Az új köztársasági támogatók és a baloldali keményvonalas ellenfelek között azonban háborúközi időszakban harc folyt. Olaszország, mint az Entente szövetségese, néhány háború utáni területi nyereséget ért el; az olasz nacionalisták azonban dühösek voltak, hogy az Egyesült Királyság és Franciaország által az olasz háborúba való belépés biztosítására tett ígéretek nem teljesültek a békemegállapodásban. 1922-1925-ben a Benito Mussolini által vezetett fasiszta mozgalom hatalmat fogott el Olaszországban egy nacionalista, totalitárius és osztálygyakorló mozgalommal, amely eltörölte a képviseleti demokráciát, elnyomta a szocialista, baloldali és liberális erőket, és folytatott egy agresszív külföldi terjeszkedési politikát, amelynek célja volt egy független világhatalom megszerzése. A német kormány azonban 1935 elején megkezdte az olaszországgal való kölcsönös segítségnyújtást, amely lehetővé tette, hogy Olaszország visszafoglalja a német hatalmat. Az Egyesült Birodalom megtagadta az olaszságot,
Franciaország