Melyik fél vesztett a Van Gend en Loos kontra Nederlandse Administratie der Balstingen ügyben? Az előző kérdés alapján írj egy szövegkörnyezetet, amely tartalmazza a választ. Lehet 1 - 20 mondat. A szövegkörnyezet:
Bár általában elfogadott, hogy az uniós jog elsőbbséget élvez, nem minden uniós jogszabály jogosítja a polgárokat arra, hogy követeléseket nyújtsanak be: azaz nem minden uniós jogszabálynak van "közvetlen hatása". A Van Gend en Loos kontra Nederlandse Administratie der Belastingen ügyben hozott ítélet szerint a Szerződések (és az EU-rendeletek) rendelkezései közvetlenül hatályosak, ha (1) világosak és egyértelműek, (2) feltétel nélküliek, és (3) nem kötelezik az uniós vagy a nemzeti hatóságokat további intézkedések meghozatalára a végrehajtásuk érdekében. A Van Gend en Loos nevű postai vállalat azt állította, hogy a jelenlegi EUMSZ 30. cikk megakadályozza a holland vámhatóságokat abban, hogy vámokat számítsanak fel, amikor urea-formaldehid műanyagokat importál Németországból Hollandiába. Egy holland bíróság előzetes döntéshozatalát követően a Bíróság úgy ítélte meg, hogy bár a Szerződések "kifejezetten" nem adnak jogot a polgároknak vagy a vállalatoknak arra, hogy követeléseket nyújtsanak be, mégis megtehetik. Történelmileg a nemzetközi szerződések csak arra engedélyezték az államokat, hogy jogi követeléseket tegyenek a végrehajtásuk érdekében, de az Európai Bíróság kihirdette, hogy "a Közösség a nemzetközi jog új jogi rendjét alkotja". Mivel a 30. cikk egyértelműen, feltétel nélkül és azonnal kimondta, hogy a kereskedelemre nem lehet kvantitatív korlátozásokat alkalmazni, megfelelő indoklás nélkül a Van Gend en Loos visszaszerezhette a vámdíjért kifizetett pénzt. Az uniós rendeletek ebben az értelemben megegyeznek a Szerződés rendelkezéseivel, mivel az EUMSZ 288. cikke szerint "közvetlenül alkalmazandóak minden tagállamban". Ezenkívül a tagállamok kötelesek a rendeleteket saját jogukban nem másolni, hogy elkerüljék a zavarodottságot. Például a Bizottság kontra Olaszország ügyben hozott ítéletben a Bíróság úgy ítélte meg, hogy Olaszország megsértette a Szerződésekben foglalt kötelezettségét, mind azáltal, hogy nem működtetett olyan rendszert, amely a szarvasmarhák levágására a gazdálkodóknak prémiumot fizetett (a tejtermékek túltermelésének csökkentése érdekében), mind pedig azáltal, hogy a szabályokat egy rendeletben több kiegészítéssel ismételte meg. "A rendeletek" - állapította meg a Bíróság - "csak közzétételük révén lépnek hatályba", és végrehajtásuk következtében "veszélybe kerülhet egyidejű és...