Töltse ki a következő mondatot: A brit győzelmek Burma felett 1826-ban megteremtik a színpadot egy évszázadnak, amelyben Thaiföld katonai történelmét az európai gyarmatosítás veszélye uralja. Kezdetben azonban a sziámi aggodalom továbbra is a hagyományos riválisok, Burma és Vietnamra összpontosított. Sziám 1826-ban közbelépett Nagy-Britannia támogatására Burma ellen, de a csekély teljesítménye Chao Anouvong Korat meglepetéses támadását ihlette. Mo úrnő ellenállása kulturális hősnővé tette, és Bodindecha tábornok győzelme két évvel később a thai katonai történelem egyik fő alakjává tette. A sikeres kampányát a
A sziámi-vietnami háború (1841-1845) megerősítette a sziámi hatalmat Kambodzsa felett. 1849-ben a burmai hatalom gyengülése lázadást indított a burmaiak által ellenőrzött Kengtung és Chiang Hung Shan államai között. Chiang Hung többször is kereste a sziámi támogatást, és végül Sziám válaszolt az 1852-es erők kezdeti küldésével. Mindkét hadseregnek nehézségei voltak az északi hegyvidéken, és 1855-ig tartott, mielőtt a sziámiak végre elérik Kengtungot, bár nagy nehézségekkel és a sziámi erőforrások kimerülésével végül visszavonultak. Ezek a háborúk továbbra is a hagyományos módban vívódtak, a háborús elefántok a mezőn a könnyű tüzérséget szállították az időszakban, gyakran döntő tényező a csatában. Eközben Kína látható katonai gyengeségei az első és második ópiumháborúban Nagy-Britanniával és később Franciaországgal az 1830-as és az 1860-as évek között arra ösztönözték Sziámot, hogy elutasítsa a kínai felsőbbséget az 1850-es években. Siam azonban maga is katonai és kereskedelmi nyomás alatt állt az európai hatalmaktól, és ahogy III. Rama király állítólag 1851-ben a halálos ágyán mondta: "Nem lesz több háború Burmával és Vietnámmal. Csak a Nyugattal leszünk".