A "Marmarica" hadosztályt 1939 októberében mozgósították. 1940. június 10-én Bardia-ba került. 1940. június 14-től július 23-ig a Saqīfat az Za<unk>farānah hegyein lévő Capuzzo erőd támadására szolgált. 1940. szeptember 9-én a Marmarica hadosztály Egyiptomba érkezett, hogy részt vegyen az olasz invázióban. A "Marmarica" célja a Sidi Barrani felé haladó jobb (belső) szárny védelme volt. (Kompasz művelet). 1940. szeptember 13-án a hadosztály átlépte a Halfaya-átkelőt, és hamarosan megkapták a parancsot, hogy álljanak meg és készüljenek a védelemre. A Compass hadművelet, amely 1940. november 18-án kezdődött, levágták a hadosztályt a tengelyerők többségétől. A Marmarica-i csata 1940 december 11-én kezdődött, a hadosztály a Sollum déli részén lévő Sidi Omarban volt. A harcok első napján nyilvánvalóvá vált, hogy a "Marmarica" pozíciók fenntarthatatlanok voltak, ezért a visszavonulást a Bardia-Abyār ar Rujm erődbe - Zawiyat al Manestir - Bi<unk>r al Ghirrīdīyah-ba tették. A "Marmarica" 1940. december 16-án az új védelmi pozíciókba telepedett. 1941. január 3-án a britek újraindították a támadást, ami
Bardia csata. Ahogy a szövetséges erők előrehaladták, több nagy olasz egységet is körülvettek, elvágták az ellátástól, és legyőztek. Kemény harcok után egyik állomás a másik után megadta magát. Az ausztrálok január 5-én elfoglalták Bardia-t, 36 000 foglyot és 462 fegyvert vettek el, 130 halott és 326 sebesült veszteséggel. Bármikor az olaszok úgy döntöttek, hogy harcolnak, a harc kegyetlen volt. Egy ausztrál történész később azt írta, hogy "néhány helyen a védelemük a leghatékonyabb volt, és gyakran rendkívül bátor". De az olasz egységek többsége harc nélkül adta meg magát, moráljukat leépítette az éhség, a szomjúság, a tetvek és a diszenteria.