Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Átmenet: Az európai reneszánsz kiterjesztett érdeklődést hozott mind az empirikus természeti történelem, mind a fiziológia iránt. 1543-ban Andreas Vesalius megnyitotta a nyugati orvostudomány modern korszakát a De humani corporis fabrica című, emberi anatómiai értekezésével, amely a holttestek boncolásán alapult. Vesalius volt az első az anatómák sorában, akik fokozatosan lecserélték a skolaszticizmust az empirizmusra a fiziológiában és az orvostudományban, az első kézből származó tapasztalatokra támaszkodva, nem pedig a tekintélyre és az absztrakt érvelésre. A gyógynövénytanon keresztül a gyógyászat közvetve is a megújult empirizmus forrása volt a növények tanulmányozásában. Otto Brunfels, Hieronymus Bock és Leonhart Fuchs széles körben írtak a vadon élő növényekről, ami a növények teljes körének természet alapú megközelítésének kezdete volt. A bestiáriumok - egy olyan műfaj, amely egyesíti az állatok természetes és ábrázolt ismereteit - is kifinomultabbá vált, különösen William Turner, Pierre Belon, Guillaume Rondelet, Conrad Gessner és Ulisse Aldrovandi munkájával. Az olyan művészek, mint Albrecht Dürer és Leonardo da Vinci, akik gyakran dolgoztak a természettudósokkal, szintén érdekeltek az állatok és az emberek testében, részletesen tanulmányozva a fiziológiát, és hozzájárulva az anatómiai ismeretek növekedéséhez. Az alkímia és a természetes mágia hagyományai, különösen Paracelsus munkájában, szintén az élővilág ismeretére hivatkoztak. Az alkimisták kémiai elemzésnek vetették alá a szerves anyagokat, és szabadon kísérleteztek mind a biológiai, mind az ásványi farmakológiával. Ez a világnézet nagyobb átmenetének része volt (a mechanikus filozófia felemelkedése), amely a 17. században is folytatódott, mivel a természet mint szervezet hagyományos metaforáját a természet mint gép metaforája váltotta fel.  Kérdés: Mi volt a fő téma a Leonhart Fuchs tanulmányban?
vadon élő növények