Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Macmillan vezette a konzervatívokat a győzelemre az 1959-es választásokon, növelve pártja többségét 67-107 mandátumra. A kampány a gazdasági javulásokon alapult, valamint az alacsony munkanélküliségen és a jobb életszínvonalon; a "Élet jobb a konzervatívok alatt" szlogen Macmillan saját megjegyzésével volt párhuzamos, "igazságosabban legyünk őszinték, a legtöbb emberünk soha nem volt ilyen jó", általában úgy parafrázált, hogy "Sohasem volt ilyen jó". Az ilyen retorikák a munkásosztály gazdagságának új valóságát tükrözték; azt állították, hogy "a konzervatívok győzelmének kulcsszerepe az volt, hogy az ipari munkások átlagos reálbérje több mint 20 százalékkal nőtt Churchill 1951-es győzelme óta". A győzelem mértéke azt jelentette, hogy a konzervatívok nem csak három egymást követő általános választást nyertek, hanem minden alkalommal megnövelték többségüket. És vitát indított arról, hogy a Munkáspárt (most Hugh Gaitskell vezette) nyerhet-e újra egy általános választást. Az életszínvonal eléggé emelkedett ahhoz, hogy a munkások részt vehessenek a fogyasztói gazdaságban, elmozdítva a munkásosztály aggodalmait a hagyományos Munkáspárt nézőpontjaitól. A Daily Mirror, annak ellenére, hogy a Munkáspárt szilárd támogatója volt, Macmillan "szerencsét" kívánta a címlapján a győzelme után.  Kérdés: A konzervatív párt az 1959-es választásokon 107 mandátumra nőtt, az eredeti számhoz képest?
67. cikk