Írj folytatást erre a bekezdésre - Az 1940 április-június eseményei felborították a tengeri és légi erő egyensúlyát, amikor a németek meghódították Dániát
, Norvégia, Hollandia, Belgium és Franciaország. Ezeknek az országoknak a megszállása lehetővé tette a "Luftwaffe" és a "Kriegsmarine" számára, hogy az atlanti part menti francia kikötőkről működjenek, több száz mérfölddel közelebb az atlanti hajózási útvonalakhoz. A német közepes bombázók a legnyugatibb és legészakibb partok brit kikötőit is elérhették. A németek által élvezett előny lehetővé tette számukra, hogy sokkal hatékonyabban megakadályozzák a kereskedőhajókat, amelyek élelmiszereket és hadianyagokat szállítottak Nagy-Britanniába, ami potenciálisan éheztethette Nagy-Britanniát. Míg a kereskedelmi hajózás szenvedett a veszteségektől, a parti parancsnokság hatástalan volt a német légi és tengeri támadások ellen. De a parancsnokság nem tudta megvédeni az angol-csatorna konvojokat, és 1940 júliusáig kénytelen volt lemondani a műveletekről. A RAF vadászparancsnokságnak adták a feladatot, hogy ellenséggel szállítson légi támadást és védelmet. Az I. világháború utáni figyelmeztető jelek, hogy a tengeralattjárók ismét komoly fenyegetéssé válhatnak, azt jelentették, hogy a repülőgépek a legjobb ellenszere a műveleteiknek. Mivel ezt a tényt nem értették meg teljesen, a parti parancsnokság 1943-ig a "Cinderella szolgálat" lett.