A második schleswig-háború készítette elő a következő német egyesítési háborúkat (az osztrák-porosz háború és a francia-porosz háború), amelyek nem eredményeztek más nagyhatalmak beavatkozását, és amelyek jelentős változásokat okoztak Európa térképén. Ezek a háborúk és az olasz egyesítés háborúit a résztvevők között fejezték be a nem részt vevő hatalmak jóváhagyása nélkül kongresszusokon vagy konferenciákon, hogy megőrizzék a hatalmi egyensúlyt. Az említett időszakban számos többoldalú konferenciát tartottak, elsősorban a
Az 1867-es londoni konferencia, amely megelőzte a háborút a luxemburgi válság miatt - a koncert együttműködő természete és a stabilitásra összpontosítása jelentősen csökkent a konfliktus idején.