Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Ábra: Al-Karaji további fejlesztéseket tett az al-Fakhri értekezésében, ahol kiterjesztette a módszertant az egész számok és az ismeretlen mennyiségek egész számgyökereihez. Valami, ami közel áll a matematikai indukciós bizonyításhoz, Al-Karaji által írt könyvben jelenik meg 1000 körül, aki a binomiális tétel, Pascal háromszöge és az integrált kocka összegének bizonyítására használta. F. Woepcke, a matematika történészének szerint Al-Karaji volt "az első, aki bevezette az algebrai számítás elméletét". A 10. században Abul Wafa lefordította Diophantus műveit arabul. Ibn al-Haytham volt az első matematikus, aki a negyedik hatalmak összegének képletét származtatta, olyan módszerrel, amely könnyen általánosítható bármely integrált hatalom összegének általános képletének meghatározásához. Integrációt végzett, hogy megtalálja a paraboloid térfogatát, és képes volt általánosítani az eredményét a polinómák integráljai számára a negyedik fokig. Így közel került ahhoz, hogy általános képletet találjon a polinómák integráljaihoz, de nem foglalkozott a negyedik foknál magasabb polinómákkal. A 11. század végén Omar Khayyam írt a Euclid-beli nehézségekről szóló vitákat, egy könyvet arról, amit Euclid elemeinek hibáiként észlelt, különösen a párhuzamos postulatumról. Ő volt az első, aki megtalálta az általános geometriai megoldást a köbméretű egyenletekre. A 13. században Nasir al-Din Tusi (Nasireddin) előrelépéseket tett a gömb alakú trigonometriában. Érdekességeket is írt Euclid párhuzamos postulatumáról. A 15. században Ghiyath al-Kashi kiszámította a π értékét a 16. tizedesjegyre. Kashi-nak volt egy algoritmusa az n-edik gyökerek kiszámításához, ami a több évszázaddal később Ruffini és Horner által megadott módszerek speciális esete volt.  Kérdés: mikor íródott a könyv?
1000-ben