Évszázadokon át a régióban csak csekély számban éltek különféle nomád csoportok, mint például a síkátok, az alánok, a hunok, a bolgárok, a pecsenegek, a kipcsák, a török-mongolok, a tatárok és a nogaiak. A mongol invázió után a területet az Arany Hórda uralta a Kékvizek csatájáig.
(1362), amely lehetővé tette Algirdas számára, hogy Litvánia Nagyhercegségéért igényelje. A Vorskla-folyó csatájának eredményeként 1399-ben utódja, Vytautas elvesztette a területet Temür Qutlughnak, az Arany Horda kánjának. 1441-ben a Vad Mezők nyugati részén, Jedisánban a Krím-khanátus uralkodott, amely politikai entitás a 16. század óta a terjeszkedő Oszmán Birodalom ellenőrzése alatt állt. A Vad Mezőket részben a zaporidzsi kozákok is lakták, amint azt Józef Wereszczyński lengyel teológus és kijevi katolikus püspök munkái tükrözik, akik abban a feltétellel telepedtek le, hogy harcolnak a Nogai Horde terjeszkedése ellen.