Összefoglalja a cikket:  Megint megcsináltuk, egy másik amerikai városban. Ezúttal felgyújtottuk Baltimore-t. Fekete testeket bántalmazunk. Egy temetést lázadássá változtattunk. A dolgok kicsúsztak a kezünkből. Loptuk. Kővel dobáltunk rendőrökre. Köveket dobáltunk a polgárokra. Kész káoszt hoztunk létre, és lejátszottuk a képeket. Olyan mély bizalmatlanság és tiszteletlenség kultúráját hoztunk létre, hogy az erőszak tűnt elkerülhetetlen válasznak. Hagytuk, hogy az erőszak áramoljon. Az erőszakot használjuk minden rossz dologért, amiket már nem szerettünk. Mostanra talán azt kérdezi: "Kik vagyunk mi?" Lehet, hogy egy kis ingerrel azt mondod: "Ne tegyél engem is közéjük. Semmi közöm hozzá". Erre az egyetlen igazi válasz az, hogy ne hazudj magadnak. A "mi" szó az egyik nagy amerikai szó. Mi vagyunk a nép. Igen, megtehetjük. Családtagok vagyunk. Sokat használom a "mi"-t, amikor az országunk eredményeiről beszélek. Szeretem azt mondani, hogy megnyertük a második világháborút, embert küldtünk a Holdra, feltaláltuk az internetet, és adtuk a világnak a jazzet. Nos, ha én - bevándorlók fia, akinek a családjának semmi köze nem volt ezekhez az eredményekhez - ha az amerikai történelemnek ezekhez a szempontjaihoz jutok, akkor biztosan az undorító szempontjaihoz is. A "mi" mindkét irányban működik. Rabszolgasorba taszítottunk afrikaiakat. Rövidre vágtuk az újjáépítést, és gúnyolódtunk az egyenlő állampolgárságról. Támogattuk a Jim Crow-t, majd a redlined, alárendelt és gettóba zárott afroamerikaiakat. Kivágjuk a feketéket a New Deal-ből. Olyan rendszert hoztunk létre, amelyben a faji egyenlőtlenség és a gazdasági egyenlőtlenség egymás mellé emelkedik. Megpróbáltuk eltitkolni a helyzetet a rendőrökkel és a kábítószer-ellenes háborúval. Megbuktunk. Mi vagyunk a szerzői Baltimore történetének minden oldalának. Ne mondd, hogy ez nem a te vagy az enyém felelőssége. Hogy a rabszolgaság és annak öröksége a múlté. Valaki más problémája. Nem, mindannyian a miénk. És mindannyiunknak szembe kell néznünk ezzel, mielőtt bármit is helyrehoznánk Baltimore-ban vagy azon túl. De van egy másik dimenziója a "mi" történetnek, ami szintén fontos. A progresszívokról és a konzervatívokról szól...
Baltimore-ban, Freddie Gray halála után lázadások törtek ki, autókat gyújtottak fel és 200 embert tartóztattak le. Eric Liu: A liberálisok és a konzervatívok kiszámíthatóan reagálnak, a zavargásokat a saját nézeteik megerősítéseként látják. Itt az ideje, hogy kitoljuk egymást az ideológiai és identitási kényelmi zónáinkból, és megváltoztassuk a status quo-t, mondja.