Az alkotmányos formális eljárásokat alig egy évig folytatták, mielőtt az orosz hadseregek megállították őket a konzervatív lengyel nemességgel szövetségben a
1792-es lengyel-orosz háború, az alkotmány védelmére irányuló háború néven is ismert. A Törökország és Oroszország, valamint Svédország és Oroszország közötti háborúk véget értek, Katalin császárnő dühös volt a dokumentum elfogadása miatt, amely szerint fenyegette az orosz befolyást Lengyelországban. Oroszország "de facto" protektorátumnak tekintette Lengyelországot. "A lehető legrosszabb hír érkezett Varsóból: a lengyel király szinte szuverén lett" - így reagált az egyik vezető orosz külpolitikai szerző, Alexander Bezborodko, amikor megtudta az új alkotmányt. Lengyelországi szomszédok a lengyel reformátorok kapcsolatát a forradalmi francia Nemzetgyűléssel forradalmi összeesküvés bizonyítékaként és az abszolút monarchia fenyegetettségeként tekintették. A porosz államférfi, Ewald von Hertzberg kifejezte az európai konzervatívok félelmeit: "A lengyelek a "coup de grâce"-t adták a porosz monarchiának egy alkotmány megszavazásával", kifejtve, hogy egy erős Commonwealt valószínűleg vissza fogja követelni azokat a földeket, amelyeket Poroszország az első felosztás során szerzett.