1963-ban az Egyesült Államok Légierőjének egy nagyon nagy stratégiai szállító repülőgépre vonatkozó tanulmányi projekteket indított. Bár a C-141 Starlifter-et bevezette, a tisztviselők úgy vélték, hogy sokkal nagyobb és hatékonyabb repülőgépre volt szükség, különösen olyan rakomány szállítására, amely nem illeszkedne a meglévő repülőgépekbe. Ezek a tanulmányok a CX-Heavy Logistics System (CX-HLS) kezdeti követelményeihez vezettek 1964 márciusában egy 180,000 font (81,600 kg) rakománytartalmú és Mach 0.75 (500 vagy 800 km / h) sebességű repülőgépre, és 5000 tengeri mérföld (9,300 km) üzemanyagtalan tartományra, 115,000 font (52,200 kg) hasznos teherhordozattal. A hasznos terhelésnek 17 láb szélességű (5.18 m) és 13.5 láb magas (30 m) és 100 láb hosszú) ajtókkal és hátsó ajtókkal kellett lennie.
Boeing, Douglas és Lockheed