Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Átjáró: Bár Johann Heinrich Mädler és Wilhelm Beer jobban emlékeznek a Hold térképezésére, ők voltak az első "areográfusok". Azzal kezdték, hogy megállapították, hogy a Mars felszíni jellemzőinek többsége állandó, és pontosabban meghatározták a bolygó forgási időszakát. 1840-ben Mädler tíz évnyi megfigyelést egyesített és megrajzolta a Mars első térképét. Ahelyett, hogy nevet adtak volna a különböző jelöléseknek, Beer és Mädler egyszerűen betűkkel jelölte meg őket; Meridian Bay (Sinus Meridiani) így "a" tulajdonság volt. Ma a Marson lévő tulajdonságokat különböző forrásokból nevezik meg. Az albedo vonások a klasszikus mitológiából származnak. A 60 km-nél nagyobb krátereket elhunyt tudósok, írók és mások nevére nevezik el, akik hozzájárultak a Mars tanulmányozásához. A 60 km-nél kisebb krátereket a világ olyan városai és falvai nevezik el, amelyek lakossága kevesebb, mint 100 000 fő. A nagy völgyeket a "Marsz" vagy a "csillag" szó után nevezik el különböző nyelvekben; a kis völgyeket folyók után nevezik el. A nagy albedo jellemzők megtartják a régebbi nevek nagy részét, de gyakran frissülnek, hogy tükrözzék a jellemzők természetének új ismereteit. Például a Nix Olympica (az Olympus hója) az Olympus Mons (Olympus-hegy) lett. A Mars felszíne a Földről nézve kétféle területre oszlik, különböző albedo-val. A vöröses színű vas-oxidokban gazdag porral és homokkal borított halvány síkságokat egykor a marsi "szárazföldeknek" gondolták, és olyan neveket adtak nekik, mint Arabia Terra (Arábia földje) vagy Amazonis Planitia (Amazonas síksága). A sötét vonásokról úgy gondolták, hogy tengerek, ezért nevezték el Mare Erythraeum, Mare Sirenum és Aurorae Sinus néven. A Földről látható legnagyobb sötét vonás a Syrtis Major Planum. Az állandó északi sarkvidéki jégsapkát Planum Boreumnak nevezik, míg a déli sapkát Planum Australe-nek.  Kérdés: Hogy hívják a tengert?
Mare Erythraeum, Mare Sirenum és Aurorae Sinus