Írj egy folytatást erre a bekezdésre - Xinjiang régiót a Csing dinasztia hódította meg a Dzsungar-Csing háború után.
1759-ben a dzsungár kánátus területének mandzsu adminisztráció alá kerülésével véget ért, a muzulmán vezetők és a meghódított területek seregei elmenekültek Badakhshanba. 1759. július 28-án Badakhshan vezetője hivatalosan is elismerte a mandzsu uralmat. A Qing uralma alatt Xinjiangot 3 körzetként igazgatották, a déli körzet volt a korábbi Dzsungár-kanátus, amelyet púl érmékkel fizettek. Zhao Hui, az Ili tábornok engedélyt kért a Qianlong császártól, hogy a helyiekből pul érméket vegyen és a rézet Qing kínai készpénzérmék öntésére használja. Zhao Hui biztosította, hogy ezek a készpénzérmék ugyanolyan súlyúak legyenek, mint a régi pul érmék, és megőrizzék a korábbi dzsungári monetáris rendszert. Zhao Hui tábornok 2 dzsungár dzsungár és 1 dzsungár dzsungár pénzérme közötti átváltási árfolyamot állapított meg, továbbá a dzsungár dzsungár pénzérmeinek súlya megegyezik a dzsungár dzsungár pénzérmével, ami 2 "qián" (7,46 g) volt, szemben a kortárs Kínában keringő 1,2 "qián" (4,476 g) értékével. Mivel a pénzérmék szinte tiszta rézből készültek, az új pénzérmék vörös színt kaptak, így "Vörös pénz" becenevet kaptak. Mivel az ősi kínai fémész szakértelemen túl volt a réz nélküli érmék eltávolítása, a "Vörös Pénz" tartalmának 98%-a réz volt, a többi gyakran cink vagy ólom volt, mivel a Csingnek még nem volt szakértelme ennek eltávolítására, a többi fém gyakran a készpénzérmék öntésére gyűjtött fémhulladékból származik.