Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  A Philips először a CD-i-t családi szórakoztató termékként forgalmazta, és elkerülte a videojátékok említését, hogy ne versenyezzen a játékkonzolokkal. A korai szoftververek nagy hangsúlyt fektettek az oktatási, zenei és önfejlesztési címekre, csak néhány játékkal, amelyek közül sok a táblagépek adaptációja, mint például a Connect Four. Azonban a multimédiás eszközök piacán a rendszert könnyen legyőzték az olcsó, alacsony minőségű PC-k, és a játékok voltak a legnépszerűbb szoftverek. 1993-ra a Philips ösztönözte az MS-DOS és a konzol fejlesztőit, hogy készítsenek játékokat, bevezetett egy 250 dolláros perifériát, amely több memóriával és teljes mozgású videó támogatásával rendelkezik, és új konzolokhoz hozzáadott egy második vezérlő portot többjátékos játékokhoz. A játékok piacán elhelyezkedési kísérletek sikertelenek voltak, mivel a rendszert szigorúan multimédiás lejátszóként tervezték, és így a legtöbb tekintetben alult teljesítményű volt a piacon lévő más játékplatformokkal összehasonlítva. A korábbi CD-i játékok a népszerű Nintendo-franchise-okhoz tartoztak, bár ezeket a játékokat nem a Nintendo fejlesztette ki. Konkrétan, egy Mario játék (a címe Hotel Mario), és három Legend of Zelda játék is megjelent: Zelda: The Wand of Gamelon, Link: The Faces of Evil és Zelda's Adventure. A Nintendo és a Philips megállapodást kötött a Super Nintendo Entertainment System CD-ROM-javításának közös fejlesztéséről a Nintendo korábbi partnerével, a Sony-val (egy megállapodás, amely egy SNES-CD nevű prototípus konzolot gyártott) fennálló licencmegállapodások miatt. Míg a Philips és a Nintendo soha nem adtak ki ilyen CD-ROM kiegészítőt, a Philipsnek még mindig szerződéses jogában állt a Nintendo karakterek használatának folytatása.  Kérdés: Melyik franchise volt benne a CD-i játékokban?
Nintendo-franchise-ok