Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Bár Brabham az 1970-es évek közepén kísérletezett az airdamokkal és az alvázsruhákkal, a csapat, mint a többiek, nem értette meg azonnal a Lotusnak a földhatású autó fejlesztését 1977-ben. Az 1978-as Brabham BT46B "Fan car" hatalmas downforce-t generált egy ventilátorral, amely levegőt szívott az autó alól, bár azt állították, hogy a motor hűtésére szolgált. Az autó csak egyszer versenyzett a Formula-1-es világbajnokságban, amikor Niki Lauda megnyerte a 1978-as svéd nagydíjat, mielőtt az FIA lezárta a szabályzatban lévő kiskaput. Bár 1979-ben Murray volt az első, aki könnyű "szénszálas kompozit" paneleket használt a Brabham alumíniumötvözetű monokókusainak megkeményítésére, visszhangozta elődjét, Tauranacot, aki az utolsó volt, aki az új teljesen kompozit monokókusokra váltott. Murray vonakodott az egész alváz kompozit anyagokból történő megépítésétől, amíg meg nem értette a baleset során bekövetkező viselkedésüket, amit részben egy BT49 alváz műszeres ütközésvizsgálata révén ért el. A csapat nem követte a McLaren 1981-es MP4 / 1-et a saját teljesen kompozit alvázával egészen a "lowline" BT55-ig 1986-ban, az utolsó csapat, amely ezt tette. Ezt a technológiát mostanra minden csúcsminőségű együléses versenyautóban használják.  Kérdés: Mi a másik neve a Brabham BT46B-nek?
Szellőzőkocsi