Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Átjáró: Az első szezonban a raktárak elhelyezésének célja volt, hogy a Barrier széléről - a biztonsági táborból - le a 80°S-ra egy sor raktárat helyezzenek el, a következő tavasszal kezdődő sarkvidéki utazásra. Az utolsó raktár lenne a legnagyobb, és az One Ton Depot néven ismeretes lenne. A munkát tizenkét ember, a nyolc legtehetségesebb pónik és két kutyacsapat végezte el; a jégviszonyok megakadályozták a motoros szánok használatát.A Cherry-Garrard szerint az utazás január 27-én "panikkal határos sietségben" indult. A haladás a vártnál lassabb volt, és a pónik teljesítményét hátrányosan befolyásolta, mert Oates ellenzi a norvég hócipő használatát, és otthagyta őket Cape Evans-nál. Február 4-én a párt a Hut Point-től 64 km-re, a Corner Camp-ot alapította, amikor egy hóvihar három napig megállította őket. Néhány nappal később, miután a menet folytatódott, Scott hazaküldte a három leggyengébb pónit (kettő meghalt útközben). Ahogy a raktárba helyező csapat megközelítette a 80°-ot, Scott aggódott amiatt, hogy a fennmaradó pónik nem jutnak vissza a bázisra, hacsak a csapat nem fordul azonnal észak felé. Oates tanácsa ellenére, aki tovább akart lépni, és a pónik összeomlása után húsként ölte meg őket, Scott úgy döntött, hogy a One Ton Depotot 79°29′S-on helyezi, több mint 30 mérföld (48 km) a tervezett helyétől. Scott visszatért a kutyákkal a biztonsági táborba, miután saját életét kockáztatta, hogy megmentse a szakadékba esett kutyacsapatot. Amikor a lassabb pónis csapat megérkezett, az egyik állat nagyon rossz állapotban volt, és nem sokkal később meghalt. Később, amikor a túlélő pónik átkeltek a jégtengeren a Hut Point közelében, a jég megszakadt. Az eltökélt mentési kísérlet ellenére még három pónik meghalt. A nyolc pónitól, amelyek elindultak a búvóhelyre, mindössze kettő tért haza.  Kérdés: mi történt az egyik lassabb állat pónival, aki megérkezett?
Nagyon rossz állapotban volt, és nem sokkal később meghalt.