Írj folytatást erre a bekezdésre - Khalid ezt követően a nagyrészt keresztény arab törzsek és az Eufrat-völgy iraki szaszániai perzsa helyőrségei ellen indult. Abu Bakr áthelyezte a muszlim seregek parancsnokságára Szíriában, és vezette az embereit egy szokatlan menetelésen a szíriai sivatag hosszú, víz nélküli szakaszán át, növelve a katonai stratégaként szerzett hírnevét. A bizánciak elleni döntő győzelmek eredményeként Ajnadayn (634), Fahl (634), Damaszkusz
(634-635) és Yarmouk (636), a muszlimok Khalid vezetésével meghódították Szíria nagy részét. Később Ömár visszavonta a főparancsnokságtól, számos okból, amelyeket a hagyományos iszlám és a modern források idéznek. Khalid tovább szolgált utódja, Abu Ubayda ibn al-Jarrah főhadnagyként a Homs és Aleppo ostromában és a Qinnasrin-i csata során, mind 637-638-ban, ami együttesen felgyorsította a bizánci császári csapatok visszavonulását Szíriából Heraklius császár vezetésével. Ömár később elbocsátotta Khalidot a Qinnasrin kormányzói posztjáról, és 642-ben meghalt Medina vagy Homsban.