönhetően rendkívül sikeres volt. Ebben és más esetekben a finn környezet és mentalitás különlegessége jelentősen akadályozta a nemzetközi hírnév elnyerését.