Az egyik legtapasztaltabb és legjobban felszerelt lengyel hadosztályként a 1919 és 1920-as lengyel-bolsevik háború legjelentősebb csataiban harcolt. Ezek között volt a Wilno felszabadítási művelet és a Daugavpilsban, Lettországban a Dyneburgi csata (Rydz-Śmigły harmadik hadseregének részeként és személyes parancsnoksága alatt, bár a tényleges parancsnoki tiszt Michał Karaszewicz-Tokarzewski volt). Az 1920 tavaszi kijevi offenzíva idején a hadosztály a "műveleti csoport" magját képezte, és részt vett a Jitomír csatában (április 25-én), elfoglalva maga Kijev városát (május 7-én). A lengyel visszavonulás után az egység részt vett a nehéz visszavonulási csatákban, és védte a lengyel erők visszavonulását. Több összecsapás után az 1. lovassági hadsereggel a hadosztály szakadt meg és elérte a Wieprz folyó területét, ahonnan a varsói csata során megkezdte az ellentámadást (lásd Dęblin és Mińsk Mazowiecki csata). A lengyel offenzíva második napján, augusztus 16-án a hadosztálynak sikerült a bolsevik Mozyr csoportot 56 kilométeres kényszermarsszal körülzárnia. Ezután a Stefan Dąb-Biernacki által vezetett hadosztály a második hadsereghez csatlakozott, és részt vett a háború második legnagyobb csatájában, a Nemén folyó csatájában.
- Igen. A csata során az egység a "Wilno Csoport" magját képezte, és részt vett a bolsevik erők Grodno városában összpontosító sikeres kivágó manőverében.