Írj folytatást erre a bekezdésre - Inauri 1946-ig folytatta szolgálatát lovasdivízió parancsnokaként. 1948-ban végzett a Voroshilov Általános Katonai Akadémián, és a németországi szovjet megszállási erők részeként átvette a 18. gépesített hadosztály parancsnokságát. 1951-ben a 9. Lövészdivízió parancsnoka volt, majd 1953 februárjában a Kárpát-katonai kerület 3. Hegyi Lövészosztagának parancsnokságát vette át. 1954-ben Inauri lett a grúz KGB főnöke, ezt a posztot 1986-ig megtartotta. 1957-ben előléptették hadnagy-vezérnek. Az uralkodása egybeesett egy sor felfordulással, beleértve az 1956-os felkelést is.
, és a szovjetellenes csoportok felemelkedése Grúziában, amelyre Inauri képes volt erőteljesen reagálni, nagyrészt a KGB-n belüli szigorú fegyelem miatt, és egy nagy kémhálózat miatt, amelyen keresztül Inauri ügynökei beszivárogtak a disszidens csoportokba és még a grúz ortodox egyházba is. Fontos szerepet játszott a Nikita Hruscsov elleni palotacsínyben 1964. októberében, amikor a szovjet vezetőt a Pitsundában lévő datchájából a moszkvai Központi Bizottság elnökségének különleges ülésére kísérte, ahol Hruscsovot meg kellett volna buktatni. 1967-ben Inauri ezredes-generál rangjára emelték, 1985-ben pedig a Szovjetunió Hőse címet kapta, röviddel a nyugdíjba vonulása előtt. 1984 és 1989 között a Szovjetunió Legfelsőbb Szovjetének tagja volt.