A katonai szolgálat és a romló biztonsági helyzet Macedóniában olyan személyeket érintett, mint Niyazi, akik úgy érezték, hogy a helyi muszlimok helyzetét kevesen ismerik, és mint más népek a régióban is tapasztalták a gerilla tevékenység miatt elkövetett támadásokat. A régióban a nagyhatalmak nyomása alatt végrehajtott reformok befolyásolták őt az Ilinden-felkelés után.
1903-ban. Niyazi úgy gondolta, hogy az európai hatalmak az oszmán keresztényeket az állam elleni felkelésekre kényszerítették, hogy legyőzzék a birodalmat, és meg akarták akadályozni az oroszok és az osztrákok propagandájának fejlődését Macedóniában. Úgy érezte, hogy az oszmánokat a Nyugaton negatívan tekintették, és a nagyhatalmak nem törődtek Macedónia többségi muszlim lakosságával, mivel meg akarták osztani a birodalmat. Niyazi és munkatársai inkább megőrizték a birodalmat a soknemzetiségű és sokvallású lakossággal, és elítélték a reakciós muszlimok keresztények elleni támadásait, de korlátozott ismeretük volt az oszmán politikáról.