Írj folytatást erre a bekezdésre - Amikor Károly Spanyolország trónjára lépett, Spanyolország tengerentúli birtokai az Új Világban a Karib-térségben és a spanyol fővidéken alapultak, és gyorsan csökkenő őslakos népességből, a korona számára kevés értékes erőforrásból és egy ritka spanyol telepes népességből álltak. A helyzet drámaian megváltozott Hernán Cortés expedíciójával, aki az aztékokkal ellenséges városállamokkal és több ezer őslakos mexikói harcossal kötött szövetségekkel meghódította az azték birodalmat
1521-ben. A Reconquista idején Spanyolországban és a Karib-térségben, az első európai településekben Amerikában kialakult mintát követve a hódítók az őslakosokat magántulajdonban lévő "encomiendas"-okba osztották fel, és kizsákmányolták a munkájukat. Közép-Mexikó és később Peru Inka Birodalma hatalmas új őslakos népességet adott Spanyolországnak, hogy kereszténységre térjenek, és a korona alattvalóiként uralkodjanak. Károly 1524-ben megalapította az Indiák Tanácsát, hogy felügyelje Kastilia összes tengerentúli birtokát. Károly 1535-ben helyettes uralkodót nevezett ki Mexikóban, a legfelsőbb királyi tisztségviselővel korlátolták a királyi kormányzást a legfelsőbb udvarban, a "Real Audiencia"-ban, és a kincstári tisztviselőknél. Peru meghódítását követően 1542-ben Károly szintén helytartót nevezett ki. Mindkét tisztviselő az Indiák Tanácsának joghatósága alatt állt. Károly 1542-ben kihirdette az Új Törvényeket, hogy korlátozza a hódító csoport hatalmát, és létrehozza az örökletes arisztokráciát, amely kihívást jelenthet a korona hatalmának.