Amikor Andrew Jackson, az Egyesült Államok elnöke megengedte, hogy az Egyesült Államok Második Bankjának alapokmánya lejár 1836-ban, az Egyesült Államoknak nem volt semmilyen központi bankja, és a New York-i pénzkínálat az ország éves mezőgazdasági ciklusával ingadozott. Minden ősszel a pénz kiáramolt a városból, amikor megvásárolták a terméseket, és - a pénz visszavonzásának érdekében - emelték a kamatlábakat. A külföldi befektetők New Yorkba küldték a pénzüket, hogy kihasználják a magasabb kamatokat. 1906. januárban a Dow Jones ipari átlag 103-as csúcsától kezdve a piac szerény korrekciót kezdett, amely egész évben folytatódott. Az 1906-os földrengés áprilisában
A San Franciscó-i pusztítás a piaci instabilitáshoz vezetett, ami még nagyobb pénzáramlást eredményezett New Yorkból San Franciscóba az újjáépítéshez. A pénzmennyiség további nyomása 1906-ban következett be, amikor a Bank of England emelte a kamatlábát, részben azért, mert a brit biztosítótársaságok túl sokat fizettek az amerikai kötvénytulajdonosoknak, és több pénz maradt Londonban, mint várták. A januári csúcs után a részvényárak 18%-kal csökkentek 1906 júliusában. Szeptember végére a részvények a veszteségeik körülbelül felét visszanyerték.