Írj folytatást erre a bekezdésre - A pogány frankok, akik a harmadik század óta vándoroltak Galliába, uralkodó Merovingian dinasztiájukkal 498-ban, karácsonykor, a Tolbiac-i csata után áttértek a katolikus egyházra
, amikor Clovis megtért és megkeresztelkedett Reimsben. Az esemény részleteit Tours-i Gergely továbbadta, aki sok évvel később, a hatodik században írta le őket. Átalakulásuk után úgy ábrázolta a frankokat, mint akik áriai eretnekekkel és barbárokkal harcolnak. A bizonyítékok azonban azt mutatják, hogy Clovis nem okozott vallási nézeteltérést az ariánus vízigótok és a galló-rómaiak között, és semmi sem utal arra, hogy a háborúkat a vallás motiválta volna. A frank arisztokrácia nagy része követte Clovis keresztyénségre tértét, de az összes alattvalója megtérése jelentős erőfeszítés után történt, és néhány régióban a következő két évszázadban. A "St. Denis krónikája" arról számol be, hogy Clovis megtérését követően számos boldogtalan pogány gyűlt össze Ragnachar körül, aki fontos szerepet játszott Clovis kezdeti hatalomra jutásában. Bár a szövegben még mindig nem világos, hogy pontosan mi volt az ürügy, Clovis kivégeztette Ragnacharot. A fennmaradt ellenállási zsebek régiónként legyőződtek, elsősorban a kolostorok bővülő hálózatának köszönhetően.