Amikor Lon Nol 1970-ben hatalomra lépett, a Khmer Köztársaság kormánya propaganda kampányt indított, hogy a vietnámiakat a Vietkong ügynökeinek mutassa be. Körülbelül 30.000 vietnámi embert letartóztattak és börtönben öltek meg, míg további tízezrek menekültek Vietnámba. Öt évvel később, 1975-ben kevesebb, mint 80.000 vietnámi maradt Kambodzsában, amikor a Vörös Khmerek elfoglalták a hatalmat. Közel háromnegyedüket Vietnamba száműzték, és a fennmaradó 20.000, akik maradtak, vegyes vietnámi és khmér származásúak. Akik maradtak, a rezsim megölte őket. Mire a vietnámi csapatok behatoltak Kambodzsába
1979-ben gyakorlatilag az egész kambodzsai vietnámi lakosságot vagy elűzték, vagy megölték. Vietnam új rendszert hozott létre, amelyet Kampuchea Népköztársaságának (KNN) neveztek, és vietnámi tanácsadókat neveztek ki az új kormányzati igazgatásba. 1983-ban a Koreai Népi Népi Köztársaság kormánya hivatalos politikát dolgozott ki, hogy ösztönözze a kambodzsai volt vietnámi lakosokat, hogy térjenek vissza és telepedjenek le. A vietnámi bevándorlók, akiknek nem voltak családi kötelékei Kambodzsával, szintén eljöttek, hogy letelepedjenek az országban, mivel kevés volt a határellenőrzés, hogy korlátozzák a vietnámi migránsok belépését az országba. A vietnámiakat hivatalos kisebbségként ismerték el a KNDK rezsim alatt, és tengerentúli vietnámi szövetségeket hoztak létre Kambodzsa olyan részein, ahol jelentős a vietnámi népesség. A KNDK kormánya is személyazonosító kártyákat adott ki nekik a vietnámi csapatok 1990-es visszavonásáig.