A korai gyermekkorában, a svéd udvarban nőtt fel Christina királynő unokatestvérével együtt, kiváló polgári nevelést kapott. Később X. Károly Lennart Torstensontól tanulta meg a háború művészetét, jelen volt a Breitenfeld második csata (1642) és a Jankowitz
(1645). 1646-tól 1648-ig gyakran járt a svéd udvarban, állítólag mint unokatestvére, a királynő uralkodó férje, Svédország királynője, Christina (1626-89, 1632-54-ben uralkodott), de a házasságra való leküzdhetetlen ellenvetése véget vetett ezeknek az elvárásoknak, és hogy kompenzálja unokatestvérét egy törött fél-ígéretért, 1649-ben utódjának nyilvánította, annak ellenére, hogy az Axel Oxenstierna által vezetett Privy Council ellenállt. 1648-ban Németországban a svéd erők parancsnokává nevezték ki. A Westfáliai Szerződés megkötése 1648 októberében megakadályozta, hogy elnyerje a katonai dicsőségeket, amelyeket állítólag kívánt, de mint a svéd megbízott a nürnbergi végrehajtó kongresszuson, lehetőséget kapott arra, hogy diplomáciát tanuljon, egy tudományt, amelyet gyorsan elsajátított. Mint a tróntörvényes örököse, Svédországba való visszatérésével veszélyes helyzetben volt, mivel a királynővel való elégedetlenség egyre nőtt. Ezért visszavonult Öland szigetére, amíg Christina abdikációja 1654. június 5-én nem hívta őt a trónra.