Írj folytatást erre a bekezdésre - A koszovói csata meghatározta Szerbia hosszú távú sorsát, mert most már nem volt olyan erő, amely képes volt közvetlenül szembenézni a törökökkel. Ez egy instabil időszak volt, amelyet Lázár herceg fia, Stefan Lazarević despota, egy igazi európai stílusú lovag, katonai vezető és költő uralma jellemez. I. Bajazid szultán kezdetben szolga volt, aki kiemelkedett a Nikopolis-i csatában 1396-ban és Ankara-ban.
1402-ben, később függetlenséget szerzett Bayezid elvesztése után. Az unokatestvére és örököse, Đurađ Branković a fővárost az újonnan épült erődített Smederevo városába költözte. A törökök a hódításukat addig folytatták, amíg végül elfoglalták az egész északi szerb területet 1459-ben, amikor Smederevo a kezükbe került. Az egyetlen szabad szerb területek Bosznia és Zeta részei voltak. A Zéta-hercegség 1496-os bukása után Szerbiát majdnem három évszázadig az Oszmán Birodalom uralta. A szerb despotátus bukása után a Branković család (később más szerb nemesek foglalták el a trónt) létrehozott egy szerb fejedelemséget a magyar védelem alatt, a mai Vojvodinában, Slavóniában és Boszniában. Az alárendelt állam egész életét az oszmánok elleni harcban töltötte, és a szerb királyság maradékának örökségét képviselte. 1540-ben esett el, amikor a szerb földek oszmán hódítása, amely mintegy 200 év folyamatos háborúval tartott, végül befejeződött.