Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Timosenko gyakorlati közgazdászként és akadémikusként dolgozott. A politikai karrierje előtt sikeres, de vitatott üzletember lett a gáziparban, és egyes becslések szerint az ország egyik leggazdagabb embere lett. Mielőtt 2005-ben Ukrajna első női miniszterelnökévé vált, Timosenko a narancssárga forradalom egyik vezetője volt. 1984-ben a Dnipropetrovszki Állami Egyetemen végzett, és 1988-ig dolgozott mérnök-gazdászként a "Dnipro Gépgyárban" (amely rakétákat gyártott) Dnipropetrovszkban. 1988-ban, a perestroika kezdeményezések részeként, Júlia és Olekszándor Timosenko 5000 szovjet rubelt kölcsönzött és megnyitott egy videó-bérleti szövetkezetet, talán Olekszándor apja, Gennadij Timosenko segítségével, aki egy regionális film-elosztó hálózatot vezetett a tartományi tanácsban. 1989 és 1991 között Júlia és Olekszándor Timosenko megalapította és vezette a "Terminal" kereskedelmi videó-bérleti céget Dnipropetrovszkban, amelyet Timosenko (a férjével, Olekszándor Timosenko, 1991-ben és Olekszándor Gravadij Olexzándorral együtt) alapított. Timosenko főigazgatóként dolgozott. 1995-ben ezt a vállalatot Ukrajna Egyesült Energia Rendszereként átszervezték. Timosenko 1995-től 1997. január 1-jéig az ukrán United Energy Systems elnöke volt, egy magántulajdonban lévő közvetítő cég, amely az orosz földgáz fő importőrévé vált Ukrajnába. Abban az időben "gázhercegnőnek" nevezték el. Azt is megvádolták, hogy "Pavlo Lazarenko-nak adta a kenőpénzt cserébe azért, hogy a vállalata megfojtotta az ország gázellátását", bár Martin Jenkins bíró, az Egyesült Államok kaliforniai északi kerületi bíróságának bírója 2004. május 7-én elutasította az UESU-val, a Somoli Ent. et al.-val kapcsolatos pénzmosás és összeesküvés vádjait.  Kérdés: Mikor volt elnök?
1995 és 1997. január 1. között