Írj folytatást erre a bekezdésre - Sadoveanu alkotásának utolsó része egy sor darabot is magában foglal, ahol a narratív megközelítés Crohmălniceanu szerint "korrigált", hogy megmutassa kedvenc zárkózott típusát, amelyet az új társadalom megnyert. Az új stílus lényegében, állítja Ungureanu, a "reportage és egyszerű információ, amely a felülről érkező utasításokhoz igazodik". Ilyen művek közé tartozik az 1951-es "Nada Florilor" ("A virágok csábítása") és a "Clonț-de-fier" ("Iron Bucktooth"), valamint egy befejezetlen darab, a "Cântecul mioarei" ("Az ewe dal"). A "Nada"...-ban a parasztfiú Culai a hőst, Alecuțu csempészét követi a gyári életbe. A "Clonț-de-fier" a "Demonul tinereții" ideológiájára építve egy szerzetesről szól, aki az elzárkózásból visszatér a munkások világába, ahol a tájat nagy méretű építkezésekkel alakítják át. Ungureanu szerint ez azt is mutatja, hogy Sadoveanu univerzumát megfosztották "minden mély jelentésétől". Miközben a szerzőjük megszemélyesítette az új kulturális iránymutatásokat, Sadoveanu korábbi könyvei, a "Frații Jderi" -től a "Baltagul"-ig a kommunista cenzúra alatt álltak. Az új kiadásokból kivágták az ideológiai iránymutatásokkal ellentétes különböző kijelentéseket: a könyvek általában nem említhették többé Besszarábiát (egy régió, amelyet először a Szovjetunióba építettek be egy 1940-es megszállással).
) vagy a román ortodox hit. Az egyik ilyen esetben a "Baltagul" cenzúrázói eltávolították egy szereplő állítását, hogy "az orosz" természeténél fogva "minden közülük a legboldogabb, [...] méltó koldus és énekes a vásárokon".