1944 márciusában a hadseregcsoportot átnevezték a Szövetséges Hadseregeknek Olaszországban. Az egész időszakban a hadseregcsoport a brit tábornok, Sir Harold Alexander parancsnoksága alatt állt. 1944 végére a hadseregcsoport Északra tolódott át Olaszországon, elfoglalta Rómát, és a visszahúzódó tengelyerőt Észak-Olaszországba szorította. A szövetséges erők gyors előretörése ellenére 1944 júniusában és júliusában, Róma felszabadítása után, a nyugati európai szövetséges parancsnokság úgy döntött, hogy elviszi az olasz fronton a francia expedíciós hadtestet és az Egyesült Államok VI. hadtestét, akiket a dél-franciaországi leszállásra helyeztek át.
az ország északi részén folytatott előretörés támogatására, valamint Dél-Franciaország felszabadítására, beleértve a Marseille és Toulon hatalmas kikötői komplexumait, és a francia 1. hadsereg hét hadosztályának (az 1. és az 5. páncélozott, az 1., a 2., a 3., a 4. és a 9. gyalogság) mozgósítására, amelyeket az Egyesült Államok Francia Észak-Afrikában felkészített. Az amerikai ötödik hadsereg soraiban a hét hadosztály (három amerikai hadsereg, a 3., 36. és 45. gyalogsági hadosztály; és négy francia, az 1., 2., 3. és 4. hadosztály) visszavonásával okozott réset öt amerikai hadsereg (10-ik hegyi, 85., 88., 91. és 92. gyalogsági hadosztály) és egy amerikai felszerelt brazil hadsereg hadosztály (az 1.) töltötte ki 1944-45-ben. További helyettesítő és szolgálati elemeket az amerikai hadsereg 2. lovasdivíziójának átalakítása biztosított, amely 1944-ben érkezett a színházba.