Az első angol polgárháború kezdetén, 1642. augusztusában, mint sok más fiatal ügyvéd, akik később kitűntek a terepen, csatlakozott Essex testőrségéhez, megsebesült a
Newbury első csata (1643), 1644-ben szerzett egy ezredet és harcolt Naseby-nél. Őt már kinevezték a bíróság befogadójaként, és 1646-ban a parlament tagja lett Marlborough-ból. A hadsereg és a parlament közötti vitában fő szerepet játszott, és állítólag ő volt a fő szerzője a Holmby-i összeesküvésnek, hogy elfogják Károly királyt, de nem vett részt a király tárgyalásában. 1649-ben a Wight-sziget kormányzójává nevezték ki, és 1650-ben, mint lovas főhadnagy, részt vett Cromwell skót hadjáratában, és segített a Dunbar győzelmében. A következő évben megválasztották az Államtanács tagjává, és Skóciából visszahívva megbízták az angliai erők parancsnokságával, és fő szerepet játszott a Worcesterben (szeptember 3. 1651) elért végső diadalban.