A kínai buddhizmus eközben nagy pusztulást szenvedett a keresztény ihletésű
A Taiping-felkelés (1850-64), de a köztársasági időszakban (1912-49) szerény újjáéledést tapasztalt. A kulcsszemélyiség Taixu (T<unk>ai-hsü, 1899-1947), aki a kínai buddhizmus modern humánista buddhizmusának trendjéhez kapcsolódik. A kommunista kulturális forradalom (1966-1976) minden buddhista kolostor bezárását és a buddhista intézmények széles körű pusztulását eredményezte. 1977 óta azonban a kommunista kormányzat politikájában általános változás történt, és a buddhista tevékenység, mind a szerzetesek, mind a laikusok tevékenysége ismét megújult.