Írj folytatást erre a bekezdésre - 1943 januárjában, a Casablanca Konferencián, a Szövetségesek megállapodtak abban, hogy feltétel nélküli kapitulációt követelnek a tengelyektől, egy háborús cél, ami Németország fizikai megszállását jelentette a szárazföldi erőkkel. Míg a kontinensbe való behatolásra felépítették az erejüket, a Szövetségesek közvetett stratégiát követtek azzal, hogy Délről támadtak be Európába. Az észak-afrikai csapatainak legyőzése után (a francia észak-afrikai invázió
), Szicíliát és Dél-Olaszországot megtámadták, ami a fasiszta Olaszország vereségéhez vezetett. Churchill különösen a déli stratégiát részesítette előnyben, amelynek célja az volt, hogy támadásba álljon a tengely Európa "puha hasán" Olaszországon, Görögországon és a Balkánon keresztül, az első világháború ideájahoz hasonló stratégiában, hogy "megsemmisítse a támogatásokat". Roosevelt inkább az észak-európai úton folytatott közvetlen támadást támogatta, és a normandiai invázióval 1944 júniusában a szövetségesek erőfeszítéseinek súlya Németország közvetlen meghódítására irányult.