Írj folytatást erre a bekezdésre - A királyi diktatúra bevezetését követően II. Károly 1938. áprilisában újra megerősítette Gigurtu-t a Felsőbb Gazdasági Tanács tagjává. Ezután közmű- és kommunikációs miniszterré (november 1939-június 1940), külügyminiszterré (június 1 - június 28, 1940) és miniszteri rangú államtitkárrá (június 28 - július 4, 1940) tette Gheorghe Tătărescu vezette egymást követő kabinetekben. Ez egybeesett egy olyan szörnyű helyzetgel, amelyben a Szovjetunió nyomást gyakorolt Romániára, hogy adja át Besszarábia és Észak-Bukovina régióit (lásd: Szovjet megszállás Besszarábiában és Észak-Bukovinában
".) Mint a külön összehívott Korona Tanács tagja, Gigurtu maga is részt vett a szovjet követelések elfogadására vonatkozó döntésben. Mivel az ország elszigetelődött, amikor az Egyesült Királysággal és Franciaországgal való szövetsége összeomlott, és a náci Németország növekvő nyomása alá került, Carol elbocsátotta Tătărescut. Gigurtu kinevezése külügyminiszterként korábban Németország felé fordult: helyettesítette a nyugati irányú Grigore Gafencut, aki a román hivatalos semlegesség folytatását támogatta, és ez azonnal egy olyan szerződéshez vezetett, amely rögzített mennyiségű román kőolajat szállított Németországba katonai felszerelésért cserébe.