A csillagok születésének szabványos mechanizmusa egy hideg csillagközi gáz- és porfelhő gravitációs összeomlása. A felhő összehúzódása során a Kelvin-Helmholtz mechanizmus miatt felmelegszik. A folyamat elején a összehúzódó gáz gyorsan sugározza el az energia nagy részét, lehetővé téve az összeomlást. Végül a központi régió elég sűrűvé válik a sugárzás csapdájába ejtéséhez. Következésképpen az összeomlott felhő központi hőmérséklete és sűrűsége az idő múlásával drámaian növekszik, lassítja a összehúzódást, amíg a körülmények elég forróak és sűrűek ahhoz, hogy a termonukleáris reakciók a protostár magjában bekövetkezzenek. A legtöbb csillag számára a csillag magjában a termonukleáris fúziós reakciók által generált gáz- és sugárnyomás támogatja a gravitációs összehúzódást.
a központi régió elég sűrű lesz, hogy a sugárzást elkapja.