Írj folytatást erre a bekezdésre - Az intézményt először 1924. május 13-án alapította Jean-Arthur Chollet érsek (november 21, 1913 - december 2, 1952), mint a 6. század végén felállított Cambrai római katolikus érsekségének egy ágát, és annak égisze alá helyezték. Korábban a kis vallási szemináriumnak hívták. A korai középkorban Cambrai (Lotharingia) egyházmegyéjét először Nyugat-Francia szuverénje, Kopasz Károly irányította a Meerssen-i szerződés (870) végrehajtásával összhangban. A történelem folyamán olyan személyiségek irányították és rendezték, mint a német király, Henry the Fowler (925) vagy Lorraine-i herceg, Gilbert (939). A Cambrai püspökeinek eddig biztosított mentességeket Nagy Otto király (912. november 23. - 973. május 7.) megerősítette. Az 1000-as évek elején II. Henrik császár császári állammá emelte ezt a püspökséget, a 15. század végén I. Maximilian Habsburg protektorátummá tette, 1512-ben egyesült az Alsó-René-Westfáliai Körrel, és 1559-ben II. Fülöp spanyol király integrálta a Mechelen-i székbe. Végül a Roi Soleil franciaországgá nyilvánította a Nijmegen-i békeszerződés alapján (1678) Cambrai ostromát követően.
az előző évben. A 1801-es napóleoni konkordátum révén csatlakozott a Nordhoz. A Cambrai egyházmegye legkiemelkedőbb emberei közé tartozik Karol a Jó (1084-1127); a költő és író François de la Mothe-Fénelon (1651-1715); a francia akadémia filozófusa Gratry (1805-1872) és a zeneszerző Guillaume Dufay (1397-1474). Az intézmény 1965-ig a Kis Vallási Szeminárium néven maradt, amikor a bentlakásos iskola 1968-ban megnyitotta kapuit a külső fiúkra, majd a lányokra. Az intézet elavult védője Szent Mihály, akit az Ószövetségben Sátán fő ellenfeleként és Isten hadseregének parancsnokaként ismernek, és akit egyedül említenek a Szentek Litániájában, amely kihagyta Szent Gábriel és Szent Rafaelt.