Töltse ki a következő mondatot: Az oszmán szultán, Suleiman a Csodálatos személyesen indított egy expedíciót 1537-ben, amely számos környező falut elpusztított vagy elfoglalt, de nem sikerült alázni a területet. Az oszmánok úgy találták, hogy kompromisszumot kell kötniük a lakosokkal, és számos kiváltságot adtak nekik: helyi önkormányzatot, fegyvertartási jogot, adómentességet, jogot arra, hogy saját zászlójuk alatt hajózzanak bármely oszmán kikötőbe, és katonai szolgálatot végezzenek háború idején. A kiváltságok ellenére azonban a himarioták a következő konfliktusok során fellázadtak: oszmán-velencei háború (1537-40), oszmán-velencei háború (1570-73),
Moreai háború (1684<unk>99), Oszmán-Velencei háború (1714<unk>18) és az orosz-török háborúk a 18. században. Másrészről az oszmán megtorlás kilakoltotta a területet, és erőszakos iszlamizációkhoz vezetett, amelyek végül a 18. században a terület keresztény lakosságát Himarë városára és hat falura korlátozták. Emellett a himariotokat gyakran megtámadták a Labok, egy közeli albán törzs, faji és vallási alapon. Egy alkalommal, 1577-ben, Himarë törzsfőnökei fegyvert és ellátmányt kértek a pápától, és megígérték, hogy harcolnak az oszmánokkal. Azt is megígérték, hogy vallási hűségüket átadják Rómának, feltéve, hogy megtartják a keleti ortodox liturgikus szokásaikat, "mivel a lakosság többsége görög volt, és nem értette a frank nyelvet". Az európai uralkodóknak írt különféle leveleikben a himarioták azt állították, hogy egykor olyan vezetők uralkodtak rajtuk, mint Nagy Sándor, Epirusi Pirros és Skanderbeg, olyan személyiségek, akikkel a himarioták identitárius történelmi memóriát alakítottak ki. A leggyakrabban idézett személy, akivel a himarótok büszkék a múltjuk során, Skanderbeg.