2002-ben Seyfert víziója egy kartellmentes filmgyártási vállalkozásról alakult ki, miközben feltárta Latin-Amerika egyenlőtlenségét a megsemmisült emberek szemével:
Guatemala polgárháborúja, a koka-termesztők és az elhagyott wolframbányászok a bolíviai Andokban, az Amazonas törzse, amelyet a fakitermelők és az olajtársaságok a esőerdőből kirúgtak, a rabszolgák jamaikai leszármazottai, akik középkorú nőkhöz árulnak szexet, és a Bull Bay-i Bobo Ashanti Rastafarian Mansion, amely Afrikába való hazatérésért folyamodik, a 150 hektáros Mexikóvárosi nagy szemétlerakóban lakó "recicladoresok" és a rugalmas kubaiak a napi életben maradásért küzdő harcokban Közép-Havana romjain, az utcai 10 éves gyerekek, akik az amerikai Mara Salvatrucha bandatagok között élnek a pusztított El Salvadorban, és az erősen felfegyverett brazil favela gengszterek az emberiségért küzdve. Seyfert filmjei teljesen önfinanszírozottak és kezdetleges eszközökkel készültek, és még sokáig relevánsak maradtak, miután elkészültek. A tudományos cikkekben és disszertációkban hivatkoznak rájuk.