1789-ben Lefebvre őrmester volt a Gardes Françaises-ban. A feloszlatás után a Nemzeti Gárdába vonult, ahol a királyi családot egy dühös tömegtől védve kapott sebeket, majd csatlakozott a forradalomhoz. 1793-ban brigádnagy lett, és részt vett a Fleurus-i csatában (1794. június 24.). Louis Lazare Hoche tábornok halála után a Sambre-et-Meuse hadsereget irányította (1797. szeptember). Ezután 1799 márciusában Jourdan parancsnoksága alatt a Duna Hadsereg élcsapatát irányította, bár a hadjárat első hetében ringworm miatt alkalmatlan volt, és Dominique Vandamme ideiglenesen helyettesítette. Később megsérült a
Az Ostrach-i csata, ahol az előretörők viselték a korai harcok súlyát. 1799 novemberében Lefebvre a párizsi csapatok parancsnoka lett, és beleegyezett, hogy támogatja Napóleon Bonaparte "államváltását". 1800-ban Bonaparte szenátorrá nevezte ki.