Írj folytatást erre a bekezdésre - A lengyel lakosságot nagyjából visszahozták a katolicizmusba a 17. század első felében, de a protestáns-ellenes támadások folytatódtak. Leggyakrabban írásos katolikus propaganda füzetek formájában és az egyház szigorú cenzúrája alatt tartották az eltérő nézeteket. Az egyetlen nyilvánvaló példa egy vallási kisebbség elleni aktív üldözésre a lengyel testvérek kiűzése volt, akik a svéd özönvíz idején
Charles Gustav királyt támogatta. Az 1658-as sejm az úgynevezett áriánusokat száműzésre ítélte, hacsak nem térnek át a katolicizmusra. Ennek eredményeképpen több száz család (kb. ötezer ember) elhagyta a Nemzetközösséget 1660-ban, míg mások halálbüntetéssel és elkobzással fenyegetve megjátszották a megtérésüket, csak hogy további törvényes üldözésnek vetjék alá magukat. A Lengyel Testvérek a társadalom legvilágosabb szegmensei közé tartoztak, és száműzetésük erős káros hatással volt az ország szellemi fejlődésére. A többi protestáns felekezetet legalább formálisan az 1573-as varsói konföderáció szabályai védték. Számos sziléziai protestáns lépett be a Nemzetközösségbe, hogy elkerülje a szentséges római birodalom újbóli katolicizálását a 1648-as westfál béke után. Hamarosan azonban további korlátozások következtek.