A sziget-biogeográfiai elmélet valószínűleg a legjelentősebb hozzájárulás a folyamat és a fajok kipusztulásának mérésének tudományos megértéséhez. A jelenlegi háttér-kipusztulási arányt néhány évente egy fajra becsülik. A folyamatban lévő fajvesztés mérését összetettebbé teszi az a tény, hogy a Föld legtöbb faját nem írták le vagy értékelték. Az becslések nagymértékben változnak attól függően, hogy hány faj létezik valójában (becsült tartomány: 3 600 000 - 11 700 000), hogy mennyi tényleges fajt kapott (becsült háztartási tartomány: 1,5 - 8 millió gerinces).
a fajokat nem írták le vagy értékelték