Az ókori egyiptomi számok 10. bázisúak voltak, és nem pozícionálisak. 1770-re az egyiptomiak számviteli szövegekben használtak egy szimbólumot a nullára. Az nfr szimbólumot, ami azt jelenti, hogy szép, a sír és a piramisok rajzaiban is a bázis szintjének jelzésére használták, és a távolságokat az alapsorhoz viszonyítva ezen a vonal felett vagy alatta voltak mérve. A 2. évezred közepén a babiloni matematikának kifinomult szexagesimális pozícionális számrendszere volt. A pozícionális érték (vagy a nulla) hiánya a szexagesimális számok közötti térrel volt jelölve. 300-ra a számozás hiánya (két dőlt számozás) a helyfoglalóként szerepelt ugyanabban a rendszerben.
egy végső hatvanas helytartó