Írj folytatást erre a bekezdésre - 1920-ban és 1921-ben Oroszországban számos parasztfelkelés volt a kormány ellen, amelyet a helyiek a rekvizíció ellenállása váltott ki, de ezeket elnyomták. A legjelentősebb volt a Tambov-felkelés.
, amit a Vörös Hadsereg állított le. Herbert Hoover, az Egyesült Államok elnöke az éhínség áldozatainak segítése érdekében létrehozott egy amerikai segélyszervezetet, hogy elosztsa az élelmet. Lenin gyanakvó volt, és szorosan figyelemmel kísérte. Maga a Kommunista Pártban volt nézeteltérés mind a Demokratikus Centralizmus Csoportától, mind a Munkásellenes Társaságtól, akik mindketten bírálták az orosz államot, mert túl központosított és bürokratikus volt. A munkásellenesek, akiknek kapcsolatai voltak az állam hivatalos szakszervezeteivel, szintén aggodalmukat fejezték ki amiatt, hogy a kormány elvesztette Oroszország munkásosztálya bizalmát. A "szakszervezeti viták" foglalkoztatták a párt nagy részét ebben az időszakban; Trockij felbosszantotta a Munkáselleneseket azzal, hogy javasolta, hogy a szakszervezeteket megszüntessék, mivel feleslegesnek tartotta őket egy "munkásállamban", de Lenin nem értett egyet, és úgy vélte, hogy a legjobb, ha megengedi a további létezésüket, és a bolsevikok többsége végül elfogadta ezt az utóbbi nézetet. A különálló frakciók problémájának kezelésére törekedve, Lenin 1921 februárjában a 10. pártkongresszuson betiltotta a frakciós tevékenységet a pártban, a kitoloncolás büntetésével.