A Vichy-kormány, Philippe Pétain marsall és Pierre Laval vezetésével, aktívan együttműködött az európai zsidók kiirtásában. Részt vett a Porajmosban is, a roma nép kiirtásában, és más "nemkívánatosak" kiirtásában. A Vichy Franciaországban koncentrációs táborokat nyitott, ahol zsidókat, cigányokat, homoszexuálisokat, politikai ellenfeleket stb. fogva tartottak. René Bousquet irányítása alatt a francia rendőrség 76 000 zsidó deportálását segített a kiirtási táborokba. 1995-ben Jacques Chirac elnök hivatalosan is elismerte a francia állam felelősségét a zsidók deportálása miatt a háború alatt, különösen a több mint 13 000 áldozatért a Vel' d'Hiv Roundupban.
1942. júliusában, amikor Laval saját akaratából (és a megszálló német hatóságok kérése nélkül) úgy döntött, hogy deportálja a gyerekeket a szüleikkel együtt. A deportált zsidók közül csak 2500 élte túl a háborút. Az 1944-es Marseille-i csata egy másik olyan esemény volt, amelynek során a francia rendőrség segített a Gestapo-nak egy hatalmas rajtaütésben, amely magában foglalta a városi átalakítási tervet, amely magában foglalta a népszerű Régi kikötő egész környékének megsemmisítését. Az 1980-as években néhány kollaboránst emberségellenes bűncselekményekért ítéltek el (Paul Touvier stb.), míg Maurice Papont, aki a háború után Párizs rendőrségének prefektusává vált (egy olyan funkció, amelyben az 1961-es párizsi mészárlás során illusztrálta magát), 1998-ban elítélték emberségellenes bűncselekményekért. Valéry Giscard d'Estaing elnök korában költségvetési miniszter volt. Más együttműködők, mint például Emile Dewoitine, fontos funkciókat tudtak betölteni a háború után (Dewoitine-t végül az Aérospatiale, a Concorde repülőgépet létrehozó cég vezetőjének nevezték ki). 2008-ban Franciaországban továbbra is nagyon erősek az állami együttműködésre vonatkozó viták.