Összefoglalja a cikket:  1971-ben egy fizikus konceptualizálta az elektronikus áramkörökben lévő negyedik alapvető elem létezését, azon három mellett, amelyek már akkoriban használatban voltak. Leon Chua volt a neve, és a szimmetria miatt úgy hitte, hogy egy extra komponens egy nap elkészíthető, hogy csatlakozzon az ellenálláshoz, a kondenzátorhoz és az induktorhoz. Memristornak nevezte, a memória és az ellenállás szavakból. A mérnöki képességeinknek 37 évbe telt, hogy felzárkózzanak az ötlethez: az első memristort a Hewlett Packard építette 2008-ban. És manapság sok kutató úgy véli, hogy forradalmasíthatja a számítástechnikát. Egyszerűen fogalmazva, a memristor jelentheti az elektronika végét, ahogy ismerjük, és egy új korszak kezdetét, az úgynevezett "ionics". A tranzisztor, amelyet 1947-ben fejlesztettek ki, a számítógépes chipek fő összetevője. Az elektronok áramlásával működik, míg a memristor az elektronokat ionokkal vagy elektromos töltésű atomokkal párosítja. Egy tranzisztorban, ha az elektronok áramlása megszakad, mondjuk az áramszünet miatt, minden információ elveszik. De egy memristor meg tudja emlékezni a töltés mennyiségére, ami átfolyott rajta, és mint egy memóriakártyánál, megtartja az adatokat még akkor is, ha kikapcsolják az áramot. Ez megteremtheti az utat olyan számítógépek számára, amelyek azonnal bekapcsolódnak és kikapcsolódnak, mint egy villanykörte, és soha nem veszítenek adatokat: a RAM, vagy memória nem törlődik meg, amikor a gépet kikapcsolják, anélkül, hogy bármit is meg kellene menteni a merevlemezekre, mint a jelenlegi technológiával. De a memristoroknak van egy másik alapvető különbségük a tranzisztorokkal szemben: ki tudnak lépni a bináris kód határain. Kezdetben a technológiát elsősorban olyan szupergyors memóriachipek létrehozására fogják használni, amelyek több adatot tartalmaznak és kevesebb energiát fogyasztanak. Ez már önmagában is sokkal erősebbé tenné a hagyományos számítógépeket, de a memristor is átveheti a feldolgozást. Jennifer Rupp az ETH Zürichben elektro-kémiai anyagok professzora, és az IBM-mel dolgozik egy memristor alapú gép megépítésén. A memristorokat, rámutat...
A memristor egy új típusú elektromos alkatrész, ami forradalmasíthatja az elektronikát. Először az 1970-es években fogalmazták meg, jóval azelőtt, hogy építhetett volna. Az ETH kutatói az IBM-mel együtt dolgoznak a memristorok fejlesztésén a jövő számítástechnikai eszközeihez. A memristor alapú chipeknek nem kell szilikon, így láthatnánk számítógépeket ablakokban, textíliákban, vagy akár kávécsészékben.