Írj folytatást erre a bekezdésre - A német védőügyvéd Hans Rolfe (Maximilian Schell) azzal érvel, hogy a vádlottak nem voltak az egyetlenek, akik segítettek, vagy legalábbis szemet hunytak a náci rezsimre. Azt is állítja, hogy az Egyesült Államok olyan rossz vagy rosszabb dolgokat követett el, mint a nácik. Ezekben az érvekben számos pontot emel fel, mint például az Egyesült Államok Legfelsőbb Bíróságának bírája, Oliver Wendell Holmes Jr. támogatása az első eugenikai gyakorlatoknak ("lásd" "Buck kontra Bell"); a német-vatikáni Reichskonkordat 1933-ban, amelyet a náci-dominált német kormány kihasznált, mint a náci vezetés implicit korai külföldi elismerését; Joseph Sztálin szerepe a náci-szovjet paktumban 1939-ben, amely eltávolította a német invázió és megszállás utolsó nagy akadályát.
Nyugat-Lengyelország, a II. világháború megindítása; és a Hiroshima és Nagasaki atombombázása a háború utolsó szakaszában, 1945 augusztusában.