Az ateista nézetek elfogadása ritka volt Európában a korai középkorban és a középkorban (lásd: középkori inkvizíció); a metafizika és a teológia voltak a vallás domináns érdekei. Azonban voltak mozgalmak ebben az időszakban, amelyek elősegítették a keresztény isten heterodox elképzeléseit, beleértve a különböző Isten természetére, transzcendenciájára és elfogadhatóságára vonatkozó nézeteket. Egyének és csoportok, mint például Johannes Eriotus Scugena, David Dinant, Amalric of Bena, és a Szabad Szellem Testvérei panteista tendenciájú keresztény nézőpontokat tartottak fenn. Cusa-i Nicholas a fideizmus egy formáját tartotta, amelyet docta ignoranti ("megtanult tudatlanság"), azt állítva, hogy Isten túl van az emberi kategorizációon, és így a mi ismereteink róla csak találgatásokra korlátozódnak. William Ockham metafizikailag korlátozott elképzelései a keresztény istenről, beleértve a különböző Isten természetére, transzcendenciájára és elfogadhatóságára vonatkozó nézeteket. Az egyének és csoportok, mint
Mirecourt-i János és Autrecourt-i Miklós