Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  A második világháború vége felé a német turbóhajtású Messerschmitt Me 262 megjelenése arra késztette a Szovjetuniót, hogy gyorsabb vadászgépet fejlesszen ki. Mivel a Szovjetuniónak nem volt gyártásra kész turbóhajtású motorja, a fejlesztési erőfeszítéseket vegyes teljesítményű repülőgépekre irányították, amelyek egy hagyományos dugattyús motorral hajtott propellert használtak a meghajtás többségéhez egy kis rakéta vagy sugárhajtóművel a sebesség robbanásaihoz. A Su-5 (kezdetben I-107) és a koncepcionálisan hasonló Mikojan-Gurevich I-250-et 1944-ben tervezték. A repülőgép először 1945. április 6-án repült, és korlátozott repülési teszteken ment keresztül. Ezt követően lamináris áramlású szárnyat szereltek fel, és működő sugárhajtóművel elérte a 793 km/h sebességet 4 350 méter magasságban. 1945. június 15-én a Klimov VK-107A dugattyús motor repülés közben javításra méltatlanul megsérült. Egy másik VK-107A beszerzését követően a repülésvizsgálatok október 18-ig folytatódtak, amikor a motor elérte élettartamának végét. A további VK-107A-kat nem lehetett beszerzni, és a projektet törölték. A Su-5 egy hagyományos, teljesen fémszerkezetű monoplán volt. A VRDK (orosz: Воздушно-Реактивный Двигатель Компрессорный) motorhajtómű a törzs hátsó részén a VK-107 dugattyús motor hajtóművel működött, és további 100 km/h sebességet tudott biztosítani három percig.  Kérdés: Miért fejlesztette ki a Szovjetunió a vegyes hajtású repülőgépeket?
A Szovjetuniónak nem volt gyártásra kész turbóhajtóműve.