Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  A polimorfikus kód volt az első technika, ami komoly veszélyt jelentett a vírusolvasókra. A rendszeres titkosított vírusokhoz hasonlóan a polimorfikus vírus is saját titkosított másolatával fertőzi meg a fájlokat, amelyet egy dekódoló modul dekódol. A polimorf vírusok esetében azonban ez a dekódolási modul is módosul minden egyes fertőzésnél. Egy jól megírt polimorf vírusnak tehát nincsenek olyan részei, amelyek azonosak maradnának a fertőzések között, ami nagyon nehéz a közvetlen kimutatást a "aláírások" segítségével. Antivírus szoftverek képesek felismerni a vírusokat egy emulátor segítségével, vagy a titkosított vírus test statisztikai mintázatának elemzésével. A polimorfikus kód létrehozásához a vírusnak valamilyen polimorfikus motorral (más néven "mutáló motor" vagy "mutációs motor") kell rendelkeznie a titkosított testében. A polimorfikus kódok technikai részleteit lásd az ilyen motorok működéséről. Egyes vírusok úgy alkalmazzák a polimorfikus kódot, hogy jelentősen korlátozzák a vírus mutációs sebességét. Például egy vírust úgy lehet programozni, hogy csak kis mértékben mutáljon az idő múlásával, vagy úgy, hogy ne mutáljon, amikor egy olyan fájlt fertőz be egy számítógépen, amely már tartalmazza a vírus másolatait. Az ilyen lassú polimorf kód használatának előnye az, hogy megnehezíti a vírusellenes szakemberek és a kutatók számára a vírus reprezentatív mintáinak megszerzését, mivel az egy futás alatt fertőzött "csalogató" fájlok jellemzően azonos vagy hasonló vírusmintákat tartalmaznak. Ez nagyobb valószínűséggel teszi valószínűbbé, hogy a vírus szkenner által történő észlelés megbízhatatlan lesz, és hogy a vírus egyes példányai elkerülhetik a észlelést.  Kérdés: Milyen típusú vírusok módosítják a dekódoló modulokat?
polimorf