A lázadás 1945-ben kezdődött és
1954-ben újjáéledt, és a hatvanas évek elején elnyerte függetlenségét. A francia hadsereg több ezer algériai embert ölt meg az első harcokban 1945-ben. Miután az algériai függetlenségi mozgalom 1954-ben létrehozta a Nemzeti Felszabadítási Frontot (FLN), a francia belügyminiszter 1955-ben csatlakozott a nemzeti védelmi miniszterhez, és elrendelte, hogy minden fegyveres lázadót, aki gyanúsan fegyvereskedik, vagy gyanúsan menekül, lelőjenek. A francia katonák a lázadók támadásai idején a közeli falvak polgári lakóit kivégezték, a lázadókat és a polgári lakókat egyaránt megkínozták, és az arabot táborokba zárták, ahol néhányukat kényszermunkára kényszerítették. A háború alatt 2 millió algériai menekült el, vagy kényszerültek újratelepülésre, és 1957-től 1960-ig több mint 800 falut pusztítottak el.