A fal, valamint a marokkói negyed mindazonáltal a brit mandátum idején a Waqf tulajdonában maradt, míg a zsidók megtartották a régóta fennálló jogukat, hogy meglátogassák. A
1929-es palesztin zavargásokban a zsidók és a muzulmánok összecsaptak a marokkói negyedhez szomszédos területre vonatkozó követelések miatt, a zsidók tagadták, hogy nem voltak céljaik a Haram al-Sharif tekintetében, de követelték, hogy a brit hatóságok kisajátítsák és lerombolják a marokkói negyedet. Zsidó marokkói és muzulmán marokkói zarándokok, mindkét csoport Jeruzsálembe látogatott, jelen voltak a zavargásokon, és több marokkói meghalt vagy megsérült. Nagy-Britannia a Nemzetek Szövetségének jóváhagyásával kinevezett egy bizottságot, hogy rendezze a vitát. A Bizottság ismét megerősítette a status quo-t, miközben bizonyos korlátozásokat szabott a tevékenységekre, beleértve a zsidók számára a Yom Kippur-imádságok (a judaizmus legszentebb ünnepe) elvégzését, amely magában foglalta a shofar fúvását, és a muzulmánok számára a Dhikr (iszlám imák) elvégzését a fal közelében vagy a zsidók bosszúságát okozva.