A következő mondatot fejezd be: 1918-ra a bolgár hadsereg krónikus élelmiszer- és lőszerhiányban szenvedett, és alacsony volt a morálja. A dezertálás, beleértve a Második hadsereget is, gyakoribbá vált. Az Antantának jól volt tudomása a bolgár hadsereg válságáról, és tervezték, hogy megtörik a makedón frontot egy nagy offenzívával, amely ismét a tizenegyedik és az első hadsereg ellen irányul. Szeptember 14-én a szerbek és a franciák megtámadták
Dobrónak sikerült áttörést elérnie. Két nappal később a britek és a görögök megtámadták a bulgár első hadsereget Doiranban, de súlyos vereséget szenvedtek. Az Első Hadsereg parancsnoka, Stefan Nerezov tábornok ellenséges támadást javasolt a saját erőivel és a Második bolgár hadsereggel, de egy kis habozás után megtagadták az engedélyt. A második hadsereg 48 zászlóaljával, 251 ágyúval és 462 géppuskával az Entente támadásának nagy részében csak kis erősítéseket küldött az első hadsereghez. Mindazonáltal a hadsereg továbbra is megtartotta a Struma vonalat, és meghiúsította a görögök Serres elfoglalására tett kísérletét, néhány ágyút nyert trófeaként. Az általános helyzet azonban arra kényszerítette a bolgár kormányt, hogy fegyverszünetet kérjen az antanttól, és Ivan Lukov tábornokot Salonikba küldték, hogy tárgyalásokat folytasson Franchet d'Esperey tábornokkal. A tárgyalások sikeresen végződtek, és 1918. szeptember 29-én aláírták a fegyverszünetet. Ezzel véget ért a bolgár részvétel a Nagy Háborúban.