A következő mondatot töltse ki: Olaszországban tartósan tartó sztrájkok miatt a Ferrari csak két autót (Ferrari P3s) engedhette meg magának, hogy részt vegyen a versenyen.
1966 Le Mans 24 órás versenyén a szokásos három prototípus helyett. A későbbi események és azok következményei bizonytalanságot és zavart keltettek, és azóta eltelt évtizedekben számos különböző magyarázatot adtak. A Ferrari akkoriban elmagyarázta, hogy a Le Mans-i szabályok szerint 1966-ban minden autóban csak két sofőr volt engedélyezve. Surtees nem szerepelt a pilótacsapatban, az egyik Ferrari-t Mike Parkes és Ludovico Scarfiotti vezette, a másikat pedig Jean Guichet és Lorenzo Bandini. Amikor Surtees megkérdezte a Ferrari csapatvezetőjét, Eugenio Dragoni-t, hogy miért nem vehet részt a versenyen, Dragoni azt mondta Surteesnek, hogy nem érezte teljesen alkalmasnak, hogy 24 órás hosszútávon versenyezzen, mert 1965 végén sérült meg. De maga Surtees egy kicsit másképp írja le a dolgokat. Emlékszik, amikor bejelentették a párosításokat, Scarfiotti mellett kellett vezetnie. Mint a két gyorsabb pilóta, Surtees azzal érvelt, hogy neki kell elvégezni az első szakaszt, és "megpróbálja megtörni" a Ford ellenzékét azzal, hogy "a kezdetektől egyenesen" vezet. Dragoni elutasította Surtees kérését, és ragaszkodott ahhoz, hogy Scarfiotti induljon, állítólag azért, hogy tetsszen a Fiat elnöke, Gianni Agnelli, Scarfiotti nagybátyja, aki nézőként jelen volt. Mindenesetre a döntés és az Enzo Ferrari támogatásának hiánya mélyen felzaklatta Surtees-t, és azonnal kilépett a csapatból. Ez a döntés valószínűleg mind a Ferrarit, mind a Surtees-t megfizette a Forma-1-es bajnokságért 1966-ban. A Ferrari Brabham-Repco után lett második a konstruktőrök bajnokságában, a Surtees pedig Jack Brabham után lett második a pilóták bajnokságában. Surtees befejezte a szezont a Cooper-Maserati csapatának vezetésével, és megnyerte a szezon utolsó versenyét.