Az alkotmány előírja, hogy az elnök csak "szerződéseket köthet, feltéve, hogy a jelen lévő szenátorok kétharmada egyetért" annak érdekében, hogy a szenátus tanácsa és beleegyezése hasznot merítsen, és egyenlő szavazatot adjon minden államnak a folyamatban. Azonban nem minden nemzetközi megállapodás tekinthető szerződésnek az Egyesült Államok belföldi joga szerint, még akkor is, ha nemzetközi jog szerint szerződésnek tekintik őket. A Kongresszus törvényeket fogadott el, amelyek felhatalmazják az elnököt arra, hogy végrehajtó megállapodásokat kössön a szenátus intézkedése nélkül. Hasonlóképpen, az elnök a kongresszusi-végrehajtó megállapodásokat a kongresszus egyszerű többségének jóváhagyásával hozhatja meg a szenátus mindkét házában, nem pedig a szenátus kétharmados többségével. Sem a kongresszusi végrehajtó, sem a kongresszusi-végrehajtó megállapodásokat nem említik meg az alkotmányban, azonban egyes tudósok, mint például Laurence Tribe és John Yoo megengedik a szövetségi szerződéseket, feltéve, hogy a
egyszerű többséget a Kongresszus minden házában.