Az optika a régi egyiptomiak és mezopotámiaiak által kifejlesztett lencsékkel kezdődött. A legkorábbi ismert lencsék, amelyek csiszolt kristályból, gyakran kvarcból készültek, már az i. e. 700-ban származnak az asszír lencsékből, mint például a Layard/Nimrud lencsék. Az ókori rómaiak és görögök üveggömböket töltöttek vízzel, hogy lencséket készítsenek. Ezeket a gyakorlati fejlesztéseket az ókori görög és indiai filozófusok fény- és látáselméleteinek kifejlesztése és a geometriai optika kifejlesztése követte a görög-római világban. Az optika szó az ókori görög <unk>πτική (optik) szóból származik, ami azt jelenti, hogy "jelleg, nézd". A görög filozófiában az optika két ellentétes elméletre oszlik, hogy a látás hogyan működött, az "intromiszió" és a "kibocsátás elmélete".
az ókori egyiptomiak és mezopotámiaiak