Az első nemzeti versenyeket Angliában, Kanadában, az Egyesült Államokban és Ausztriában tartották az 1930-as években. Az első nemzetközi jégtáncverseny különleges eseményként zajlott le az 1950-es londoni világbajnokságon. A brit jégtánc csapatok uralták a sportot az 1950-es és 1960-as években, majd a szovjet csapatok az 1990-es évekig. A jégtáncot hivatalosan hozzáadták a
1952-ben a világbajnokságon; 1976-ban olimpiai sportág lett. Az 1980-as és 1990-es években a jégtáncosok, edzőik és koreográfusok megpróbálták eltávolítani a jégtáncot a báltermi eredetétől a színházi előadások felé. Az ISU visszaszorította a jégtánc szabályainak és meghatározásainak szigorításával, hogy hangsúlyozza a ballroom tánccal való kapcsolatát. Az 1990-es évek végén és a 2000-es évek elején a jégtánc elvesztette integritását, mint sport egy sor bírói botrány után, ami a többi műkorcsolyázási tudományágat is érintette. Felhívások érkeztek, hogy egy évre felfüggesszék a sportot, hogy megbirkózzanak a vitával, ami úgy tűnt, hogy a leginkább Észak-Amerikából érkező jégtánc csapatokat érintette. Az észak-amerikai csapatok a 2000-es évek elején kezdték uralni a sportot.