Írj folytatást erre a bekezdésre - 1969: Mario Andretti tulajdonosa, Al Dean (a jól ismert Dean Vans Lines Specials) 1967-ben meghalt, és a csapat végül Andy Granatellivel lett kapcsolatban az 1969-es szezonban. Clint Brawner, a veterán főmechanikus, és a fiatalabb, feltörekvő szerelő, Jim McGee, még mindig részt vettek a munkában. Granatelli 1967-ben szívszorító szerencsétlenséget szenvedett el.
És 1968-ban a turbinás gépekkel. Mindkét évben az autói nem értek a győzelem közelébe. 1969-ben lemondott a Turbina programról. Az edzésen Mario tönkretette a forradalmi négykerék-hajtású Lotust, és égési sérüléseket szenvedett az arcán. A balesetet a jobb hátsó tengely meghibásodása okozta. A csapat egy tartalék autót indított, az egy éves Brawner-Hawkot. Egy héttel később Mario a Sólymot az első sor közepén kvalifikálta. Az égési sérülései miatt az ikertestvére, Aldo helyettesítette őt a képeken. Az incidens, a túlmelegedés miatt felmerült aggodalmak, és a sebességváltó olajvesztése ellenére Mario lenyűgözően nyerte a versenyt. Aldo azonban nem volt olyan szerencsés, mert kevesebb, mint három hónappal később súlyos arc törést szenvedett egy karrierjét végző sprint autóbalesetben. A győzelmi pályán, egy lelkes Andy Granatelli sietett, hogy üdvözölje a győztest. Több évnyi szívfájdalom után megragadta a győztes Mariót, és csókot adott az arcára. Mario megnyerte az 1969-es USAC bajnokságot, az ötödik címét öt év alatt.