Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Belgaország volt az első kontinens-európai ország, amely az ipari forradalomnak vetette alá magát a 19. század elején. Liège és Charleroi gyorsan kifejlesztette a bányászatot és az acélgyártást, amely a 20. század közepéig virágzott a Sambre és a Meuse völgyben, és Belgiumot a világ három leggyakoribb iparosodott országának egyikévé tette 1830-tól 1910-ig. Az 1840-es években azonban Flandria textilága súlyos válságban volt, és a régió 1846 és 1850 között éhínséget szenvedett. A második világháború után Ghent és Antwerpen a vegyi és olaji ipar gyors terjeszkedését tapasztalta. Az 1973-as és 1979-es olajválság a gazdasági helyzetet recesszióba sodorta; a recesszió különösen hosszabb volt Walloniában, ahol az acélipar kevésbé volt versenyképes, és komoly visszaesést tapasztalt. Az 1980-as és az 1990-es években az ország gazdasági központja továbbra is észak felé mozdult, és jelenleg a népes flamand gyémántvidékre összpontosul. Az 1980-as évek végére a belga makrogazdasági politikáknak köszönhetően a belga államadósság összértéke a GDP mintegy 120%-a volt. 2006-ban a költségvetés kiegyensúlyozott volt, és az államadósság a GDP 90,30%-a volt. 2005-ben 1,5%-os, 2006-ban pedig 3,0%-os reál-GDP-növekedési üteme kissé meghaladta az euróövezet átlagát. A munkanélküliségi ráta 2005-ben 8,4%, 2006-ban pedig 8,2% volt, ami közel állt a térség átlagához. 2010 októberéig ez 8,5%-ra emelkedett, szemben az Európai Unió egészének (az EU-27) 9,6%-os átlagával. 1832 és 2002 között a belga frank volt a belga pénznem. Belgium 2002-ben lépett át az euróra, az első euróméreteket pedig 1999-ben készítették el. A forgalomba bocsátásra szánt standard belga euróérmékben a monarchia portréja látható (elsőként II. Albert király, 2013-tól Philippe király).  Kérdés: Mikor kezdődött az éhínség?
1846