Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  A "többség zsarnokságának" egy gyakran idézett példája az, hogy Adolf Hitler "legitim" demokratikus eljárásokkal került hatalomra. A náci párt nyerte el a legtöbb szavazatot a demokratikus Weimár Köztársaságban 1933-ban. Néhányan ezt a "kisebbségi zsarnokság" példájának tekinthetnék, mivel soha nem kapott többségi szavazatot, de a demokráciákban gyakori, hogy a többség gyakorolja a hatalmat, ezért Hitler felemelkedését nem lehet irrelevánsnak tekinteni. A rezsim által elkövetett nagyszabású emberi jogi jogsértések azonban a demokratikus rendszer eltörlését követően történtek. Továbbá, a Weimari Alkotmány "vészhelyzetben" diktatórikus hatásköröket és az alkotmány lényegének felfüggesztését engedte meg szavazás vagy választás nélkül. A demokrácia támogatói számos védelmet tesznek a "többség zsarnoksága" tekintetében. Az egyik az, hogy egy olyan alkotmány jelenléte, amely sok demokratikus országban védi minden polgár jogait, védőfenntartó szerepet játszik. Általában az ilyen alkotmányok módosításai megkövetelik a választott képviselők túlnyomó többségének egyetértését, vagy megkövetelik, hogy a bíró és az esküdtszék egyetértsen abban, hogy az állam teljesítette a bizonyítékok és az eljárási előírásokat, vagy a képviselők két különböző szavazatát választással vagy néha népszavazással választották el egymástól. Ezeket a követelményeket gyakran kombinálják. A jogalkotó, a végrehajtó és az igazságszolgáltató hatalmak szétválasztása szintén megnehezíti a kis többség számára, hogy akaratát érvényesítse. Ez azt jelenti, hogy a többség továbbra is jogszerűen kényszerítheti a kisebbséget (ami még mindig etikailag megkérdőjelezhető), de az ilyen kisebbség nagyon kicsi lenne, és gyakorlatilag nehezebb nagyobb arányú embereket arra kényszeríteni, hogy egyetértsenek az ilyen cselekvésekhez.  Kérdés: Mit nem ért el Hitler?
többségi szavazat