Írj egy folytatást erre a bekezdésre - 1805 márciusában lett kapitány. 1805 júliusában újra szolgálatba állította a 22-es ágyút a Földközi-tengerben, és 1806 októberében átvette a 36-as ágyú parancsnokságát. Elliot a következő hat évben parancsnoka volt, és 1807. február 15-én a Kelet-Indiába és Kínába hajózott. 1808. október 8-án a Bengáli-öbölben üldözte és elfogta az 18 ágyújú francia korvettát, az "Iéna"-t, és 1809. július 15-én a "Modeste" hajóit, és kivágta a 8 ágyújú "Tuijneelar"-ot a Sunda-szorosban. Elliot aztán részt vett a Java elfogásában.
1811. augusztus és szeptember között. 1813-ban átvette a 38-ágyú parancsnokságot, és részt vett a borneói kalózok elnyomásában júniusban. Ezekben a hadjáratokban tett tettei felkeltették feletteseinek a figyelmét, ahogy a segítése McGregor ezredesnek is a palembang-i szultán visszaállításában. A napóleoni háborúk vége után nem kapott parancsnokságot, bár képes volt biztosítani a HMS "Victory" parancsnokságát, majd 1827 május 1-jétől 1832. január 24-ig szolgált a Portsmouth-ban. A szolgálata ebben az időszakban Elliotnak elnyerte a Clarence hercegének, a leendő IV. Vilmos királynak a dicséretét.