Összefoglalja a cikket:  Az olaszoknak van egy mondásuk: "Túl sok valami megromolja". Túl zsúfoltok vagyunk annyi freskós templommal, középkori várakkal és római romokkal, hogy egyszerűen nem tudjuk, mit kezdjünk velük, nem is beszélve a megfelelő karbantartásról. Vakok lettünk az értékükre és szépségükre. Közel 5000 "ékszer" van szétszórva az ország egész területén, múzeumoktól kezdve régészeti területekig és műemlékekig. Olaszország büszkélkedhet a világ legmagasabb számú UNESCO Világörökségi helyszínével - 50, amelyek közül több veszélyezteti a földdel való összeomlást az elhanyagolás és a közforrások hiánya miatt. És van még 42 000 ember, akik a földcsuszamlás, az árvíz és a természeti katasztrófák kegyére vannak. Az UNESCO listáján szereplő Assisi bazilika, ahol Szent Ferenc sírja található, csak a legutolsó egy sor nemzeti szégyen. A reneszánsz mesterek, köztük Giotto freskói veszélyeztetik a falokat, és nagy szükségük van egy új stílusra. Kétségbeesett lépésként a szerzetesek egy közösségi finanszírozási projektet indítottak, hogy összegyűjtsenek 500 000 eurót. A világ egyik legnagyobb zarándokhelyéről beszélünk, nem is beszélve a művészi értékéről. Emlékszem, hogy egyszer egy amerikai kollégám megkérdezte tőlem: "De mit csinál Olaszország a hatalmas kulturális örökségével?" - Jó kérdés. - Igen. Ha más nemzeteknek lenne fele annyiuk, mint nekünk, sokkal jobb munkát végeznének vele. Paradox módon, ha csak a Colosseum vagy Velence lenne, könnyebb lenne. De mi nem, és az a baj, hogy Olaszország nem tudja, hogyan kell kiaknázni ezt a kincset. Vegyük például a Brit Múzeum sikeres Pompeji-kiállítását 2013-ban: a valódi helyszín a hátsó udvarunkban van, de a britek a legjobbat hozták ki belőle világszerte, míg a valódi Pompeji - és még mindig - világszerte a címlapokba került, csak azért, mert gyakran összeomlott. Vagy, ami még rosszabb, Olaszország nem törődik az eszközeivel. Utazásíróként szinte naponta találkozom idegenforgalmi irodákkal, és ez egy nagy küzdelem: sokan vonakodnak információt adni, és nincsenek jó képek a helyekről. Szinte könyörgöm nekik, amikor ennek fordítva kellene lennie...
Olaszország büszke a legmagasabb számú UNESCO Világörökségi helyszínre a világon. Olaszország nem tudja, hogyan kell kiaknázni a kincseket, és úgy tűnik, nem törődik velük, írja Silvia Marchetti.