Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  A Queen Mary 2 fedélzetén a friss vizet három tengerivíz-sólasztó üzem biztosítja. A napi 630 000 liter kapacitású üzemek többszörös hatású lemezű (MEP) lepárlási technológiát alkalmaznak. Az erőművek energiáját elsősorban a hajó gázturbináiból és dízelmotoraiból származó gőz és hűtővíz, vagy szükség esetén a hajó két olajüzemű kazánjából származó gőz biztosítja. A hagyományos többszörös desztillációs technológiát javították a hajó üzemében, így a lemezek méretezése csökkent, ami jelentősen csökkenti a szükséges karbantartást. A sómentesített víz nagyon alacsony sótartalmú, kevesebb mint 5 milliós rész. A teljes átlagos vízgyártás napi 1,100,000 liter (290,000 US gallon), kapacitása pedig 1,890,000 liter (500,000 US gallon), így bőven van tartalékkapacitás. A hajót a három üzem közül csak kettőből lehetett ellátni. Az ivóvíztartályok kapacitása 3 830 000 liter (1 010 000 US gallon), ami több mint három napos ellátáshoz elegendő. Ha a motorok alacsony terheléssel működnek (ha a hajó lassú sebességgel halad), a motorháztető hűtővíz hőmérséklete nem elegendő a tengeri víz felmelegítésére a sótalanító berendezések működtetéséhez. Ebben az esetben az olajjal működő kazánok gőzét használják a tengeri víz felmelegítésére. Ez nem gazdaságos, mivel a gőz termelése drága. Ezért olcsóbb lehet egy adott kikötőben vásárolni a vizet, mint a fedélzeten előállítani. A tengervízbecsapók a hajótestben találhatók. A hajó hátsó részéhez közelebb a tengerbe kerül a sós víz koncentrációja a motorokból származó hűtővízzel együtt. A 2016-os átalakítás során további üzemet építettek hozzá.  Kérdés: Honnan kapja a növény elsősorban az energiáját?
a hajó gázturbináinak és dízelmotorjainak gőz és hűtővíze által