Az 1623-1639-es oszmán-szafávida háború volt az utolsó a konfliktusok sorozatából, amelyek az Oszmán Birodalom és a Szafávida Perzsia között zajlottak Mezopotámia irányítása miatt. A kezdeti perzsa siker után Bagdad és a modern Irak nagy részének visszafogásában, miután 90 évig elvesztette azt, a háború patthelyzetbe került, mivel a perzsák nem tudtak tovább nyomni az Oszmán Birodalomba, és maguk az oszmánokat Európában folytatott háborúk zavarták és a belső zavarok gyengítették. Végül az oszmánok képesek voltak visszavenni Bagdadot, súlyos veszteségeket szenvedve a végső ostromban, és a Zuhabadi Szerződés aláírásával az oszmán háború győzelemmel zárult. Röviden szólva, a 1555-ös szerződés visszaállította a határait a nyugati szafávidokkal, a keleti szafávidokkal, a kelet-oroszországiakkal, a kelet-oroszláviaiakkal, a kelet-orosz
A perzsák képtelenek voltak tovább nyomni az Oszmán Birodalomban, és maguk az Oszmánok elterelték a figyelmüket az európai háborúk, és gyengítették a belső zavargások.