Marquis Grissom és David Justice a Braves csapatának tagjai voltak, akik az 1997-es szezonban a legmagasabb fizetésűek voltak. Grissom (éves fizetése 4,8 millió dollár) és Justice (6 millió dollár) cserébe Lofton (4,75 millió dollár) és Alan Embree (206 ezer dollár) cserébe került az indiánokhoz. "Ez egy óriási méretű üzlet két nagyon, nagyon jó franchise-ért. Franchise típusú játékosokról beszélünk" - mondta Hart. Lofton számára, akit "az indiánok 1990-es évekbeli újjáéledésének középpontjaként" tartanak számon, ez volt a visszatérése a Nemzeti Ligába. "A kereskedelem még sokáig a fejemben marad, de ez baseball. Majdnem mindenkivel megtörténik. Minden nap játszani fogok. Mostantól minden a Braves" - mondta Lofton. Április 19-én a Braves 13<unk>3 volt, és Lofton ütőmérséklete (.453 ütőmérséklet) elnyerte a Braves új csapattársainak kedvét. "Ha továbbra is 400-at üt, akkor tökéletesen be fog illeszkedni", mondta Chipper Jones. A szezonban Lofton 0,333 ütő átlaga és 27 ellopott bázis volt a csapat csúcspontja (az ellopott bázis összege akkoriban karrierbeli legalacsonyabb volt). 20-szor rabolt el, az MLB-ben ez a legtöbb. Atlanta megnyerte az NL East divíziót az MLB legjobb 101:61 rekordjával. 1997-ben a Braves három mérkőzésen nullaval győzte le a Houston Astrost a National League Division Series (NLDS) bajnokságában. A 1997-es National League bajnoki sorozatban
(NLCS), a Braves a Florida Marlins ellen négy mérkőzés kettő ellen (a Marlins később legyőzte a Cleveland Indians-t a World Series-ben). Az NLCS-ben Lofton 0,185-ös ütőértéket ért el, és egyike volt a három Braves ütőnek, akik hét strikeoutot regisztráltak a sorozatban. Lofton számára, aki a szezon végén szabad ügynök lett, ez volt az egyetlen szezonja a Braves-szal.