Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Passage: Leigh barátai azt javasolták, hogy vegyen egy kis szerepet, mint egy iskolás lány a Things Are Looking Up című filmben, amely a filmdebütusa volt, bár nem volt extra. Egy ügynököt vett fel, John Gliddont, aki úgy gondolta, hogy "Vivian Holman" nem megfelelő név egy színésznőnek. Miután elutasította a sok javaslatát, "Vivian Leigh"-t választotta szakmai nevének. Gliddon ajánlotta őt Alexander Korda-nak, mint lehetséges filmszínésznő, de Korda elutasította, mert nem volt benne potenciál. 1935-ben Sidney Carroll rendezte The Mask of Virtue című darabban szerepelt, és kiváló kritikákat kapott, amit interjúk és újságcikkek követtek. Az egyik ilyen cikk a Daily Express-ből származik, amelyben az interjúvezető megjegyezte, hogy "villanásszerű változás áradt az arcán", amely az első nyilvános említés volt a hangulati gyors változásokról, amelyek jellemzővé váltak számára. John Betjeman, a későbbi költő-díjas, úgy jellemezte őt, mint "az angol lányság lényegét". Korda részt vett a bemutatón, bevallotta a hibáját, és szerződést kötött vele. Folytatta a darabot, de amikor Korda egy nagyobb színházba költözte, kiderült, hogy Leigh nem tudja megfelelően kifejteni a hangját, vagy megtartani a nagy közönség figyelmét, és a darab nem sokkal később bezárult. A műsortípusban Carroll "Vivien"-re változtatta el a keresztneve betűzését. 1960-ban Leigh visszaemlékezett az első élményével kapcsolatban, amikor kritikusok dicséretét és hirtelen hírnevét élvezte, és megjegyezte, hogy "néhány kritikus úgy gondolta, hogy olyan ostoba, hogy azt mondja, nagyszerű színésznő vagyok. És azt gondoltam, hogy ez egy bolond, gonosz dolog, amit mondok, mert olyan terhet és felelősséget rakott rám, amit egyszerűen nem voltam képes elviselni. És évekbe telt, mire megtanultam, hogy megfeleljek annak, amit mondtak azokra az első feljegyzésekre. Olyan hülye. Nagyon jól emlékszem a kritikusra, és soha nem bocsátottam meg neki".  Kérdés: ki az a személy, akit nem tudsz elfelejteni?
kritikus