A XVII. század második felében alapozta meg, hogy Poroszország az európai politika egyik legnagyobb szereplőjévé váljon. A felmerülő brandenburgi-porosz katonai potenciál, amely 1653-ban egy állandó hadsereg bevezetésén alapult, a széles körben ismert győzelmek által szimbolizálódott
Varsó (1656) és Fehrbellin (1675) és a Nagy Szánóhajtás (1678). Brandenburg-Poroszország haditengerészetet és német gyarmatokat alapított a Brandenburgi Aranyparton és Arguinban. Friedrich Wilhelm, akit "a nagy választó" néven ismertek, megnyitotta Brandenburg-Poroszországot a nagyszabású bevándorlás ("Peuplierung") számára, többnyire protestáns menekültekből egész Európából ("Exulanten"), leginkább a hugenót bevándorlás után a Potsdami ediktum. Ferenc Vilmos szintén elkezdte centralizálni Brandenburg-Poroszország adminisztrációját és csökkenteni az ingatlanok befolyását.