A lengyel nacionalizmus ügyét 1918 előtt többször is meghiúsították. A 1790-es években Németország, Oroszország és Ausztria felosztotta Lengyelországot. Napóleon megalapította a Varsói Hercegséget, egy új lengyel államot, amely a nacionalizmus szellemét gyújtotta fel. Oroszország átvette 1815-ben a Kongresszusi Lengyelországot, a cár Lengyelország királyaként. 1830-ban nagyszabású nacionalista lázadások törtek ki, és
1863-64-ben, de Oroszország keményen elnyomta őket, amely megpróbálta oroszítani a lengyel nyelvet, kultúrát és vallást. Az Orosz Birodalom összeomlása az első világháborúban lehetővé tette a nagyhatalmak számára, hogy újra létrehozzák a független Lengyelországot, amely 1939-ig fennmaradt. Eközben a németek által ellenőrzött területeken a lengyelek a nehéz iparágba költöztek, de a vallásukat Bismarck támadta meg az 1870-es évek Kulturkampfjában. A lengyelek csatlakoztak a német katolikusokhoz egy jól szervezett új Középpártba, és politikai szempontból legyőzték Bismarckot. Erre úgy reagált, hogy megállította a zaklatást és együttműködött a Központi Pártdal.