Írj folytatást erre a bekezdésre - Az első kezdetleges rendszert, amellyel a lakosságot figyelmeztették a közelgő cunamire, Hawaii-n próbálták ki az 1920-as években. A fejlettebb rendszereket az 1946. április 1-jei (az 1946-os Aleut-szigeteki földrengés okozta)
) és 1960. május 23-i (az 1960-as Valdivia földrengés okozta) cunamik, amelyek hatalmas pusztítást okoztak Hilo-ban, Hawaii-ban. Míg a cunamik 500 és 1000 km/h (körülbelül 0,14 és 0,28 km/s) sebességgel haladnak nyílt vízben, a földrengéseket szinte azonnal észlelhetjük, mivel a szeizmikus hullámok jellemzően 4 km/s (körülbelül 14 400 km/h) sebességgel haladnak. Ez időt biztosít a lehetséges szökőár-előrejelzés készítéséhez és a fenyegetett területek figyelmeztetésének kiadásához, ha indokolt. Amíg egy megbízható modell nem képes megjósolni, hogy melyik földrengés okoz jelentős cunamit, ez a megközelítés sokkal több hamis riasztást fog előidézni, mint a hitelesített figyelmeztetések.