Írj folytatást erre a bekezdésre - 1951 márciusában az iráni parlament (Majlis) megszavazta az Anglo-Iráni Olaj Társaság (AIOC) és annak részvényeinek államosítását egy olyan törvényjavaslat elfogadásával, amelyet Mohammad Mosaddegh erősen támogatta, akit a következő áprilisban a parlament nagy többségével miniszterelnökre választottak. A vitát a Nemzetközi Bírósághoz fordították, de a Mossadegh elutasította a 50/50-es nyereségmegosztási megállapodást, az államosítás elismerésével. A britek és az iráni kormány közötti közvetlen tárgyalások megszűntek, és 1951 folyamán a britek fokozták a nyomást az iráni kormányra, és megvizsgálták a puccs lehetőségét ellene. Az Egyesült Államok elnöke, Harry S. Truman vonakodott beleegyezni, és sokkal nagyobb prioritást adott a koreai háborúnak. Churchill hatalomra való visszatérésével és Eisenhower elnökségével a Moszadegh-kormány aláásásának politikáját vezették be. Mindkét fél elfogadhatatlan javaslatokat terjesztett elő, mindkét fél úgy gondolta, hogy az idő a maga oldalán áll. A tárgyalások megszakadtak, és ahogy a blokád politikai és gazdasági költségei nőttek Iránban, a puccs tervei
a hadsereg és a pro-brit frakciók a Majlis-ban.