A Franciaország és Nagy-Britannia közötti ellenségeskedés, különösen Észak-Amerika gyarmatosítása miatt, folytatódott. Attól félve, hogy Franciaország megszállja Hannovert, György csatlakozott Ausztria ellenségéhez, a Poroszországhoz (amit unokaöccse, Nagy Ferenc vezetett). Oroszország és Franciaország szövetségbe lépett Ausztriával, egykori ellenségükkel. A francia
A brit Minorca-sziget inváziója a Hétéves Háború kitöréséhez vezetett 1756-ban. A brit kudarcok miatt a közvélemény nyugtalansága a konfliktus kezdetén elvezetett Newcastle lemondásához és William Cavendish, Devonshire 4. hercegének miniszterelnöknek és William Pitt idősebbnek a déli részleg államtitkárának kinevezéséhez. A következő év áprilisában George elbocsátotta Pittet, hogy egy olyan kormányt építsen, amely jobban tetszik neki. Az ezt követő három hónapban sikertelenül kísérelték meg, hogy egy másik stabil miniszteri kombinációt hozzanak létre. Júniusban Lord Waldegrave csak négy napig tartotta a hivatal pecsétjét. Július elején Pittet visszahívták, és Newcastle miniszterelnökként tért vissza. Külügyminiszterként Pitt irányította a háborúval kapcsolatos politikát. Nagy-Britannia, Hannover és Poroszország és szövetségeseik, Hessen-Kassel és Brunswick-Wolfenbüttel más európai hatalmak ellen harcoltak, köztük Franciaország, Ausztria, Oroszország, Svédország és Szászország ellen. A háború több színtéren zajlott le Európától Észak-Amerikáig és Indiáig, ahol a brit dominancia nőtt Robert Clive győzelmével a francia erők és szövetségeseik felett az Arcot-i és a Plassey-i csatában.