A népmozgalmak, amelyek az "enosis"-t (a különálló görög lakott területek egy nagyobb görög államba történő beépítését) követelik, Kréta (1912), az Ión-szigetek (1864) és a Dodekanész (1947) csatlakozását eredményezték. A ciprusi politikában a ciprusi brit uralom idején is jellemző volt az "enosis" felhívása. A háborúk közötti zavaros években néhány görög nacionalista úgy tekintett az ortodox keresztény albánokra, arómákra és bolgárokra, mint olyan közösségekre, amelyeket a görög nemzetbe lehetne asszimilálni. A görög irredentizmus, a "Megali Idea" visszaesést szenvedett a görög-török háborúban (1919<unk>1922) és a görög népirtás
- Igen. Azóta a görög-török kapcsolatokat a görög és a török nacionalizmus közötti feszültség jellemzi, amely a ciprusi török invázióval (1974) csúcspontja volt.