Az Egyesült Királyságban az első világháború előtt generációkon át nagyban stabil kétpárti rendszer létezett; hagyományosan csak a tory-k és a whigs, vagy a 19. század közepétől a konzervatív és a liberális pártok tudták jelentős számban képviselni a képviselőket. A függő parlamentek így ritkák voltak, különösen a 19. században. A változás lehetősége akkor merült fel, amikor az 1800 sz. egyesülési törvényt követően számos ír parlamenti képviselő helyet foglalott el a Házban, bár kezdetben ezek a hagyományos sorrendeket követték. Azonban két reformtörvény (1867-ben és 1884-ben) jelentősen kiterjesztette a franchise-t és a választókereteket, és egybeesett az ír politikában bekövetkezett változással. Az 1885-ös általános választások után egyik pártnak sem volt általános többsége. Az ír parlamenti párt tartotta az ír hazai hatalom egyenségi egyensúlyát és megosztotta támogatását.
Tories és Whigs