A Napóleon-háborúk idején a Varsói Hercegség uhlan formációkat állított fel. A francia hadseregben szolgáló lengyel lándzsások közé tartozott a Vízla Légió és a Birodalmi Gárda 1. lengyel könnyű lovas ezredje. A császári gárda lándzsásai lándzsákkal, kardokkal és pisztolyokkal voltak felfegyverkezve. A lengyel expedíciós alakulat lándzsásai, akik a franciák mellett Spanyolországban és Németországban harcoltak, népszerűvé tették a lengyel könnyű lovasság modelljét. A
A Somosierra-i csata, Napóleon azt mondta, hogy egy lengyel lovas egyenlő 10 francia katonával. A chevaux-légers, a francia könnyű lovas egységek a 16. századtól 1815-ig, az Uhlans után alakultak át. Az 1807-es Tilszi-i békét követően az Uhlans néven jelölt lándzsás ezredeket újra bevezették a porosz szolgálatba. Kezdetben csak hárman voltak. A hatodik koalíció háborúja után Uhlan ezredeket hoztak létre a Lützow Szabad Hadtestből, a Schill Szabad Hadtestből, a Brémiai Önkéntesekből és a Hellwig Streifkorpsjából.