Az I. világháború idején Tartakoweret bevetették az osztrák-magyar hadseregbe, ahol különféle álláshelyeken szolgált. Az orosz frontra ment a bécsi gyalogos ház-fegyverzettel. A háború után Franciaországba emigrált, és Párizsban telepedett le. Bár Tartakower nem beszélt lengyelül, miután Lengyelország 1918-ban visszanyerte függetlenségét, elfogadta a lengyel állampolgárságot, és az ország egyik legkiemelkedőbb tiszteletbeli nagykövete lett. A lengyel sakkcsapat kapitánya és edzője volt hat nemzetközi versenyen, Lengyelország aranyérmet nyert a hamburgi olimpián.
1930-ban.