Bár a "Catenaccio" még mindig az olasz labdarúgókkal való történelmi kapcsolatának köszönhetően az olasz nemzeti csapatokkal és olasz klubcsapatokkal társul, valójában elég ritkán használják a Serie A és az olasz nemzeti csapatok a kortárs labdarúgásban, akik ehelyett jelenleg inkább kiegyensúlyozott taktikát és formációkat alkalmaznak, többnyire a 5<unk>3<unk>2 vagy 3<unk>5<unk>2 rendszert használva. Például Cesare Prandelli menedzser alatt az olasz labdarúgó-válogatott is kezdetben a 3<unk>5<unk>2 formációt használta, amelyet a Juventus menedzsere, Antonio Conte népszerűsített az előző Serie A szezonban.
A bajnokságban elért sikereit követően; bár Prandelli labdázó csapást használt, támadó szárnysegédeket is használt, és támadóbb megközelítést alkalmazott Olaszországgal. Az UEFA Euro 2012 C csoportjának első két mérkőzésében a rendszer két 1<unk>1 döntést eredményezett Spanyolország és Horvátország ellen. Ezt követően stílusos támadó birtoklási alapú rendszerre váltott, a "standard" 4<unk>4<unk>2 gyémánt formációt használva a kiütés szakaszában; a váltás hatékonynak bizonyult, mivel a csapat eljutott a döntőbe, ahol 4<unk>0-os vereséget szenvedett egy hasonlóan támadó gondolkodású spanyol oldal ellen, akik birtoklási alapú stratégiát használtak, az átadáson alapuló "tiki-taka" néven. Rob Smyth a "The Guardian" kritikus volt a spanyolok ütő nélküli formációja és a "tiki-taka" sajátos márkája az UEFA Euro 2012-ben, azonban úgy vélte, hogy a játék támadó aspektusára való hangsúly hiánya kevesebb gólhoz vezetett, és hogy a csapat látszólag végtelen átadása és a labda birtoklásával való elfoglaltság valójában unalmas volt, "Tiki-takanaccio" -nak nevezte, ami a védekező "catenaccio" taktikai rendszerre utal, annak ellenére, hogy a "tiki-taka" ironikus eredetű volt a támadó gondolkodású holland "totális" labdarúgási stratégiából.