A görögök 1913-ban kezdték használni, az albán állam létrehozását követően a balkáni háborúk után, és az utóbbiba való beépítésével, amelyet sok görög földrajzilag, történelmileg, kulturálislag és etnológiás szempontból az ókor óta az Epirus görög régiójához kötött területnek tekintett. 1914 tavaszán az északi Epirusz Autonóm Köztársaságát kihirdették a terület etnikai görögjei, és az albán kormány elismerte, bár rövid életűnek bizonyult, mivel Albánia az I. világháború kezdetével összeomlott. Görögország 1914 és 1916 között tartotta a területet, és 1916 márciusában sikertelenül megpróbálta annektálni. 1917-ben a görög erőket Olaszország elűzte a térségből, és átvette Albánia nagy részét. Az 1919-es párizsi békekonferencia a területet Görögországnak ítélte oda, azonban a terület 1921 novemberében az albán ellenőrzés alá került, miután Görögország vereséget szenvedett a görög-török háborúban. A háborúk közötti időszakban a feszültség magas maradt az albániai görög kisebbséget körülvevő oktatási kérdések miatt. Követés
1940-ben Olaszország Albánia területéről Görögországot támadta meg, és a sikeres görög ellentámadás után a görög hadsereg rövid ideig hat hónapig tartotta fenn Észak-Epirust, amíg a németek 1941-ben Görögországot meg nem támadták.