Írj egy folytatást erre a bekezdésre - Az Atlanti-óceán csatája a kereskedelmi hajók környékén folyt, amelyek ellátmányt szállítottak a Brit-szigetekre és onnan. Míg a HX konvojok, az ON konvojok, az SC konvojok és a CU konvojok Észak-Amerikába vagy onnan hajóztak, a Gibraltári konvojok a hagyományos kereskedelmi útvonalon szállítottak ellátmányt a Brit Birodalom többi részével a Földközi-tengeren, a Szuezi-csatornán, a Vörös-tengeren és az Indiai-óceánon keresztül. A frankista Spanyolországhoz és a fasiszta Olaszországhoz való közelség miatt ez a hagyományos kereskedelmi út sérülékennyé vált az ellenséges megfigyelés és lehallgatás számára. E hajózási útvonal védelme Franciaország számára hasonlóan fontos volt az Észak-Afrikával, Szíriával, Libanonnal, Madagaszkárral és Indokínával folytatott kereskedelem szempontjából. A gibraltári konvojokat francia hadihajók kísérték Franciaország megadásáig. Az Indiai-óceánba és a Földközi-tenger keleti részére irányuló és onnan származó hajózás nagy részét Afrika köré irányították, egészen Olaszország megadásáig. Az OG és a KM konvojok nagyrészt a Gibraltár és Málta katonai helyőrségeinek és polgári lakosságának, valamint a Torch hadműveletnek szánt ellátmányokból álltak.
és Husky. A konvojok útvonalának a megszállt Franciaországban található tengeralattjáró-bázisokhoz való közelsége gyakran okozta a konvojok csatáinak átfedését a szövetséges támadó járőrökkel a Biszkai-öbölben. A Cornwallból és Gibraltárból repült légi fedezetet, amikor a körülmények megengedték; de maradt egy "légi szakadék", ahol az U-hajók és a felszíni támadók megfigyelés nélkül járőrözhettek a konvoj útvonalakon, amíg a légi járőrök 1943 októberében az Azori-szigetekről repülni kezdtek.