A szultán száműzetése nem enyhítette a francia nehézségeket Marokkóban, és lázadás tört ki, amely mind a rezsimet, mind a kollaboránsokat bojkott-kampányokkal, valamint erőszakos cselekményekkel célzott. Az új bábszultán, Mohammed Ben 'Arafa ellen több gyilkossági kísérletet is elkövettek, és az egyik bojkott kampány az ország mecseteit célozta meg az új szultán nevében mondott imák miatt. Végül, a tunéziai dekolonizációs folyamat és az algériai függetlenségi háború
, a franciák megállapodtak abban, hogy tárgyalnak Marokkó függetlenségéről egy konferencián 1955. augusztus 23-án. Október 1-jéig Mohammed Ben 'Arafa lemondott, és később még Thami el-Glaoui is támogatta V. Mohammed visszatérését. A szultán november 16-án 11:42 órakor szállt le a Rabat-Salé repülőtéren, és üdvözölte a tömeg. A francia-marokkói Függetlenségi Nyilatkozatot 1956. március 2-án írták alá hivatalosan, és Tangert később ugyanebben az évben újra Marokkóba integrálták. 1957-ben V. Mohamed elfogadta a "király" hivatalos címét, amelyet azóta utódjai, II. Hassán és VI. Mohamed használtak.