Írj folytatást erre a bekezdésre - Bár a független Indiát eredetileg a különböző afrikai függetlenségi mozgalmak bajnokaként tekintették, a Nemzetek Szövetségével való baráti kapcsolata és a brit politikára vonatkozó liberális nézetei Kelet-Afrikában károsították a képét, mint a harmadik világ különböző függetlenségi mozgalmainak szilárd támogatója. India elítéli a kenyai és az algériai harcosok harcát
éles ellentétben állt Kínával, amely támogatta az afrikai függetlenségért folytatott fegyveres harcot. Miután elérte a magas diplomáciai pontot Nehru szerepe után a szuezi válságban, India elszigetelése Afrikától teljes volt, amikor csak négy nemzet - Etiópia, Kenya, Nigéria és Líbia - támogatta őt a kínai-indiai háború alatt 1962-ben. Miután Gandhi miniszterelnök lett, a diplomáciai és gazdasági kapcsolatok azokkal az államokkal bővültek, amelyek az indiai-kínai háború idején Indiával álltak. Gandhi tárgyalásokat kezdett a kenyai kormánnyal az Afrika-India Fejlesztési Együttműködés létrehozásáról. Az indiai kormány is elkezdte mérlegelni az Afrikában letelepedett indiaiak bevonásának lehetőségét a politikai céljainak keretein belül, hogy segítsen visszanyerni a csökkenő geostratégiai befolyását. Gandhi "India nagyköveteinek" nevezte az Afrikában letelepedett indiai származású embereket. A törekvések, hogy az ázsiai közösség csatlakozzon az indiai diplomáciához, azonban semmivé váltak, részben azért, mert az indiaiak nem voltak hajlandók a politikailag bizonytalan környezetben maradni, és az afrikai indiánok Nagy-Britanniába való kivándorlása miatt, az 1968-as Commonwealth bevándorló törvény elfogadásával. Ugandában az afrikai indián közösség üldözést és végül kiutasítást szenvedett Idi Amin kormánya alatt.