Írj folytatást erre a bekezdésre - A nem konformista művészetek toleranciája a hatóságok által emelkedett és emelkedett, egészen a Szovjetunió végső összeomlásáig 1991-ben. A művészek kihasználták a Sztálin halála utáni első néhány évet, hogy kísérletezzenek a munkájukban üldöztetés félelme nélkül. 1962-ben a művészek egy kis visszaesést tapasztaltak, amikor Nikita Hruscsov megjelent a Moszkvai Művészek Szövetségének 30. évfordulójának kiállításán a Moszkvai Manege kiállítóteremben, egy epizód, amelyet Manege-ügynek neveztek el.
- Igen. A szocialista realizmus szokásos alkotásai között volt néhány absztrakt alkotás olyan művészektől, mint Ernst Neizvestny és Eli Beliutin, amelyeket Hruscsov "szarnak" nevezett, és a művészeket "homoszexuálisoknak". Az üzenet világos volt: a művészeti politika nem volt olyan liberális, mint mindenki remélte.