A "Kaputt" előszavában Malaparte részletesen leírja az írás bonyolult folyamatát. 1941 őszén kezdte el írni, miközben Roman Souchena otthonában tartózkodott az ukrán Pestchianka faluban, a helyi "Szovjetek háza" közelében, amelyet az SS foglalott el; a falu akkor csak két mérföldre volt a fronton. Souchena művelt paraszt volt, akinek a kis otthoni könyvtára tartalmazta Puszkin és Gogol teljes műveit. Souchena fiatal felesége, aki egy kemény munka után elmerült az "Eugene Onegin" -ben, Malaparte-ra emlékeztetett Elena és Alda, Benedetto Croce két lánya. A Souchena pár segít Malaparte írói projektjében, ő jól elrejtve tartja a kéziratot a házában a német kutatások ellen, és ő a Malaparte ruhájának fodrászába varrja, amikor a Corriere della Sera-ban megjelent cikkeinek botrányja miatt kiutasították az ukrán fronton. Tovább folytatta az írást 1942 januárjában és februárjában, amit
A náci megszállás alatt lévő Lengyelországban és a szmolenszki fronton. Onnan elment Finnországba, ahol két évet töltött, és ebben az időszakban az utolsó fejezetet kivéve a könyvet teljesen befejezte. A laplandi Petsamo fronton súlyos betegségben szenvedett, ezért gyógyulási szabadságot kapott Olaszországban. Útközben a Gestapo a berlini Tempelhof repülőtéren beszállt a gépre, és az összes utas holmiját alaposan átkutatták. Szerencsére a csomagjában nem volt egy "Kaputt" oldal sem. Mielőtt elhagyta volna Helsinkit, óvintézkedést tett, hogy a kéziratot több helsinki diplomata kezébe bízza: Count, a spanyol küldöttség minisztere; Dina Cantemir herceg, a román küldöttség titkára; és Titu Michai, a román sajtóattaché. E diplomaták segítségével a kézirat végül eljutott Malaparte-ba Olaszországba, ahol képes volt kiadni.