Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Passage: A 747SP kifejlesztése a Pan American World Airways és az Iran Air közös kéréséből eredt, akik olyan nagy kapacitású légitársaságot kerestek, amely elegendő hatótávolságot biztosít a Pan Am New York és a Közel-Kelet közötti útvonalai, valamint az Iran Air tervezett Teherán és New York közötti útvonal lefedésére. A Teherán-New York útvonal, amikor indult, volt a leghosszabb non-stop kereskedelmi járat a világon. A 747SP 14,73 méterrel rövidebb, mint a 747-100. A törzs részeit eltávolították a szárny elülső és hátsó részéből, és a törzs középső részét áttervezte, hogy illeszkedjen a párzási törzs részekhez. Az SP fedélzeteinek egyszerűsített, egyetlen réses konfigurációja volt. A 747SP, a korábbi változatokhoz képest, a hátsó felső törzset a nyílásba, a kettős csengővel rendelkező kormányra és a hosszabb függőleges és vízszintes stabilizátorokra helyezte. A Pratt & Whitney JT9D-7 ((A/F/J/FW) vagy a Rolls-Royce RB211-524 motorok biztosították a hajtáserőket. A 747SP-nek kiegészítő tanúsítványt adtak 1976. február 4-én, és ugyanabban az évben Pan Am és Iran Air indító ügyfeleivel lépett szolgálatba. A repülőgépet olyan légitársaságok választották, amelyek rövid kifutópályákkal rendelkező nagyobb repülőtereket kívánnak kiszolgálni. Összesen 45 darabot gyártottak, a 44. darabot 1982. augusztus 30-án szállították. 1987-ben a Boeing újra megnyitotta a 747SP gyártósorát öt év után, hogy egy utolsó 747SP-t építsen az Egyesült Arab Emírségek kormányának megrendelésére. A légitársaságok használatán kívül egy 747SP-t a NASA / Német <unk>rkutatási Központ SOFIA kísérletéhez módosították. Az Iran Air a típus utolsó polgári üzemeltetője; az utolsó 747-SP (EP-IAC) repülőgépet 2016 júniusában kellett visszavonni.  Kérdés: Melyik két légitársaság kérte a 747SP-t?
Pan American World Airways és Iran Air