Írj egy folytatást erre a bekezdésre - 1808-ban Napóleon Marcognet-et a Birodalom bárója címével kitüntette. 1809-ben Ney hadtestével volt Spanyolország északnyugati részén, harcolva a félsziget-háborúban. Miután sikertelenül megpróbálta elfojtani a felkelést Galíciában, Ney júniusban elhagyta a tartományt. Ősszel Ney szabadságra ment, és Jean Gabriel Marchand maradt a parancsnokságban. Amikor a spanyol hadsereg Don Lorenzo, Del Parque hercege irányítása alatt Tamamesnél elfoglalta a pozícióját, Marchand 14 000 katonával és 14 ágyúval sietett a támadásra. Del Parque 20.000 gyalogos, 1500 lovas és 18 ágyúval a város déli partján állt össze. A Tamames-i csatában
1809. október 18-án a francia parancsnok Antoine Louis Popon de Maucune-t küldte a spanyol baloldal megtámadására, míg a 25. könnyű gyalogsági ezred a spanyol jobbat rögzítette. Amikor a két erő összefogja Del Parque csapatát, Marcognet hat zászlóaljával átsétálnak az ellenség központján. Maucune hat zászlóaljának eleinte jó volt a haladása, de aztán megálltak. Ebben a pillanatban Marcognet támadása előre ugrott, és hamarosan 12 ágyú ütötte le. Egy meredek lejtőn a francia oszlopokat a spanyolok fegyveres fegyverei átfésülték, és összezavarodtak. Amikor a spanyolok ellenséges támadást indítottak, Marcognet serege visszavonult a hegyről, ami Marchandot arra késztette, hogy előhozza a tartalékait, és leállítsa a csatát. A francia áldozatok száma 1400 volt, a spanyolok csak 700.