Részben azért, mert kizárták a Hármas Bizottságból, Goebbels nyomást gyakorolt Hitlerre, hogy olyan intézkedéseket vezessen be, amelyek "totális háborút" eredményeznének, beleértve a háborús erőfeszítésekhez nem szükséges vállalkozások bezárását, a nők munkaerőre történő besorozását, és a korábban mentesített foglalkozásokban lévő férfiak Wehrmachtba történő besorozását. Ezek közül néhány intézkedést január 13-i rendeletben hajtottak végre, de Goebbels megdöbbenésére Göring azt követelte, hogy kedvenc éttermei Berlinben nyitva maradjanak, és Lammers sikeresen lobbizott Hitlernél, hogy a gyermekes nők mentesüljenek a kötelező szolgálat alól, még akkor is, ha gyermekgondozói is rendelkezésre állnak. Miután lelkes választ kapott a témával kapcsolatos 1943. január 30-i beszédére, Goebbels úgy vélte, hogy a német nép támogatja a totális háború iránti felhívását. A következő beszéde, a Sportpalast beszéde
1943. február 18-án, szenvedélyes követelése volt a közönség számára, hogy elkötelezzék magukat a totális háborúért, amit úgy mutatott be, mint az egyetlen módja annak, hogy megállítsák a bolsevikok támadását és megmentsék a német népet a pusztulástól. A beszédben erősen antiszemita elemek is voltak, és arra utaltak, hogy a zsidó nép kiirtása már folyamatban van. A beszédet élőben közvetítették a rádióban, és filmet is készítettek róla. A beszéd élő változatában Goebbels véletlenül megemlíti a zsidók "kiirtását"; ez kihagyva van a beszéd közzétett szövegéből.