Az 1930-as években a H.O.R. kifejlesztett egy kettős hatású kétütemű dízelmotort, amely eredetileg a német "Leipzig" cirkáló MAN motorjain alapult, de hét helyett nyolc hengerrel, a végső tengeralattjáró változatban kilenc hengerre bővült. A kettős hatású konstrukció nagyobb teljesítményt adott egy fizikailag kisebb motorból, mint a hagyományos konstrukciók. Azonban a H.O.R. kettős hatású motorjai, különösen az USS "Pompano" motorjai, hírnevet szereztek megbízhatatlanságuk miatt a tengeralattjáró-erőkben, ahol "kurváknak" nevezték őket. A tengeralattjárókban rendelkezésre álló korlátozott tér miatt a kompaktabb ellenpistonos vagy ebben az esetben kettős hatású motorokat részesítették előnyben. A kettős hatású hengerek egy belső problémája, mivel a dugattyús rud az egyik oldalon csökkenti a dugattyú területét, a dugattyú mindkét oldalán lévő erő egyensúlytalansága. A H.O.R. motorjait vibrációk és egyéb problémák sújtották. Ez viszont túlterhelte a hajtásláncot, és a fogaskerékeket (amelyek maguk is helytelenül készültek) fojtogatni, torziós rezgést kelteni, és gyakran működésképtelenné tette a motort és a sebességváltót. A H.O.R. motorok megbízhatatlansága által okozott problémák egyik példájaként Charles Herbert Andrews kapitány, az USS "Gurnard"-ról emlékeztetett egy háborús járőrre, amely a
"Csak hármat használtam, a negyediket tartalékra tartogattam. Amikor kettő lerobbant a Biszkai-öbölben, rövidre leállítottam a járőröket, és kopogva mentem vissza Skóciába".