Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  1905. június 5-én Henri Poincaré benyújtotta egy olyan munka összefoglalóját, amely lezárta Lorentz munkájának meglévő hiányosságait. (Ez a rövid tanulmány tartalmazta egy később, 1906. januárjában közzétett, teljesebb munka eredményeit.) Megmutatta, hogy Lorentz elektrodinamikai egyenletei nem teljesen Lorentz-kovariánsok. Így rámutatott a transzformáció csoportos jellemzőire, és kijavította Lorentz képleteit a töltéssűrűség és áramsűrűség transzformációira (amely implicit módon tartalmazta a relativisztikus sebesség-összeadási képletet, amelyet májusban dolgozott ki Lorentznek írt levelében). Poincaré használta először a "Lorentz-átalakítás" kifejezést, és megadta az átváltozásoknak a mai napig használt szimmetrikus formájukat. Bevezett egy nem elektromos kötőerőt (az úgynevezett "Poincaré feszültségeket") az elektronok stabilitásának biztosítására és a hosszúság-összehúzódás magyarázatára. A gravitáció Lorentz-invariáns modelljét (beleértve a gravitációs hullámokat is) is megrajzolta a Lorentz-invariáns érvényességének a nem elektromos erőkre való kiterjesztésével. Végül Poincaré (Einsteintől függetlenül) befejezte a júniusi tanulmányának lényegesen kiterjesztett munkáját (az úgynevezett "Palermo-papír", amelyet július 23-án kaptak, december 14-én nyomtattak, 1906. január 14-én adtak ki). Szó szerint a "relativitás elvét" emlegette. Megmutatta, hogy az átalakulások a legkisebb hatás elvének következményei, és kifejlesztette a Poincaré-hangsúlyok tulajdonságait. Részletesebben bemutatta az átalakulás csoportos jellemzőit, amit Lorentz-csoportnak nevezett, és kimutatta, hogy a kombináció  Kérdés: Annak ellenére, hogy körülbelül hét hónappal később jelent meg, mikor érkezett be a palermói dokumentum?
július 23.