Április 12-én éjjel Erich Bey parancsnok, a legmagasabb rangú túlélő német tiszt, értesítést kapott arról, hogy a következő napon támadás várható a brit fővárosi hajóktól, amelyet számos romboló kísér és hordozó repülőgépek támogatnak. A csatahajó és a kilenc romboló április 13-án jelent meg, bár korábban, mint azt Bey parancsnok várta, és elfogta a németeket. Az öt működőképes romboló, köztük a "Bernd von Arnim", a Narvik kikötőjéből felszállt és megtámadta a brit hajókat. Bár nem találtak célba, de több rombolót is megrongáltak. A hajó képes volt torpedó támadást indítani a brit rombolókra, mielőtt elűzték volna őket, de a torpedói mind elhibázták. A lőszerhiány arra kényszerítette a német hajókat, hogy a Rombaksfjordenbe (az Ofotfjord legkeletibb ágazata) vonuljanak vissza Narvik keleti részén, ahol megpróbálhatnak rajtaütni a brit rombolókat. A "Von Arnim" kifogyott a lőszeréből, és a fjord tetején találta magát. A legénysége leromboló tölteteket rakott és elhagyta a hajót. Mire a britek elérték a hajót, az oldalra fordult. A hajó legénysége csatlakozott a német csapatokhoz a parton, és részt vettek a hadjáratban, amíg a britek
júniusban evakuálták a területet.