Az 1920-as és 1930-as években az antiszemitizmus és az üldöztetés miatt Königsberg zsidó lakossága visszaesett, amikor a náci párt átvette az irányítást a "Machtergreifung" által 1933-ban. Abban az évben csak 3500 zsidó élt a városban. A háború előtti náci Németország zsidóellenes jogszabályai, amelyeket Erich Koch hajtott végre, korlátozták az üzletet, és sok Königsbergi zsidót arra késztettek, hogy kivándoroljanak, főleg az Egyesült Államokba és Nagy-Britanniába. Michael Wieck arról írt, hogy milyen megkülönböztetést szenvedett a Hitlerjugendtől. Az 1935-ös Ostmesse megnyitóján Hjalmar Schacht haszontalanul kritizálta az üldöztetést. Az üldöztetés miatt a zsidó közösség 1935. áprilisában 82 tanuló számára létrehozott egy külön zsidó iskolát; 1935. októberére 180 tanulóval 6 osztályban 4 tanárral. 1938 februárjában a "Der Student der Ostmark" propagandalap közzétette a 201 zsidó üzletember, 38 orvos és 22 ügyvéd nevét, akik a városban maradtak, amelyet a Sturmabteilung használt a
Az üvegtörés éjszakája 1938 novemberében. Az új zsinagógát felgyújtották, az ortodox Adass Jisroel zsinagógát és két temetőt vandalizálták; a zsidó iskolát megtámadták, de később újra megnyitották, ahogy az ortodox zsinagógát is, ahol Michael Wieck 1941 közepén Bar Mitzva lett. A zsidó lakosok nagy részét Németország belsejében lévő náci koncentrációs táborokba szállították.