A Raman-spektroszkópia fő nehézsége a gyenge inelasztikus szóródás és az intenzív Rayleigh szóródás elválasztása. Történelmileg a Raman-spektrométerek holografikus rácsokat és több szóródási szakaszt használtak a lézer elutasításának magas fokának eléréséhez. A múltban a fotomászók voltak a diszperzív Raman beállítások kiválasztott detektorjai, ami hosszú felvételi időket eredményezett. Azonban a modern műszerek szinte mindenütt notch vagy perem szűrőket alkalmaznak a lézer elutasításhoz és a spektrográfákhoz, akár axiális (AT), C<unk>nyzerny (Turner) monochromator, vagy FT (Fourier spektroszkópiai) és CCD. Kérdés: Mi okozta a negatív eredményt a fotomászók használata a Raman-szóródás detektorokban?
hosszú beszerzési idő