Az 1992-es nyári olimpiai játékok előtt, Belisle jelentkezett, hogy az Apolineria Belisle Gomez néven versenyezzen Hondurasért. Belisle elmondta a hondurasi olimpiai bizottságnak, hogy Hondurasban született, és hat évesen költözött az Egyesült Államokba; nem említette, hogy gyermekkorát Belize-ben töltötte, és hogy 1988-as olimpián Belize-ben versenyzett. Belisle említette a Los Angeles-i maratoni időtartamát is, amely gyorsabb volt, mint bármelyik hondurasi atléta, és Belisle még felajánlotta is, hogy fizeti a saját utazási költségeit a játékokra. Július 15-én Belisle esküt tett a hondurasi olimpiai csapatnak, és részt vett az 1992-es olimpián az 5000 méter, a 10000 méter és a maraton versenyen. Július 29-én Belisle-t észrevette a belizei olimpiai csapat, akik értesítették Ned Pitts-et, a belizei olimpiai bizottság elnökét. Miután bejelentették a hondurasi olimpiai bizottságnak, Belisle-t eltávolították a csapatból, és kidobták az olimpiai faluból, bár megtartotta a személyi igazolványát és a versenyszámát. Ennek eredményeképpen Belisle még mindig képes volt versenyezni a maratoni versenyen.
Az első mérföldet a vezetőkkel futva, mielőtt visszaesett volna. Nem fejezte be a versenyt. Úgy vélik, hogy ő volt az első jogosulatlan futó, aki 1984 óta versenyez az olimpián, amikor Margaret de Jesús a húga, Madeline helyett versenyezett a 4 × 400 méteres versenyen. Később abban az évben Belisle megnyerte a Dam Tough Run-t Isabella-tó környékén. A verseny hosszú volt, és Belisle még soha nem futott messzebb, mint egy maraton távolságot. A verseny során Belisle-t megzavarták, és a verseny után vitás volt, hogy Belisle teljes futást futott-e. A pályán mind a 19 ellenőrzőponton átment, bár állítólag nem ment át sok vízponton.