1883-ban, Tsuda Sennel együtt, ő volt az első japán keresztény misszionárius, aki Koreába utazott. Ez egy évtized volt a formális japán gyarmati terjeszkedés előtt, és úgy tűnt, hogy egy keresztény transznacionális kozmopolitizmus motiválta. A japán keresztények külföldi misszióját a "nyugati" keresztény misszionárius tevékenység Japánban folytatásának tekintette; számára a misszió "kötelezettség" volt. 1894-ben más keresztényekkel együtt megalapította a Nagyobb Japán Külföldi Oktatási Társaságot, egy szigorúan keresztény szervezetet. Japán nyelvű iskolákat alapítottak Koreában. Bár keresztény és oktatási küldetésűek, "nem tagadható, hogy ezeknek az iskoláknak a megalapítása volt a japán befolyás sarokköve Koreában". Későbbi tevékenységei túlszárnyalták a keresztény missziót, és aktívan beavatkozott az ázsiai politikába az ázsiai politikai elnyomás ellen. Támogatta Emilio Aquinaldo
Fülöp-szigeteki háború az Egyesült Államok és a mongol függetlenségi mozgalom ellen; 1918-ban kritizálta a japán népet azért, hogy elhanyagolják Japán felelősségeit az ázsiai társadalmak javításában.