Röviddel a beavatkozás után Pakisztán katonai vezetője, Muhammad Zia-ul-Haq tábornok találkozót hívott össze a katonai kormány magas rangú katonai tagjaival és technokratáival. Ezen a találkozón Zia-ul-Haq tábornok felkérte a hadsereg vezérkari főnökét, Khalid Mahmud Arifot és a közös vezérkari főnökök elnöke, Muhammad Shariff admirálisat, hogy vezessenek egy specializált polgári-katonai csapatot, hogy geostratégiát dolgozzanak ki a szovjet agresszió elleni küzdelemre. Ebben a találkozón az "ISI" akkori főigazgatója, Akhtar Abdur Rahman hadnagy az iszlám szélsőségesek felfegyverzésével egy titkos afganisztáni művelet ötletét támogatta. Ami Pakisztánt illeti, a szovjet háború az iszlamista mudzahedinekkel megtorlásnak tekinthető a Szovjetunió régióbeli riválisa, India hosszú ideig tartó feltétel nélküli támogatása miatt, különösen az 1965-ös és az 1971-es háborúk során.
, ami pakisztáni területek elvesztéséhez vezetett az új bangladesi állam számára.