Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  A nyolcvanas évek elején az ország egész területén fokozódott az erőszak, és sokan polgárháborút jósoltak. Ezt a gazdasági stagnáció kísérte, mivel számos multinacionális bank - egy nemzetközi lobbi nyomása alatt - abbahagyta a Dél-Afrikában történő befektetéseket. Számos bank és Thatcher kérte Botha-t, hogy engedje szabadon Mandelát - akkoriban a nemzetközi hírneve csúcspontján -, hogy enyhítse a változékony helyzetet. Bár Mandela veszélyes "arkimarxista" volt, Botha 1985 februárjában felajánlotta, hogy szabadon engedi, ha "feltételesen elutasítja az erőszakot, mint politikai fegyvert". Mandela elutasította az ajánlatot, és leányának, Zindzinek keresztül nyilatkozatot tett közzé, amely szerint: "Milyen szabadságot kínálnak nekem, amíg a nép szervezetét [ANC] továbbra is betiltják? Csak szabad emberek tárgyalhatnak. Egy fogoly nem köthet szerződést". 1985-ben Mandela megnagyobbodott prosztata miatt műtötték meg, mielőtt új magánzárkát kaptak a földszinten. Botha találkozott "hét kiváló személyrel", egy nemzetközi küldöttséggel, amelyet arra küldtek, hogy tárgyalásokat folytassanak egy rendezésről, de Botha kormánya nem volt hajlandó együttműködni, júniusban szükségállapotot hirdetve és rendőri elnyomást indítva a zavargások ellen. Az apartheid elleni ellenállás visszavágott, az ANC 231 támadást követett el 1986-ban és 235 1987-ben. Az erőszak fokozódott, mivel a kormány a hadsereget és a rendőrséget az ellenállás elleni küzdelemre használta, és titkos támogatást nyújtott az önfenntartó csoportoknak és az Inkatha zulu nacionalista mozgalomnak, amely egyre erőszakosabb küzdelmet folytatott az ANC-vel. Mandela tárgyalásokat kért Botha-val, de ezt megtagadták, ehelyett titokban találkozott Kobie Coetsee igazságügyi miniszterrel 1987-ben, és további 11 találkozót tartott a következő három évben. Coetsee 1988 májusában tárgyalásokat szervezett Mandela és egy négy kormányzati személyből álló csapat között; a csapat beleegyezett a politikai foglyok szabadon bocsátásába és az ANC legalizálására azzal a feltétellel, hogy véglegesen lemondanak az erőszakról, megszakítják a kapcsolatokat a kommunista párttal, és nem ragaszkodnak a többségi uralomhoz.  Kérdés: Melyik évben követte el az ANC a legtöbb támadást?
1987