Írj folytatást erre a bekezdésre - 1940. április 9-én a náci Németország megszállta Norvégiát, elfoglalva a norvég part mentén fekvő kikötőket Oslotól Narvikig. A norvég hadsereg fő szárazföldi tüzérségi darabja, amely szembenézett a megszálló erőkkel, az Ehrhardt Model 1901 volt. A két hónapos norvég hadjárat során a norvég hadműveletek szervezeti nehézségek miatt szenvedtek. A nehézségek részben abból fakadtak, hogy a támadás előtti hét hónapos semlegesség alatt nagyon kevés tüzérségi egységet mozgósítottak. A norvég semlegesség védelmére mozgósított egységek főként puskákkal, könnyű és nehéz géppuskákkal voltak felszerelve. A német inváziót követő zűrzavarban és káoszban a legtöbb norvég egység csak improvizált alapon mozgósult, korlátozott ellátmányokkal és kevés idővel, hogy megfelelően megszervezzék magukat, mielőtt a németekkel harcba szállnának. Csak Észak- és Nyugat-Norvégiában volt ideje a egységeknek (a 6. hadosztály Észak-Norvégiában és a 4. brigád Nyugat-Norvégiában) rendes mozgósításra. A norvég hadseregben nem volt külön tankoló fegyver, ezért a 1901-es modelleket a keleti norvégiai harcok idején improvizált tankoló fegyverként használták. A mezői ágyúkat közvetlen tüzelő üzemmódban közelről használták a német páncélosok ellen. A háború kitörésekor mind a 12 Model 1901-es mezői ágyút, amelyeket motoros szállításra alakítottak át, Észak-Norvégiában telepítették, négyet Troms megyében és nyolcat Finnmark keleti részén. Hét ilyen ágyú vett részt a Narvik fronton.
, támogatta a norvég ellenoffenzívát Eduard Dietl Gebirgsjäger-ei ellen.