Írj folytatást erre a bekezdésre - Mivel a büntetés figyelembe vette az előzetes letartóztatásban eltöltött időt, 1940-ben szabadon kellett engedni, de ehelyett "védelmi őrizetbe" vették, és a következő két évet Sachsenhausen koncentrációs táborban töltötte. A Sachsenhausenben már volt egy kommunista aktivista mag a foglyok között, akik képesek voltak (titokban) egy másik politikai lelki társat fogadni. Németországban a háborús halálesetek a munkaerőt megölték, a koncentrációs táborokban a mindennapi élet irányítását a táborőrök egyre inkább megbízható foglyokra ruházták át; a "barátok" döntései azt jelentették, hogy Selbmann a tábor téglagyártási üzemének járműjavító műhelyében dolgozott, ahol - mint később emlékezett vissza - a munka "nem volt nehéz vagy különösen veszélyes". 1942 novemberében azonban a Flossenbürg-i koncentrációs táborba került, amely munkaerőt szállított a helyi kőbányákba, amelyek a hegyekben helyezkedtek el a határhoz közeli hegyekben, akkoriban a Sudetenland néven ismert. Selbmann saját emlékezete szerint a Flossenbürgbe való átvitel tizennyolc foglyot érintett, akiket az előző hónapban elszigeteltségbe helyeztek politikai tevékenységeik miatt. Ezt a lépést a Reichsführer Heinrich Himmler parancsára hajtották végre: büntetésnek számított "az [szaksenhauseni] táborban [kommunista] cellák építéséért, forradalmi munka megszervezéséért és a politikai foglyok kiváltságos kezeléséért". A háború utolsó hetekénél
A Flossenburgi táborot bezárták, és Selbmannot újra átvitték, ezúttal Dachauba, München északi külvárosába. 1945 áprilisának végén, amikor a hatóságok a megszálló seregek érkezése előtt igyekeztek megtisztítani a koncentrációs táborok foglyaitól, elküldték az egyik hírhedt halálos menetre. Sikerült megszöknie, és visszatért Leipzigbe.