Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  A spontán Raman-szétszórás jellemzően nagyon gyenge, és ennek következtében a Raman-spektroszkópia fő nehézsége a gyenge inelasztikusan szétszórott fény és az intenzív Rayleigh szétszórott lézerfény elválasztása. Történelmileg a Raman spektrométerek holografikus rácsokat és több diszperziós szakaszt használtak a lézer elutasításának magas fokának elérése érdekében. A múltban a fotomultiplikátorok voltak a választott detektorok a diszperzív Raman beállításokhoz, ami hosszú megszerzési időket eredményezett. A modern műszerek azonban szinte mindenhol beépített vagy szélszűrőket alkalmaznak a lézerelutasításhoz, és spektrográfokat, akár axiális transzmisziós (AT), Czerny<unk>Turner (CT) monokromátor, vagy FT (Fourier-transzformációra épülő spektroszkópia) és CCD detektorok.  Kérdés: Milyen negatív eredményt eredményezett a fotomultiplikátorok detektorként való használata a diszperzív Raman beállításokban?
hosszú beszerzési idő