A játékelméletet W.V.O. Quine (1960, 1967) két tanulmányára válaszolva Lewis (1969) a játékelméletet használta a konvenció filozófiai magyarázatának kidolgozására. Így az általános tudás első elemzését biztosította, és a koordinációs játékok játékának elemzésében alkalmazta. Ezen túlmenően először azt javasolta, hogy az ember megértheti a jelentést a jelzéses játékok szempontjából. Ezt a későbbi javaslatot Lewis óta számos filozófus követte. Lewis (1969) játékelméleti magyarázatát követően Edna Ullmann-Margalit (1977) és Bicchieri (2006) olyan társadalmi normák elméleteit fejlesztettek ki, amelyek Nash-egyensúly-dilemmákként határozzák meg őket, amelyek egy vegyes-motiv játék koordinációs játékba való átalakításából erednek.
evolúciós játékelmélet