A "Isaac's Storm" I. részében, a "Galveston: Egy abszurd csalódás" fejezetben Erik Larson leírja a két vihart, amelyek Indianola-t pusztították, és e viharok jelentőségét Galveston számára, ami a
A Galvestoni vihar 1900-ban. Megjegyzi: "Először úgy tűnt, hogy Galveston vezető emberei megértik az Indianola viharok jelentőségét. Bárki, aki megnézte a térképet, látta, hogy Galveston még sebezhetőbb a pusztításnak, mint Indianola. Nem volt akadályos szigete, hogy megvédje, nem volt puffer szárazföldi préria. A város szembe nézett a Perzsa-öböllel". Továbbá megjegyzi: "Hat héttel a második Indianola-vihar után egy harminc vezető Galvestoni lakosból álló csoport, akik a Progresszív Egyesületnek nevezték magukat, találkozott, és elhatározták, hogy építenek egy tengerfalat", és "a város "Evening Tribune-ja" támogatta a tervet". Bár "az állam végül felhatalmazást adott egy kötvényre, hogy kifizesse a munkát" - mondta E. M. Hartwick, a város mérnöke -, "ez néhány hónappal az árvíz után történt, és addigra már az volt a hozzáállás, hogy "Ó, soha nem lesz még egy - és nem építettek".