Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Áthaladás: A bolygóködök közötti távolságokat általában rosszul határozzák meg. A legközelebbi bolygói köd távolságát a tágulási sebességük mérésével lehet meghatározni. A több év elteltével végzett nagy felbontású megfigyelések a látóvonalra merőlegesen mutatják a köd kitágulását, míg a Doppler-elmozdulás spektroszkópikus megfigyelései a látóvonal kitágulásának sebességét fedik fel. Ha összehasonlítjuk a szögbeli kitágulást a kitágulás származtatott sebességével, kiderül a köd távolsága. A kérdés, hogy hogyan lehet ilyen sokszínű köd alakot előállítani, vitatható téma. Az elmélet szerint a csillagtól eltérő sebességgel távolodó anyag kölcsönhatásai okozzák a legtöbb megfigyelt formát. Néhány csillagász azonban azt feltételezi, hogy a közeli központi kettős csillagok felelősek lehetnek a bonyolultabb és szélsőségesebb bolygóködökért. Többek között kimutatták, hogy erős mágneses mezőket mutatnak, és az ionizált gázokkal való kölcsönhatásuk megmagyarázhatja néhány planetáris köd alakját. Két fő módszer van a ködök fémtartalmának meghatározására. Ezek a rekombinációs vonalakra és az ütközés által izgatott vonalakra támaszkodnak. A két módszerből származó eredmények között időnként jelentős eltérések figyelhetők meg. Ez magyarázható a kis hőmérsékleti ingadozások jelenlétével a planetáris ködökben. A különbségek túl nagyok lehetnek ahhoz, hogy a hőmérséklet hatása okozza őket, és néhányan feltételezik, hogy a megfigyelések megmagyarázásához nagyon kevés hidrogént tartalmazó hideg csomók léteznek. Az ilyen csomókat azonban még nem figyelték meg.  Kérdés: A hideg csomók milyen elemből tartalmaznak túl keveset?
hidrogén