A náci Németország és az európai háború utolsó heteiben
, sok polgári, kormányzati tisztviselő és katonai személyzet egész Németországban öngyilkosságot követett el. Az olyan magas rangú náci tisztviselők mellett, mint Adolf Hitler, Joseph Goebbels, Heinrich Himmler, Philipp Bouhler és Martin Bormann, sokan mások is úgy döntöttek, hogy "Selbstmord" (németül "önölködés", szó szerint "Öngyilkosság") helyett elfogadják Németország vereségét. A motiváló tényezők közé tartozott a szövetségesek és különösen a Vörös Hadsereg által elkövetett megtorlás és atrocitások félelme, a náci propaganda, amely az öngyilkosságot a vereségnél jobbnak dicsőítette, és Adolf Hitler öngyilkosságát követően a kétségbeesés. Például 1945 májusában akár 1000 ember ölte meg magát a Vörös Hadsereg Demmin német városba való belépése előtt és után, ami erőszak, fosztogatás és kivégzések hullámát eredményezte a Vörös Hadsereg katonái által. Csak Berlinben több mint 7000 öngyilkosság történt 1945-ben.