Ezek a magmok a felszínre a paterák padlóján vagy a síkságokon lévő repedésekből keletkeznek, és ezek a felfúvódott, összetett lávaáramok hasonlóak a Hawaii-i Kilaueában megfigyeltekhez. A Galileo űrszonda képei azt mutatták, hogy az Io nagy lávaáramok közül sok, mint a Prometheus és az Amirani, a lávaáramok kis kitöréseinek felhalmozódásával keletkezik a régebbi folyamok tetején. Nagyobb lávaáramokat is megfigyeltek az Io-n. Például a Prometheus-áram vezető széle 1979-ben 75-95 km-re (47-59 mérföldre) mozogott a Voyager és a Galileo első megfigyelései között 1996-ban. 1997-ben egy nagyobb kitörés több mint 3500 km2 (1,400 négyzet mérföldnyi lávaáramból állt, és ezek a felfúvódott, összetett lávaáramok hasonlóak a paterák padlóján lévő repedésekhez hasonlóan, mint a Hawaii-i Kila
kén-dioxid