Solger továbbment Berlinbe, ahol független irodalmi vagy tudományos életet remélhetett. Ezek a tervek nem működtek, és 1847 végén visszatért Párizsba. A februári-márciusi forradalom
Párizsban meglepte őt néhány nappal a február 19-i házassága után egy fiatal párizsi nővel, Adèle Marie Bémere-rel, 1848-ban. Ezeket a februári napokat meggyőzően ábrázolta egy cikkben a Wigand "Konversations-Lexikon" kiegészítő kötetének. 1848 áprilisában visszatért Berlinbe, és egy demokratikus klub buzgó tagjává vált, bár inkább nézőként, mint agitátorként. Ennek ellenére néhány tisztviselő úgy látta, hogy közvetlen érkezése Párizsból a forradalom importőre.