Írj folytatást erre a bekezdésre - A függetlenség nagyrészt más helyeken tettek eredményeként jött létre. Az afrikai gyarmatosítás-ellenes nacionalizmus az 1950-es évek végén jelent meg a Belga Kongóban, és a belgaak meggyőződtek arról, hogy többé nem tudják irányítani a területet. A zavargások Ruandában is kitörtek, ahol a monarchiát a ruandai forradalomban (1959 <unk> 1961) megdöntötték. Grégoire Kayibanda vezette Ruandában a domináns és etnikailag meghatározott Hutu Emancipációs Mozgalom Pártját ("Parti du Mouvement de l'Emancipation Hutu", PARMEHUTU), míg a Burundiban működő egyenértékű Nemzeti Fejlődésért Szövetség ("Union pour le Progrès national", UPRONA) megpróbálta kiegyensúlyozni a Hutu és a Tutsi etnikai követeléseket. A Belga Kongó függetlensége 1960 júniusában és a vele járó politikai instabilitás
Tovább hajtotta a nacionalizmust Ruanda-Urundiban, és az UPRONA vezetője, Louis Rwagasore, Burundi koronahercegének meggyilkolása 1961 októberében nem állította meg a mozgalmat. Sietős előkészületek után Ruanda-Urundi 1962. július 1-jén függetlenné vált, a hagyományos vonalak mentén feloszlott a független Ruandai Köztársaság és a Burundi Királyság. Még két évbe telt, mire a két kormány teljesen elkülönült.