Hulst a Laguna Beach Gimnáziumban tanult, ahol futott és futott. Eredetileg teniszezni szándékozott, de az első keresztezőpályás szezonban kitűnő volt, és onnan folytatta, 9:04.6-ban futott a 2 mérföldet (min: másodperc) elsőévesként. A Laguna Beach HS-ben Len Miller volt az edzője, aki az 1970-es évek tipikus, nagy kilométerű edzői filozófiáját követte, és később az UC-Irvine-ben is edzett Hulstot. Hulstot a futóközösség jól emlékszik a magas kockázatú edzésre. 15 éves korában Hulst hetente 160 kilométert futott, és gyakran reggel ötkor felkelt, hogy 10 és 13 kilométert futjon, mielőtt az órák 8:30-kor kezdődtek. Reggeli futásai Emerald Bay-ből Corona del Mar-ba és vissza, és gyakran viselt egy 10 fontos ólom mellényt. Középiskolai pályafutása során versenyképes rivalizálás következett Hulst és a Loara High School kiemelkedő Ralph Serna között. Az 1974-es National Postal cross country versenyen Hulst második lett az ország legjobb középiskolai futói között, csak Serna mögött. A leghíresebb középiskolai győzelme vitathatóan az 1975-ös kaliforniai Interscholastic Federation állami 2 mérföldes bajnoki versenyén volt, amelyben az első helyen végzett az állami középiskolai rekordidőben, 8:44,9-ben, Serna előtt; mindketten Rich Kimball 8:46,6-os rekordja alatt végeztek az előző évi találkozón. A középiskolai végzős évében Hulstot az Egyesült Államok nemzeti csapatába hívták fel az 1976-os IAAF világbajnokságra
, ahol megnyerte a férfi junior versenyt. Ennek eredményeképpen a "Runner's World" 1976. májusi számának borítóján szerepelt. Dave Wottle ihlette, Hulst egy sapkát viselt, miközben a középiskolában versenyzett. Az idei pálya szezonban csökkentette a CIF-SS és az állami 2 mérföldes rekordját 8:44,6-ra a CIF-SS Masters Meet-en, és megnyerte a második egymást követő állami bajnokságát az eseményen.