A Theophrastus és Pliny az idősebb összehasonlította az ősi világban ismert ásványok relatív keménységét, beleértve a gyémántot és a kvarcot is. Tudták, hogy a gyémánt megkarcolhatja a kvarcot, így azt mutatva, hogy keményebb. Ez lett a Mohs által kifejlesztett keménységskála alapja. A legkeményebb ásvány, a gyémánt 10-es értéket kapott, és a lágyabb ásványok, mint például a talk, az 1 (egység) nagyon alacsony értéket kapták. Más ásványok közbenső értékeket kaptak, attól függően, hogy képesek-e egy másik ásványt megkarcolni az ásványi skálán. Így a gyümölcsöknek 2-es értéket adták, mert karcolni fog. A gyümölcsök és a gyümölcsök még mindig hasznosak a fizikai tulajdonságok miatt, de a gyümölcsök és a kristályok is hasznosak a kémiai vizsgálat során.
fizikai jellemzői