A különleges látnivalók közé tartozott a világ egyetlen teljes Vanwall autógyűjteménye, a McLaren Formula 1 autóinak majdnem teljes gyűjteménye a csapat megalakulásától a 2000-es évek elejéig, valamint a Williams és a BRM autóinak kiterjedt gyűjteménye (beleértve mind a hírhedt BRM V16-os gépeket, mind a H16-os BRM P83-at). A gyűjteményben négy különböző négykerék-meghajtású Formula-1-es autó is volt, köztük egy nem versenyzett Cosworth autó. Egy másik sztár kiállítás volt a Lotus 18, amellyel Stirling Moss megnyerte az 1961-es Monaco Nagydíjat, Jim Clark világbajnoki győztes Lotus 25-ével együtt. Figyelemre méltó volt azonban a Ferrari járművek egyértelmű hiánya, összesen 3, de ennek ellenére kiváló példák. Az első egy Ferrari 312, amelyet Chris Amon vezetett, a második egy 312B, és a harmadik egy Ferrari F2000 (az a bizonyos alváz, amelyet a győzelemhez vezetett a 2000-es kanadai nagydíjon, Michael Schumacher egyik kilenc győzelme a Ferrari-val megnyert első bajnoki sorozatában), fordítva, a létesítmény a Jordan 191-et tartalmazta, amelyben 1991-ben debütált a Forma-1-ben. Az 1998-as Jordan 198, a legsikeresebb a Jordan történelmében, (a futómű, amit Damon Hill vezetett a győzelemhez egy 1×2-esben csapattársa Ralf Schumacherrel a
1998-as belga nagydíj Spa Francorchamps-ban) is szerepelt. Egy másik érdekes kiállítás az Auto Union volt, amelyet a háború előtti tervek alapján építettek a gyár szövetséges bombázásai által a második világháború alatt okozott pusztulását követően. Wheatcroft kiegészítette a versenyautók gyűjteményét néhány további figyelemre méltó autóval, beleértve Ettore Bugatti személyes Bugatti Royale-jának másolatát is.