A Voyager 1-es űrszonda a Saturn bolygórendszerének, gyűrűinek és műholdjainak első nagy felbontású képeit küldte vissza. A különböző holdak felszíni jellemzőit először láthatták. A Voyager 1-es űrszonda a Titán közelében repült, növelve a hold légkörének ismereteit. Bebizonyította, hogy a Titán légköre áthatolhatatlan a látható hullámhosszon; ezért nem láttak felszíni részleteket. A repülés megváltoztatta a űrszonda pályáját a Naprendszer síkjáról. Majdnem egy évvel később, 1981 augusztusában a Voyager 2 folytatta a Szaturnusz rendszerének tanulmányozását. A Szaturnusz holdjainak több közeli képét szerzették meg, valamint a légkör és a gyűrűk változásainak bizonyítékát. Sajnos a repülés során a turnabilis szonda néhány napig a Szaturnusz keringési pályáján ragadt, és a különböző holdak felszíni jellemzői először megjelentek.
Az első nagy felbontású képek a bolygóról, gyűrűiről és műholdjairól