A falu nevének értelmezéséből nem világos, hogy mikor alapították Albessent. Mivel a régióban néha megmaradtak a víztestek germán előtti nevei, a galló-római idők és a frank település között valószínűleg nagyon rövid idő volt a település folytonossága. Mindazonáltal valószínűtlennek tűnik, hogy az Albessen falu már a galló-római időkben létezett. Valószínűbb, hogy a patak germán előtti nevét megőrizték, majd később egy újabb településre alkalmazták, amely akkor alapult, amikor a germán telepesek megalapították magukat. Figyelembe kell venni azt az elméletet is, amelyet először Adolf Schiber elszacia történész állított elő a 19. század végén, hogy az <unk>Alb<unk> víztest nevű területeknek lehet valami köze azokhoz a területekhez, ahová az alamanniak visszavonultak az időkben közvetlenül a veszteségük után a
Tolbiac csatája (Zülpich). Az úgynevezett "Polyptique" -ban, egy korai középkori adózási nyilvántartásban, amelyet a Reims püspöki hivatali vezetett, azonban nem található <unk>Albessen<unk> -nek megfelelő helynév. Mindazonáltal lehetséges, hogy Albessen egy nagyon régi település, amely a korai középkorban alakult ki. Valószínűbb azonban, hogy a későbbi frank időkből származik. Az Albessenről szóló írásbeli feljegyzések azt mutatják, hogy a falu a Reims-i Szent-Remi apátság és a Remigiusberg-i Veldenz megye királyi kolostorától függött, ami azt jelenti, hogy az úgynevezett "Remigiusland" területén feküdt, amelyet a 6. század végén alapítottak, és a Veldenz megyében, amelynek grófjai 1112 óta a "Remigiusland" "Schutzvögte" (körülbelül "védői") voltak. A Veldenz grófok fiatalabb családja 1444-ben véget ért. Az utolsó gróf Friedrich von Veldenz volt, akinek a lánya feleségül vette Stephen-t, Simmern-Zweibrücken palatin grófát, aki aztán saját birtokát vette, egyesítette őket feleségének örökségével (a volt Veldenz grófság), és ezekből alapította a Zweibrücken palatin grófságot.