Írj folytatást erre a bekezdésre - A zavargások alatt korábban ismeretlen függetlenség- és annektáló csoportok, mint például a Dél-Mongólia Emberi Jogi Információs Központja (SMHRIC) lettek a külföldi média forrásai a feszültségek megerősítetlen állításainak, ami arra késztette Kínát, hogy kritizálja a tengerentúli csoportokat, akik szerintük "próbálják feljátszani ezt az incidenset rejtett indítékokkal". A nyugati sajtó első jelentései "etnikai zavargásoknak" nevezték a tüntetéseket, és a 2008-as tibeti zavargásokhoz és a 2009. júliusi Ürümqi zavargásokhoz hasonlították őket.
, de az SMHRIC igazgatója azt mondta, hogy a tüntetések a pásztorok jogi jogaira összpontosítottak, és hogy "nem említettek nagyobb autonómiát vagy függetlenséget". A Kommunista Párt Global Times vezércikkében kritizálták az SMHRIC-et, mint "a helyi helyzethez kevés kapcsolatot", és kritizálták a külföldi médiát, amiért az etnikai politikát olvassák a tüntetésekbe, mondván, hogy "a tüntetésekben nem volt erőszak a különböző etnikai csoportok között".