Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Átjáró: A csillagászok úttörője és angol pap, John Michell röviden javasolta az elképzelést egy olyan hatalmas testről, amelyből még a fény sem tud kijutni egy levélben, amelyet 1784. novemberében tettek közzé. Michell egyszerűsített számításai azt feltételezték, hogy egy ilyen testnek ugyanolyan sűrűsége lehet, mint a Napnak, és arra a következtetésre jutott, hogy egy ilyen test akkor alakul ki, ha egy csillag átmérője 500-szorosabb a Napét, és a felszíni menekülési sebesség meghaladja a fény szokásos sebességét. Michell helyesen megjegyezte, hogy az ilyen szupermasszív, de nem sugárzó testeket a közeli látható testekre gyakorolt gravitációs hatásaik révén lehet észlelni. Az akkori tudósok eleinte izgatottnak találták azt a javaslatot, hogy óriási, de láthatatlan csillagok rejtőzhetnek a közönség előtt, de a lelkesedés elhalványult, amikor a fény hullámszerű természete nyilvánvalóvá vált a 19. század elején. Ha a fény inkább hullám lenne, mint "korpuskulus", nem világos, hogy a gravitáció milyen hatással lenne a menekülő fényhullámokra. A modern relativitáselmélet megcáfolja Michell elképzelését, miszerint egy fénysugarat közvetlenül egy szupermasszív csillag felszínéről lőnek le, a csillag gravitációja lelassítja, megáll, majd szabadon esik vissza a csillag felszínére.  Kérdés: Mikor publikálta John Michell a fényről alkotott elképzeléseit?
1784. november