A film az egyiptomi pan-arab Nasserista korszakban került bemutatásra, amikor a pan-arab érzelmek csúcspontja lehetővé tette, hogy a Chahine-hoz hasonló filmesek nagyszabású projekteket készítsenek, amelyek pozitív módon ábrázolhatják a forradalmi arab vezetőket, mint például Nasser. A kormány 1955-ös nemfelolgatási paktum aláírásával az egyiptomi
A Suez-csatorna 1956-os államosítása és az algériai forradalom, a kontextus lehetővé tette Chahine számára, hogy hozzájáruljon a filmben megjelenő őslakos harmadik világista, gyarmatosítás-ellenes retorikának ápolásához.