Az ENIAC-ben az ENIAC-csövek nagyjából minden nap leégtek, így az ENIAC körülbelül a felében nem működött. 1948-ig nem álltak rendelkezésre speciális, nagy megbízhatóságú csövek. A legtöbb ilyen meghibásodás azonban a felmelegedés és a lehűlés időszakában történt, amikor a csőfűtők és a katódok a legnagyobb hőfeszültség alatt voltak. A mérnökök csökkentették az ENIAC csőhibásításait a két naponta egy cső elfogadható arányára. Egy 1989-es interjú szerint Eckert-tel: "Közel két naponta volt egy csőhibásodásunk, és 15 percen belül képesek voltunk megtalálni a problémát". Kérdés: Milyen gyakran álltak le az ENIAC csövei?
kétnaponként