Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Az 1970-es évek közepén és az 1980-as évek elején csúcsra emelkedett a naurui gazdaság, amikor a tengeri madarak ürülékéből származó foszfátlerakódások kezdtek kimerülni. A csúcspontján Nauru egy főre jutó GDP-jét 50.000 dollárra becsülték, a második helyen csak Szaúd-Arábia volt. Kevés más erőforrás van, és a legtöbb szükségletet importálják. A kisméretű bányászatot még mindig a RONPhos, korábban a Nauru Foszfát Vállalat vezette. A kormány a RONPhos bevételeinek egy százalékát a Nauru Foszfát-jogdíjak alapítványába helyezi. A vagyonkezelő hosszú távú befektetéseket hajt végre, amelyek célja a foszfát tartalékok kimerülése után a polgárok támogatása volt. A rossz gazdálkodás miatt a vagyonkezelő állandó és folyóeszközei jelentősen csökkentek, és lehet, hogy soha nem térnek vissza teljesen. A sikertelen beruházások között szerepelt a Leonardo the Musical finanszírozása 1993-ban. A Mercure Hotel Sydney-ben és a Nauru House Melbourne-ben 2004-ben eladták az adósságok finanszírozására, és az Air Nauru egyetlen Boeing 737-ét 2005 decemberében visszavették. A normál légiközlekedés folytatódott, miután a repülőgépet egy Boeing 737<unk>300 légitársaság váltotta fel 2006 júniusában. 2005-ben a vállalat eladta a megmaradt ingatlanát Melbourne-ben, a Savoy Tavern üres területét 7,5 millió dollárért. A bizalom értéke 1991-ben 1,3 milliárd ausztrál dollárról 2002-ben 138 millió ausztrál dollárra csökkent. Naurunak jelenleg nincs pénze a kormány számos alapvető funkciójának ellátására; például a Nauru Nemzeti Bank fizetésképtelen. A CIA World Factbook szerint 2005-ben az egy főre jutó GDP 5000 dollár volt. Az Ázsiai Fejlesztési Bank 2007-es Nauru-i gazdasági jelentése szerint az egy főre jutó GDP 2400-2 715 dollár. Az Egyesült Nemzetek Szervezete (2013) becslése szerint az egy főre jutó GDP 15 211 és 51-es helyen áll az egy főre jutó GDP országlistáján.  Kérdés: Hol található a Nauru Ház?
Melbourne