A bizánci II. Bazil császár (976<unk>1025) hosszú uralkodása alatt folyamatos háborúk zajlottak mind Keleten (az arabok ellen), mind Nyugaton (a bolgárok ellen). Egy igazi katona-császárként Bazil maga vezette a legtöbb hadjáratot, és ezt tükrözi a sírkövén. A teljes
A bolgár állam alárendelése miatt a későbbi generációk "bolgár-gyilkos" címet kapták. Eredetileg az utolsó szarkofágban kellett eltemetniük I. Konstantin rotundájában, a Szent Apostolok templomában, Konstantinápolyban. Azonban Bazil később megkérte testvérét és utódját, VIII. Konstantinot, hogy temesse el Szent János teológus (azaz az evangélista) templomában, a Hebdomonban, a Konstantinápoly falain kívüli külvárosban, amely hagyományosan a fő hadsereg táborhelyeként és parádéhelyként szolgált. A sírkövön levő sírköv Basil hadjáratait és győzelmeit ünnepelte, de a sírköv későbbi kéziratokban is megmaradt. A szöveg számos változatban maradt fenn, és szerzője és időpontja nem világos. Egy 14. századi kézirat szerint Michael Psellos-nak íródott.