Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Átjárás: A korai hálózati tervezők gyakran szegmentálták a fizikai LAN-eket azzal a céllal, hogy csökkentsék az Ethernet ütközésdomain méretét, és ezáltal javítsák a teljesítményt. Amikor az Ethernet kapcsolók ezt nem tették problémává (mert minden kapcsoló port egy ütköző tartomány), a figyelem az adatkapcsolati réteg broadcast tartományának méretének csökkentésére fordult. A VLAN-eket először több műsorszórási tartomány elválasztására használták egy fizikai közegben. A VLAN a hálózati erőforrásokhoz való hozzáférés korlátozására is szolgálhat a hálózat fizikai topológiájának figyelembevétele nélkül. A VLAN-ek az OSI modell adatkapcsolati rétegén működnek. Az adminisztrátorok gyakran úgy konfigurálnak egy VLAN-t, hogy közvetlenül egy IP-hálózathoz vagy alhálózathoz térképezzen, ami úgy tűnik, mintha a hálózati réteget is bevonja. Általában ugyanazon szervezeten belüli VLAN-ek különböző, nem átfedő hálózati címtartományokat kapnak. Ez nem követelmény a VLAN-eknél. A különálló VLAN-k azonos átfedő címtartományokat használnak (például két VLAN mindegyike a 192.168.0.0/16 privát hálózatot használja). Ugyanakkor nem lehetséges két, egymással átfedett címmel rendelkező hálózat közötti adat útvonaltervezése érzékeny IP ábrázolás nélkül, így ha a VLAN-ek célja egy nagyobb, átfogó szervezeti hálózat szegmentálása, akkor a nem átfedett címeket minden külön VLAN-ban kell használni.  Kérdés: Mit csináltak a korai hálózattervezők?
gyakran szegmentált fizikai LAN-ek az Ethernet-összeütközés területének méretének csökkentése céljából