Írj folytatást erre a bekezdésre - A Kīlauea történelmének következő korszaka azzal kezdődött, hogy 1912-ben megalapították a Hawaiii Vulkan-Observatóriumot a vulkán szélén. Az első állandó ilyen létesítmény az Egyesült Államokban, a megfigyelő Thomas Jaggar, a Massachusetts Institute of Technology geológia vezetője ötlete volt; miután tanúja volt az 1908-as Messina földrengés pusztításának.
Az olaszországi Etna-hegy közelében kijelentette, hogy valamit meg kell tenni a szisztematikus vulkáni és szeizmikus tanulmányok támogatása érdekében, és Kīlaueát választotta az első ilyen létesítmény helyszínéül. Miután biztosította a kezdeti finanszírozást az MIT-től és a Hawaii-i Egyetemtől, Jaggar vette át az obszervatórium igazgatóságát, és 1912 és 1940 között vezetője volt, úttörő volt a szeizmológiai és megfigyelési tanulmányokban és az aktív vulkánok megfigyelésében. Miután a kezdeti finanszírozás elfogyott, az Obszervatóriumot egymás után finanszírozta a Nemzeti Időjárás Szolgálat, az Egyesült Államok Geológiai Felmérése (USGS) és a Nemzeti Park Szolgálat, mielőtt az USGS-re telepedett volna le, amelynek zászlaja alatt az obszervatórium 1947 óta működik. A főépületet az alapítás óta kétszer is áthelyezték, és ma a Kīlauea kaldera északnyugati szélén helyezkedik el.