Írj folytatást erre a bekezdésre - Az első Chindit expedíció után, a rendszeres erők által kapott kiképzésnek és a Chindit példának és az új hadosztályos taktikának köszönhetően a tizennegyedik hadsereg rendszeres egységei elkezdték felmérni mind a dzsungelt, mind az ellenséget. Amikor a japánok 1943-ban indították meg Arakan támadásukat, beszivárogtak a szövetséges vonalakba, hogy hátulról támadják meg a 7. indiai gyalogos hadosztályt, és meghódították a hadosztály főhadiszállását. A korábbi esetekhez képest, amikor ez történt, a szövetséges erők szilárdan álltak a támadás ellen, és az ellátmányokat ejtőernyővel dobták rájuk. A február 5. és február 23. közötti Admin Box csatában a japánok nem tudtak áttörni a doboz erősen védett kerületén. A japánok átálltak a támadásba a központi frontra, de ismét a britek visszaesettek az Imphal védekező mezőjébe, és a Kohima redüt
- Igen. Az Imphal körüli védekező pozíciókba visszahúzódva a vezető brit csapatok a japán erők által megszakított visszavonulást találták, de a korábbiakhoz képest úgy viselkedtek, hogy ha a japánok mögöttük vannak, akkor ugyanolyan el vannak vágva, mint a britek. Az Imphalhoz vezető utak mentén a harc helyzetének térképei olyanok voltak, mint egy szelet márványtorta, mivel mindkét fél a dzsungelt használta, hogy kiborítsák egymást. A britek egy másik jelentős változása az volt, hogy a légi támogatást mind támadó fegyverként használták a tüzérség helyettesítésére, mind logisztikai eszközként az emberek és a felszerelések szállítására. Például az 5. indiai gyalogos hadosztályt közvetlenül a most már csendesebb Arakan fronton szállították a központi frontra, és néhány nap múlva már akcióba kezdtek. A hadjárat végére mind a Kohima, mind az Imphal megszabadult, és a japánok teljes visszavonulásban voltak.