A következő mondatot fejezze be: Leopold Labedz lengyel kremlinológus kritizálta Carrt, amiért túl komolyan vette a szovjet kormány állításait. Labedz azt állította, hogy Carr döntése, hogy 1929-ben befejezi a "Szovjet Oroszország története" sorozatot, a Stálin Szovjetunióját bíráló képtelenségét és akaratlanságát tükrözi. Labedz nagyon kritikus volt Carr források kezelésével kapcsolatban, azzal érvelve, hogy Carr túlságosan hajlamos volt a hivatalos szovjet dokumentumokat névérték szerint elfogadni, és nem volt hajlandó elismerni a történelmi feljegyzések szisztematikus hamisítását Sztálin alatt. Végül Labedz Carr-t hibáztatta amiatt, amit Carr hajlamának tekintett, hogy fehérre mossa a szovjet bűncselekményeket "egy absztrakt képlet mögött, amely gyakran egyesíti a "progresszív" sztereotípiákat a szovjet terminológia lexikonával". Norman Stone azzal érvelt, hogy Carr bűnös volt, mert olyan nyugodt stílusban írt, hogy elrejtsd szovjetpárti szimpátiáit. Walter Laqueur azzal érvelt, hogy a "Szovjet Oroszország története" kötetek kétséges történelmi források, amelyek a legtöbb esetben kizárják a szovjet élet kellemetlen aspektusait, tükrözve Carr szovjetpárti tendenciáit. A "Szovjet Oroszország története" egyik fő kritikai forrása Carr döntése volt, hogy figyelmen kívül hagyja az orosz polgárháborút, azzal az indokkal, hogy nem volt fontos, és hasonlóképpen, hogy csak néhány sort szentelt a
1921-es Kronstadti lázadás, mivel Carr csak kisebb eseménynek tekintette. Laqueur megjegyezte, hogy Carr figyelmen kívül hagyta az orosz polgárháborút, miközben túlzott figyelmet fordított olyan témákra, mint a bolsevik és a svéd kommunista pártok közötti kapcsolatok és a szovjet diplomáciai kapcsolatok a külső Mongóliával az 1920-as években, nagyon kiegyensúlyozatlanul hagyta a Szovjet Oroszország történelmét.