Írj folytatást erre a bekezdésre - A költészetét első szakaszában romantikus hangzás jellemezte, az egyén és a nép szabadságának, a társadalmi tiltakozásnak, a lázadásnak, a magánynak, a kétségnek és a kétségbeesésnek a kérdései uralták, mint például az "A költő halála" (1837), "Aztán" (1839), és "Az éjszaka" (1839). Az orosz decembristák emléke
Ryleyev emlékére" (1859), "Láttam őket távoli vidékektől" (1838) és "Beethoven hősies szimfóniája" (1874) című műveit. Az 1840-es és 1850-es évek között több verses regényt írt, mint például a "Falu" (1847), "Az egy, a téli út" (1856), amelyben leírja a vidéki nemesség és a parasztság életét a szolgaság törvényében. Londonban töltött ideje megfelel az "Álomok" (1857), "Az éjszaka" (1857), "A börtön" (1857), "Matvei Radáyev" (1856) alkotásainak, amelyek mindegyike szánalmas hazafiság hangjaival van áthatva. Az egyik kedvenc műfaja az episztolák voltak, mint például a "Herzen barátomnak", "A barátaimnak" és "A. Granovsky". Egy másik jellegzetes műfaja a monológ formájú lírai versek voltak, mint például a "Monológusok", "Meditáció" és "Egy igazi férfi vallomása".