Összefoglalja a cikket:  Az elmúlt évtizedben legalább fél tucatszor jártam Nepálban, és a Save the Children több mint 100 országát szolgálja, ez kétségtelenül az egyik kedvencem. A szokásos dolgokat mondják róla: a lenyűgöző tájat, beleértve az Everestet, és a csodálatos ételeket. De Nepál az elmúlt években az anyai és gyermekegészségügy terén is jelentős előrelépést ért el. Sőt, emlékszem, hogy tavaly májusban egy csoport anyával és a kisbabáikkal ültem együtt, és elmondták, mennyire büszkék arra, hogy most már megértik, mennyire fontos, hogy a szoptatás és a tápláló ételek legyenek a prioritásuk. Beszéltek arról a csodálatos jövőről, amelyet most a gyermekeik számára várnak, és megosztották velem a nagy álmaikat. El tudják képzelni, milyen leírhatatlan szomorúságot éreztem, amikor ma reggel felébredtem, és láttam a hírekben, hogy Nepált a 1934-es óta legrosszabb földrengés sújtotta, amikor több mint 10 000 ember halt meg. Míg a szombati 7,8-as erősségű földrengést követő áldozatok számát még mindig nehéz megerősíteni - nem meglepő, ha figyelembe vesszük, hogy a kommunikációs vonalak súlyosan megszakadtak - a földről hallott becslések már az elveszettek számát ezrekre teszik, a hivatalos áldozatok száma most körülbelül 1500 várhatóan növekszik az órák és napok elteltével. Az a tény, hogy a földrengés epicentrumja Katmandú fővárosához volt olyan közel, ahol Nepál polgárainak többsége él, még súlyosabbá teszi a helyzetet. Sok ilyen ember szűk körülmények között él, és soha nem élt a városon kívül. Ennek következtében valószínűtlen, hogy lenne egy saját faluk, ahová ideiglenesen menedéket keresnének. Az új hajléktalanok lakhatása nagy feladat lesz. Éjszaka még mindig elég hideg van Nepálban, ezért nagyon fontos, hogy ezek az emberek gyorsan menedékbe kerüljenek. Ezt a nagyon komoly problémát súlyosbítja az a nehézség, hogy biztosítsuk, hogy az érintetteknek tiszta vízhez legyen hozzáférésük...
7,8 erősségű földrengés rázta meg a nepáli Katmandú közelében. Sok túlélőnek nem lesz hová mennie.