Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Átmenet: A nehéz gazdasági idők, amelyek a mezőgazdasági lázadások növekvő eseteivel nyilvánulnak meg, társadalmi reformok iránti felhívásokhoz vezettek. A régi magas bérleti díjak, adók és kamatok mellett az átlagos polgárnak az új adók, a katonai szolgálat és az újonnan bevezetett kötelező oktatás tandíjaiért készpénzben kellett fizetnie. Az embereknek több időre volt szükségük a produktív törekvésekhez, miközben kijavították a múlt társadalmi visszaéléseit. E reformok megvalósítása érdekében 1871-ben eltörölték a szamurájok, a földművesek, a kézművesek és a kereskedők régi Tokugawa osztályrendjét, és bár a régi előítéletek és a státusztudatosság továbbra is fennállt, elméletileg mindenki egyenlő volt a törvény előtt. Valójában a társadalmi megkülönböztetések fenntartásában segített a kormány, új társadalmi osztályokat nevezett el: a korábbi daimjo nemességgé vált, a szamuráj nemességgé, a többiek pedig közemberekké. A daimjó és a szamurájok nyugdíjait egyszeri összegben fizették ki, és a szamurájok később elvesztették a katonai pozíciók kizárólagos jogosultságát. Az egykori szamurájok új foglalkozásokat találtak: hivatalnokok, tanárok, katonai tisztek, rendőrök, újságírók, tudósok, Japán északi részein telepesek, bankárok és üzletemberek lettek. Ezek a foglalkozások segítettek megfékezni ennek a nagy csoportnak a elégedetlenségét; néhányan óriási hasznot húztak, de sokan nem voltak sikeresek, és jelentős ellenállást jelentettek a következő években.  Kérdés: Japán melyik részén találhatna egykori szamurájokat gyarmatosítóként?
Északi