Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Átmenet: Egyesek szerint Hippokratész talán felismerté a meningitis létezését, és úgy tűnik, hogy a meningizmusról a reneszánsz előtti orvosok, mint például Avicenna is tudtak. A tuberkulózisos meningitis leírását, amelyet akkor "agyban lévő cseppnek" neveztek, gyakran az edinburgh-i orvos Sir Robert Whyttnek tulajdonítják egy 1768-ban megjelent posztumusz jelentésben, bár a tuberkulózis és a kórokozója közötti kapcsolatot csak a következő században hozták létre. Úgy tűnik, hogy a járványos meningitis viszonylag friss jelenség. Az első feljegyzett nagy kitörés Genfben történt 1805-ben. Röviddel ezután számos más járványt írtak le Európában és az Egyesült Államokban, és 1840-ben jelent meg először egy afrikai járványról. Az afrikai járványok sokkal gyakoribbá váltak a 20. században, kezdve egy nagy járványsal, amely 1905-1908-ban elterelte Nigériát és Ghanát. Az első beszámoló a bakteriális fertőzés alapjául szolgáló agyhártyagyulladásról az osztrák bakteriológus Anton Weichselbaum volt, aki 1887-ben leírta a meningococcust. A kezdeti jelentésekben nagyon magas volt a meningitisz okozta halálozás (több mint 90%). 1906-ban antiserumot állítottak elő lovakban; ezt továbbfejlesztette az amerikai tudós, Simon Flexner, és jelentősen csökkentette a meningokokka betegség halálozási arányát. 1944-ben jelentették először, hogy a penicillin hatékonyan kezeli a agyhártyagyulladást. A Haemophilus elleni védőoltások bevezetése a 20. század végén jelentős csökkenéshez vezetett az e kórokozóval összefüggő agyhártyagyulladás eseteiben, és 2002-ben bizonyítékok mutatkoztak arra, hogy a szteroidokkal végzett kezelés javíthatja a bakteriális agyhártyagyulladás prognózisát. A meningitis világnapját minden évben április 24-én ünneplik.  Kérdés: Miféle oltás vezetett az agyhártyagyulladás eseteinek drasztikus csökkenéséhez?
Haemophilus