Összefoglalja a cikket:  Bármi is okozta a kis űrkőzeteket egymásba tömörülni több milliárd évvel ezelőtt, nem valószínű, hogy a mágnesesség volt az oka. A tudósok ma bejelentették, hogy a Philae európai űrszonda által végzett mérések, amely novemberben landolt a 67P üstökösön, azt mutatják, hogy az üstökös magja nem mágneses. Egyes asztrofizikusok úgy vélik, hogy a mágnesesség lehet az, ami a bolygók kialakulásának korai szakaszában a sziklákat egy sorba sorolta, majd összekötötte őket nagyobb sziklákká. 18 képből álló kompozit, amely különböző szögből mutatja a 67P/Churyumov-Gerasimenko üstökös aktivitását január 31. és március 25. között, amikor az űrhajó 30-100 km-es távolságra volt a üstököstől. De a Science folyóiratban online közzétett tanulmányban Hans-Ulrich Auster vezette csapat a Braunschweig Technikai Egyetemen Németországban azt mondta, hogy az adataik - amelyek három váratlan ugrásból profitáltak, amelyek lehetővé tették a Philae számára, hogy több eredményt gyűjtsenek, mint tervezték - nem támogatják ezt az elméletet. "Ha a felszín mágneses lenne, akkor a mágneses mező méréseinek egyértelmű növekedését várhattuk volna, ahogy egyre közelebb kerülünk a felszínhez" - mondta Auster. "Ha a 67P/Churyumov-Gerasimenko üstökös az összes üstökösmagot képviseli, akkor azt állítjuk, hogy a mágneses erők valószínűleg nem játszottak szerepet a bolygó építőkövei felhalmozódásában, amelyek mérete több mint egy méter". Allan H. Treiman, a Texas-i Houstonban lévő Hold és Bolygók Kutatóintézet vezető tudósa, aki nem vett részt a tanulmányban, azt mondta, hogy az eredmények hiteles módon arra utalnak, hogy más erők voltak felelősek. A mágneses adatok az első és a második touchdown között történt sziklaütközés előtt (fent) és után (alsóban). A felszín feletti magasságot az x-tengelyre, a mágneses mező erősségét pedig az y-tengelyre ábrázolják. A méréseket (kereszteket) egy hipotetikus modellel (szilárd vonal) hasonlítják össze, amely egy enyhén mágnesesített felületet feltételez.
Azt hitték, hogy a mágnesesség felelős a sziklák összehangolásáért és összekötéséért. A tudósok szerint ez vezethetett a bolygók kialakulásának korai szakaszához. A Rosetta eredményei nem alátámasztják az elméletet, mivel a 67P magja nem mágneses.