Írj folytatást erre a bekezdésre - Hat évtizedes pályafutása során Eugene három Szent Római császárt szolgált: I. Leopoldo, I. József és VI. Károly. Először akcióban vett részt az oszmán törökök ellen a Bécs ostromában 1683-ban és a későbbi Szent Liga háborújában, mielőtt a kilencéves háborúban szolgált, unokatestvére, Savói herceg mellett harcolt. A herceg hírneve az oszmánok elleni döntő győzelmével a Zenta-i csatában 1697-ben biztosított, és Európa-szerte híressé vált. Eugen megerősítette pozícióját a spanyol trónörökös háborúban, ahol a Marlborough hercegével való társulása győzelmeket biztosított a franciák ellen a Blenheim (1704), az Oudenarde (1708) és a Malplaquet (1709) mezőkön; további sikereket ért el a háborúban, mint császári parancsnok Észak-Olaszországban, leginkább a Torinói csatában (1706). Az osztrák-török háborúban az oszmánok elleni megújult ellenségeskedések megerősítették hírnevét a Petrovaradin csatáiban elért győzelmekkel.
(1716), és a döntő találkozás Belgrádban (1717).