A háború után Nedbaylo a hadseregben maradt, és részt vett a
Győzelmi parádé. 1951-ben diplomázott a Moninói Légierő Akadémián. Attól kezdve 1953 decemberéig a Legfelsőbb Tiszt Repülés Iskolájának vezetőhelyettese volt. Ezután a Monino-i akadémián a harci kiképzés előadója lett, és 1956 novemberében egy légierő ezred vezérkari főnöke lett. 1957 decemberében a harkiv-i felsőfokú katonai parancsnoki iskolában a taktika és a katonai történelem tanszékének vezetője lett, de 1960 októberében átkerült a katonai történelem tanszékére a létesítmény mérnöki iskolájában. 1962-ben a kazáni felsőfokú parancsnoki mérnöki iskola helyettes vezetője lett, majd 1964-től a rigai felsőfokú katonai parancsnoki iskola oktatói karának tagja volt. 1968-tól 1983-ig a kijevi felső légierő mérnöki akadémiájának helyettes főfelügyelője volt. 1949-ben ezredes-hadnagyra, 1954-ben pedig ezredesre emelték, mielőtt 1970-ben légierő főparancsnoka lett volna.