Írj egy folytatást ennek a bekezdésnek - A hódítás kezdete óta
Az 1830-as algériai hódítás után Franciaország szorosan érdekelt a regencia ügyeiben, és az egymást követő Beys megpróbálta elkerülni, hogy Franciaországnak vagy bármely más hatalomnak okot adjon további beavatkozásra. Az 1857-es Batto Sfez-ügy azonban kifogást adott Franciaországnak, hogy nagyobb nyomást gyakoroljon Muhammad Bejre, és egy kilenc hajóból és hétszáz ágyúból álló haditengerészeti osztagot küldtek La Goulette-be, hogy ragaszkodjanak ahhoz, hogy haladéktalanul fogadjon el egy sor reformot az oszmán Tanzimat mintájára. Ennek eredményeképpen Muhammad Bey beleegyezett az Alapvető Egyezménybe ("vagy a Biztonsági Ígéretbe"). A paktum garantálta az adóztatás egyenlőségét (így implicit módon eltörölte a nem muszlimokra kivetett diszkriminatív "dzsija" adót). Ezenkívül lehetővé tette a külföldieknek, hogy földet birtokoljanak, részt vegyenek mindenféle vállalkozásban, és külön kereskedelmi bíróságokat hozzanak létre. A francia cégeknek számos koncessziót adtak, például a távíróvonalak építésére és a Zaghouan-i vízvezeték felújítására. Az Alapvető Egyezmény így tovább aláásta a Regency reménytelen pénzügyeit a hagyományos adók eltörlésével, és megnyitotta az ajtót a külföldi vállalkozások számára az ország kereskedelmi behatolására. Mindkét kérdés a Mejba-felkelés panaszospontjává vált.