Írj folytatást erre a bekezdésre - A görögök nem tartották az elhunytakat isteneknek, de tisztelték őket, és áldozatokat mutattak be nekik <unk> különböző szertartásokkal, mint az olimposzi isteneké. A görögök a rendkívüli halottakat <unk> városok alapítóinak és hasonlóknak <unk> hősöknek nevezték; a legegyszerűbb formában a hős kultusz a temetés és az emlékművek voltak, amelyeket bármely tiszteletreméltó görög család adott elhalottaknak, de a városuk örökre kifizette. A hősök többsége az ősi legendák alakja volt, de néhány történelmi: az athéniak hősként tisztelték Harmodiust és Aristogeitonot, mint Athén megmentőit a zsarnokságtól; továbbá, együttesen, azok, akik a Maratoni csatában esettek
- Igen. Általában az államférfiak nem váltak hősökké, de Sofoklész Dexion ("a befogadó") <unk> hős volt, nem mint drámaíró, sem mint tábornok, hanem azért, mert amikor az athéniak az aszclepiusz kultuszát a peloponneszi háború idején elfoglalták, Sofoklész Aszclepiusz képmását tartotta, amíg egy szentély nem épülhetett. Az athéni vezető, Hagnon röviddel a peloponéz háború előtt megalapította Amphipolis-t; tizenhárom évvel később, amíg Hagnon még életben volt, a spártai tábornok Brasidas felszabadította az athéni birodalomtól, és halálosan megsebesült a folyamatban. Az amfipoliták hősként temették el, a város második alapítójának nyilvánították, és Hagnon tiszteletét törölték, amennyire csak lehetett.