Röviddel a második pun háború kezdete után, Hannibal átlépte Olaszországot a Pireneusok és az Alpok között, i. e. 218 nyarán és kora ősszel. Gyorsan nagy győzelmet aratott a rómaiak felett Trebia-nál
és a Trasimene-tónál. Ezek után a veszteségek után a rómaiak Quintus Fabius Maximus Verrucosust választották diktátornak, hogy kezelje a fenyegetést. Fabius kimerítő háborút indított Hannibal ellen, elvágta az ellátási vonalait, és elkerülte a csatákat. Ezek a taktikák nem voltak népszerűek a rómaiak körében, akik, amint felépültek Hannibal győzelmeinek sokkából, megkérdőjelezni kezdték a Fabian stratégiájának bölcsességét, amely lehetőséget adott a karthagói hadseregnek az újraszervezésre. A rómaiak többsége arra vágyott, hogy a háború gyorsan véget érjen. Attól tartottak, hogy ha Hannibal ellenállás nélkül folytatja Olaszország fosztogatását, Róma szövetségesei az önfenntartás érdekében a karthágói oldalra fordulhatnak.