Írj folytatást erre a bekezdésre - A királyság független maradt, amíg a Mughal Birodalom 1581-ben, Chandrasen Rathore halála után megszállta. Közvetlen mogul irányítás alatt maradt, amíg Udai Singh-t nem állították vissza a trónra, mint vasallát, és 1583-ban Raja címet kaptak. A 17. század végén Aurangzeb mogul császár szigorú ellenőrzése alatt állt, de a Rathore uralkodó háza fél-autonóm maradhatott a területükön. Ebben az időben Durgadas Rathore küzdött a rathore dinasztia megőrzéséért és felszabadította Marwarot a Mogul Birodalomtól 31 év háború után. A 18. század végén és a 19. század elején a királyságot a Scindia és Holkar maratha hordái elfoglalták. Marwar pénzügyileg csődbe ment a Marathák által kiszabott nehéz adományok miatt, és egykor híres hadserege mostanra megcsökken a belső háborúk és a nemesek lázadásai miatt, ami arra kényszerítette uralkodóit, hogy segítséget kérjenek az angoloktól. Az angoloknak 1818 január 6-ig nem volt szerepe az állam ügyeiben, amikor Man Singh, az akkori rajá egy alárendelt szövetségbe lépett, amely után a Marwar (vagy Jodhpur) rajái továbbra is hercegségként uralkodtak. Az 1857-es indiai felkelés idején a Pali rajput nemesei Thakur Kushal Singh Rathore vezetésével felkelést indítottak Raja Takht Singh és a britek ellen, azonban a felkelést véget vetett a brit hadsereg a Holmes ezredes vezetésével az Auwa-i Thakurs erőd ostroma után. Jodhpur állam hadserege a britek oldalán harcolt az I. világháborúban. Aktívan harcoltak Afganisztánban és a Közel-Keleten, és számos győzelmet szereztek a brit birodalomnak. A jodhpuri lándzsások a Mysore-i lándzsások támogatásával legyőzték a törökök és a németek nagy seregét a Haifa-i csatában (1918). A többi csatában részt vettek, a Szuezi és a Gázai csatákban.
, Jordán-völgy, Abu Tellul és Megiddo.