Írj folytatást erre a bekezdésre - Biliūnas irodalmi pályafutásában két különálló időszakról van szó. Az első az 1900-1903-as évekre terjed ki, a második pedig az 1904-1907-es évekre. A legtöbb munkája rövid történet, és gyakran önéletrajzi tartalmakat tartalmaz, amelyek a saját személyes életének tapasztalatairól szólnak. Az első időszakban a realisztikus stílus, amely erős társadalmi tudatossággal van átitatva, elterjedt írásaiban. Két műve ebben az időszakban a "Be darbo" (munkanélküli) és a "Pirmutinis streikas" (első sztrájk). A szocialista természetű politikai ideológia áthatja ezt az időszakot, és Jack London és Theodore Dreiser korai írásaira emlékeztet. Biliūnas szellemi átalakuláson ment keresztül, valószínűleg a gyengítő betegségének következtében, amely abban az időszakban elkerülhetetlenül halálos volt. Politikai tevékenységeit és érdekeit melankolia és a realizmustól való eltérés helyettesítette, amelyek most a második időszak írásaiban nyilvánultak meg. A "Brisiaus galas" (Brisius vége) egy könnycsöppentő beszámoló egy családi kutya haláláról, a kutya gondolataival a gazdája gondolataival. Az "Ant Uetlibergo giedra" (Jó időjárás az Uetliberg-en) szinte egy utazási napló a svájci Alpok Zürich közelében. "Liūdna pasaka" (Somorú történet) a leghosszabb munkája, és egy pszichológiai dráma, amely az 1863-as felkelésről szól.
- Igen. Ebben a munkában a főszereplő, egy nő, a lázadás következtében a romlás felé sodródik, és történetét pszichológiai szempontból meséli el. Az 1900 és 1905 közötti időszakban Biliūnas mintegy tizenöt verset írt, köztük több szonettet is. Ezeket a szonetteket Petrarch tanulmányai befolyásolták. A legtöbb kritikus megítélése szerint a költeményei nem felelnek meg más írásainak. Biliūnas számos cikket írt az irodalmi kritikával kapcsolatban, amelyeket nagyra tartanak, és úgy vélik, hogy a tárgyalt témákkal kapcsolatos érzékelésének mélységét mutatják.