Töltse ki a következő mondatot: Lettország álláspontja szerint nem kell követnie a szovjet alkotmányban meghatározott elszakadási folyamatot, azzal érvelve, hogy mivel az annektálás jogellenes és alkotmányellenes, csupán a nemzetközi jog szerint még fennálló függetlenségét erősíti meg. A moszkvai központi hatalom azonban továbbra is szovjet köztársaságnak tekintette Lettországot 1990-1991-ben. 1991 januárjában a szovjet politikai és katonai erők
a Lett Köztársaság hatóságait sikertelenül próbálta megdönteni a rigai központi kiadó megszállásával és a Nemzeti Megmentés Bizottságának létrehozásával, hogy kormányzati funkciókat uszurpáljon. Az átmeneti időszakban Moszkva számos központi szovjet állami hatóságot tartott fenn Lettországban. Ennek ellenére az összes lett lakos hetvenhárom százaléka megerősítette, hogy határozottan támogatja a függetlenséget 1991. március 3-án, egy nem kötelező erejű tanácsadó népszavazáson. Az etnikai oroszok nagy száma is a javaslat mellett szavazott. A Lettország Köztársaság az átmeneti időszak végét hirdette, és 1991. augusztus 21-én, a szovjet puccs kísérletének sikertelenül megtörténtét követően visszaállította teljes függetlenségét. Lettország, valamint Litvánia és Észtország de facto megszűntek a Szovjetunió részei lenni négy hónappal azelőtt, hogy maga a Szovjetunió megszűnt volna (1991. december 26.). Hamarosan, szeptember 6-án a Szovjetunió elismerte a három balti állam függetlenségét. A mai Lett Köztársaság és más balti államok a szuverén államok jogi folytatásainak tekintik magukat, amelyek első független léte 1918-1940-ig nyúlik vissza, és nem fogadnak el semmilyen jogi kapcsolatot a volt lett SSR-vel, amelyet 1940-1941 és 1944-1991 között elfoglaltak és csatoltak az USSR-hoz. A függetlenség elnyerése után a Lett SSR Kommunista Pártja megszűnt, és számos magas rangú lett SSR tisztviselőt vád alá vontak az emberi jogok megsértésében játszott szerepe miatt a lett SSR rezsim alatt. Lettország később, 2004-ben csatlakozott a NATO-hoz és az Európai Unióhoz.