Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  A feladat részeként elkezdte az ásványokat a fizikai jellemzőik szerint osztályozni, nem pedig a kémiai összetételük szerint, ahogy azt hagyományosan tették. Ez a fizikai tulajdonságokra helyezett hangsúly ellentétben állt az uralkodó kémiai szisztematikával. Mindazonáltal mind Theophrastus, mind Plinius idősebb összehasonlította az ősi világban ismert ásványok, köztük a gyémánt és a kvarc relatív keménységét. Tudták, hogy a gyémánt megkarcolhatja a kvarcot, így megmutatták, hogy keményebb. Ez lett a Mohs által kifejlesztett keménység skála alapja. A legkeményebb ásványt, a gyémántot 10-es értékkel értékelték, míg a lágyabb ásványokat, mint például a talkot, 1 (egység) értékkel értékelték. A többi ásványi anyagnak közbenső értékeket adtak, attól függően, hogy képesek-e egy másik ásványi anyagot a mérlegben megragadni. Így a gipsznek 2-es értéket adtak, mert megkarcolja a talk kristályokat, a kalcitnak pedig 3-as értéket, mert megkarcolja a gipszt. Az ásványokat jelenleg kémiai jellemzőik szerint is osztályozzák, de a fizikai tulajdonságok még mindig hasznosak a terepi vizsgálatokban.  Kérdés: Teofrastusz és Plinius idősebb milyen jellemzőkkel osztályozta a ásványokat?
fizikai jellemzői