Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Átmenet: A globális biológiai sokféleség megőrzésére és védelmére irányuló tudatos erőfeszítések nemrégiben jelentek meg. A természeti erőforrások megőrzésének azonban olyan története van, amely a megőrzés korát megelőzi. Az erőforrás-etika szükségszerűen nőtt ki a természettel való közvetlen kapcsolatok révén. Szükségessé vált a szabályozás vagy a közösségi korlátozás annak megakadályozása érdekében, hogy az önző indítékok többet vegyenek el, mint amit helyileg fenntarthatnak, és ezáltal veszélyeztessék a közösség többi részének hosszú távú ellátását. A természeti erőforrás-gazdálkodással kapcsolatos társadalmi dilemmát gyakran "a közterület tragédiájának" nevezik. Ebből az elvből a természetvédelmi biológusok a közösségi erőforrás-alapú etikát követhetik a kultúrákban, mint a közösségi erőforrás-konfliktus megoldását. Például az alaszkai Tlingit népeknek és a csendes-óceáni északnyugati Haida népeknek erőforrás-határaik, szabályai és korlátozásai voltak a klánok között a szalmonhalhalhalászat tekintetében. Ezeket a szabályokat a klánok vénjei vezették, akik egész életükben ismerték az általuk irányított folyók és patakok részleteit. A történelem számos példát mutat arra, hogy a kultúrák a természeti erőforrások közös kezelésével kapcsolatban követnek szabályokat, szertartásokat és szervezett gyakorlatot. A mauriai császár, Aszoka 250 körül kiadott rendeleteket, amelyek korlátozták az állatok és bizonyos madárfajok levágását, valamint állatgyógyászati klinikákat nyitott.  Kérdés: Mi veszélyeztetheti a közösség hosszú távú ellátását?
Rendezés vagy közös visszafogó rendszer