Ebben az időben a katolikus és protestáns missziók jól toleráltak a nemesek között, leginkább Szöulban és környékén. Az Animus és a konzervatívabb elemek, a Pungyang Jo klán üldözése elvette a papok és a követők életét, akiket koreai mártíroknak neveztek, hogy megakadályozzák a felső osztály tagságát. A parasztokat továbbra is vonzotta a keresztény egyenlőség, bár főként a városi és külvárosi területeken. A Choe Je-u (최제우, <unk>濟愚, 1824<unk>64) vallási tanításai vitathatatlanul nagyobb befolyással voltak, amelyeket "Donghak"-nak neveztek, ami szó szerint "Kelet-tanulást" jelent, és a vallás különösen népszerűvé vált a vidéki területeken. A kirekesztés (a külföldi hatásoktól), a nacionalizmus, a megváltás és a társadalmi tudatosság témái zenélésre kerültek, lehetővé téve az írástudatlan gazdák számára, hogy könnyebben megértsék és elfogadják őket. Sok más koreaiakhoz hasonlóan Choe-t is aggasztotta a kereszténység behatolása és Peking angol-francia megszállása a második ópiumháború idején.
- Igen. Úgy vélte, hogy a legjobb módja annak, hogy ellensúlyozza a külföldi befolyást Koreában, ha demokratikus és emberi jogi reformokat vezet be belül. A nacionalizmus és a társadalmi reformok a parasztgerillák szívében játszottak szerepet, és a donghak egész Koreában elterjedt. A haladó forradalmárok összehangolt struktúrába szervezték a parasztokat. 1863-ban letartóztatták a Jinju-felkelést követően, amelyet Yu Kye-chun vezetett, Choe-t azzal vádolták, hogy "eltévesztette az embereket és megosztottságot vetett a társadalomban". Choe-t 1864-ben kivégezték, sok követőjét a hegyekbe rejtőzködtetve.