Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  1941-ben Zuse követte korábbi gépeit a Z3-al, a világ első működő elektromechanikai programozható, teljesen automatikus digitális számítógépével. A Z3-at 2000 relével építették, 22 bites szóhosszú implementációval, amely körülbelül 5 × 10 Hz órafrekvenciával működött. A program kódja és az adatai lyukas filmre voltak tárolva. Bizonyos tekintetben meglehetősen hasonlított a modern gépekhez, úttörőként számos olyan előrelépést tett, mint a lebegőpontos számok. A nehezen megvalósítható tizedes rendszer (amelyet Charles Babbage korábbi tervezésében használtak) egyszerűbb bináris rendszerrel való felváltása azt jelentette, hogy Zuse gépeit könnyebb volt megépíteni, és potenciálisan megbízhatóbbak voltak, figyelembe véve az akkoriban rendelkezésre álló technológiákat. A Z3 valószínűleg egy Turing-komplett gép volt. Két 1936-os szabadalmi bejelentésben Zuse azt is előre látta, hogy a gépi utasításokat ugyanazon a tárolóban tárolhatják, mint az adatot - a von Neumann-architektúra kulcsszemléletét, amelyet először 1948-ban Amerikában az elektromechanikus IBM SSEC-ben és Nagy-Britanniában a teljesen elektronikus Manchester Baby-ben hajtottak végre. Zuse-nak kudarcok voltak a II. világháború alatt, amikor néhány gépezetét elpusztították a szövetséges bombázási kampányok során. Úgy tűnik, hogy munkája nagyrészt ismeretlen maradt a mérnökök számára az Egyesült Királyságban és az Egyesült Államokban sokkal később, bár legalább az IBM tudta, mivel 1946-ban finanszírozta a háború utáni induló cégét, cserébe a Zuse szabadalmaihoz való opcióért.  Kérdés: Ki vette észre először Zuse munkáját?
IBM