Írj egy folytatást erre a bekezdésre - Az első Fitna alatt
, Kalifa Ali (r. 656<unk>661) kinevezte Mohamed ibn Abi Bakr-t Egyiptom kormányzójává, de Amr 658 nyarán egy inváziót vezetett, amely legyőzte Ibn Abi Bakr-t és biztosította az országot az omejják számára. Amr ezután kormányzóként szolgált haláláig 664-ben. 667/8-től 682-ig a tartományt egy másik buzgó, ümeiád pártfogó, Maslama ibn Mukhallad al-Ansari irányította. A második fitná alatt Ibn al-Zubayr megszerezte a kharijiták támogatását Egyiptomban, és saját kormányzóját, Abd al-Rahman ibn Utba al-Fihri-t küldte a tartományba. A Kharijite-támogatott Zubayrid rezsim nagyon népszerűtlen volt a helyi arabok körében, akik felhívták az Umayyad kalifát, Marwan I-et (r. 684 <unk>685) támogatásra. 684 decemberében Marwan megtámadta Egyiptomot, és viszonylag könnyedén visszafoglalta. Marwan Abd al-Aziz fiát helyezte kormányzóvá. Abd al-Aziz a "jund" -val való szoros kapcsolataira támaszkodva 20 évig uralkodott az országban, széles körű autonómiát élvezve és "de facto" helyettesként. Abd al-Aziz szintén felügyelte Észak-Afrika muszlim hódításának befejezését; ő nevezte ki Musa ibn Nusayrt Ifriqiya kormányzójaként. Abd al-Aziz azt remélte, hogy a fia lesz a trónörökös, de amikor meghalt, Abd al-Malik ibn Marwan (685-695) kalifa saját fiát, Abdallah-t küldte kormányzóvá, hogy visszaszerezze az irányítást és megakadályozza, hogy az ország örökletes birodalom legyen.