Írj folytatást erre a bekezdésre - Guyot részt vett a Harmadik és a Negyedik Koalíció háborúiban a Grande Armée-val, a "chasseurs-à-cheval" gárda hadseregében századparancsnoki rangot birtokolva, és Austerlitz és Eylau-ban bátorságáért ismert. 1806. november 1-jén harcolt a kisebb Waren-Nossentin-i csatában. 1807-ben a császári gárda ezredese lett, a következő évben a birodalom bárója lett, és Lefebvre-Desnouettes őrének könnyű lovasságában kapott pozíciót, a császár kíséretének parancsnoka az utóbbi rövid kampányában Spanyolországban. 1809-ben, az Aspern-Essling véres csata után, Guyot-ot az őr "chasseurs-à-cheval" ezredes parancsnoka lett, és hat héttel később egy híres támadást vezetett a Wagram csatában. Ez a cselekvés brigádvezér-generál rangját hozta volna neki. 1810 márciusától Napóleon I. császár kamarafőnöke volt, később Spanyolországba küldték, ahol 1811-ben divíziós tábornok lett. Az orosz hadjárat és a hatodik koalíció háborúja alatt Guyot a Gárda "lovasvadászok" parancsnokaként szolgált. Az 1813-as szász hadjáratban Lützen csatájában megsebesült.
Bautzen csatájában, mielőtt foglyul ejtették Kulm csatájában, augusztusban. A foglyok cseréje után szabadon engedték, Guyot részt vett a leipzig-i epikus csatában, mielőtt az év novemberében a birodalom grófja lett. Az 1814-es francia hadjárat során Guyot tábornok állt a harc középpontjában, a lovasságot irányította La Rothière-ben, Champaubert-ben és Craonne-ban.