Az első publikált munkája a "Gazeta Transilvaniei"-ben jelent meg 1915-ben, amit a következő évben a "Revista Teologică"-ban megjelent cikkek követtek. A román régi királyság 1916 augusztusi első világháborúba való belépését követően ő és számos más fiatal erdélyi értelmiségi, köztük Oțetea, átlépte a határt Romániába. Ezt követően Colan beiratkozott a Bukaresti Egyetem irodalmi karára. Amikor a fővárost, Bukarestet kiürítették a
Bukaresti csata után Románba ment Moldávia-ba, ahol középiskolásokat tanított. Ezután egy ukrán faluban, Jelisavetgrád közelében kötött ki, ahol más transzilváni menekültekkel együtt, köztük Ion Agârbiceanuval, egy templomi kórust szervezett, amely románul válaszolta a papok szláv nyelvén.