A csalódást keltő 2005/06 szezon után, amikor a Blues a legrosszabb eredménnyel járt az NHL-ben, az új vezetés a franchise újjáépítésére összpontosított. Az új menedzsment alatt a Blues azonnal John Davidson-t nevezi ki a jégkorong műveletek elnökének, és Pleau-t többnyire tanácsadói szerepre helyezi. Az egykori New York Rangers kapus azonnal több nagy sikert aratott, felvette Jay McKee-t, Bill Guerin-t és Manny Legace-t a szabad ügynökségből, és visszahozta Doug Weight-ot St. Louisba egy rövid (és produktív) megálló után Carolina-ban. Weightet 2007 decemberében újra átadták az Anaheim Ducks-nak, egy kisebb ligás játékossal együtt, Andy McDonaldért cserébe. A 2006/07-es szezon elején a Blues versenyképesnek tűnt a Közép Divízióban. Azonban a sérülések egész szezonban gyötörték a csapatot, és a jóhiszemű gólszerző hiánya is akadályozta őket. A kampány első felében lassú volt a rajongók támogatottsága, és a naptári év végén 11 meccs veszteséges sorozat volt. 2006. december 11-én a Blues kirúgta Mike Kitchen edzőt, és helyére Andy Murray-t, a Los Angeles Kings egykori edzőjét állította. Davidson egy erős fejlesztési programot is telepített Jarmo Kekalainen vezető cserkész alatt, a csapat magas draft választásait használva
2006-ban és 2007-ben, hogy kiválasztjuk a nagyra becsült pályázókat, mint T. J. Oshie, Erik Johnson és David Perron. 2007. január 4-én a Blues az előző tíz meccsen 6<unk>1<unk>3 eredményt ért el, ami a legjobb az NHL-ben ebben a szakaszban. Annak ellenére, hogy 24 pontos ugrás volt az előző szezonhoz képest, a feszültség, hogy egy olyan konferenciában játszottak, ahol hét csapat több mint 100 ponttal végzett, a második évben is kihagyta őket a play-offból.