Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Az Alkotmány készítői elsősorban kompromisszumként hozták létre a kétkamarás kongresszust azok között, akik úgy érezték, hogy minden államot, mivel szuverén, egyenlően kell képviselni, és azok között, akik úgy érezték, hogy a törvényhozó testületnek közvetlenül kell képviselnie a népet, mint a Középház Nagy-Britanniában. Ez az elképzelés, hogy az egyik kamara egyenlően képviseli az embereket, míg a másik egyenlő képviseletet biztosít az államok számára a népességtől függetlenül, a Connecticut-i kompromisszum néven ismert. Azt is kívánta, hogy két ház legyen, amelyek belső ellenőrzésként működhetnek egymás felett. Az egyiket úgy tervezték, hogy a "nép háza" közvetlenül a nép által választott, és rövid ideig kötelezi a képviselőket, hogy közel maradjanak választóikhoz. A másiknak az volt a célja, hogy az államokat olyan mértékben képviselje, amennyire megtartották szuverenitásukat, kivéve a nemzeti kormányra kifejezetten átruházott hatásköröket. A Szenátust nem úgy tervezték, hogy egyenlően szolgálja az Egyesült Államok népét. Az alkotmány előírja, hogy a törvényhozás elfogadásához mindkét kamara jóváhagyása szükséges. Az Egyesült Államok szenátusát először 1789-ben hívták össze, és az ókori római szenátus példáján alapult. A név a senatus-ból származik, ami latinul a vének tanácsát jelenti (a senex latinul öregembert jelent). James Madison a következő megjegyzést tette a szenátusról:  Kérdés: Miért akartak az emberek két kormányzati házat?
Két ház, ami belső ellenőrzésként hathat egymásra.