Töltse ki a következő mondatot: Az autoritárius Sanation rezsim ("sanation" jelentette a "gyógyítást"), amelyet Piłsudski 1935-ben halálig vezetett (és 1939-ig maradt a helyén), tükrözte a diktátor evolúcióját a közép-baloldali múltjából a konzervatív szövetségek felé. A politikai intézményeknek és pártoknak megengedték, hogy működjenek, de a választási folyamatot manipulálták, és azokat, akik nem voltak hajlandóak alárendelt együttműködni, elnyomás alá vonták. 1930-tól a rezsim kitartó ellenfeleit, akik közül sokan baloldali irányzatúak voltak, bebörtönözték, és kemény büntetéssel bíró, színpadi jogi eljárásoknak vetették alá őket, mint például a
Brest-i tárgyalásokon, vagy a Bereza Kartuska börtönben és hasonló politikai foglyok táborában tartották fogva. Körülbelül háromezer embert tartottak fogva tárgyalás nélkül különböző időkben a Bereza fogolytáborban 1934 és 1939 között. Például 1936-ban 369 aktivistát vittek oda, köztük 342 lengyel kommunistát. A lázadó parasztok 1932-ben, 1933-ban és 1937-ben is lázadást indítottak Lengyelországban. Más polgári zavargásokat a sztrájkoló ipari munkások (például az 1936-os "Véres tavasz" eseményei), a nacionalista ukránok és a kezdetleges fehérorosz mozgalom aktivistái okoztak. Mindegyikük kegyetlen rendőri-katonai csillapítás célpontjává vált. A politikai elnyomás támogatása mellett a rezsim elősegítette Józef Piłsudski személyiségkultuszát, amely már réges-régen létezett, mielőtt diktatórikus hatalmat vállalt volna.