A háború után al-Bazzaz lett a bagdadi jogi egyetem dékánja. 1956-ban a kormány kirúgta, mert tiltakozott a
Franciaország, Nagy-Britannia és Izrael egyiptomi inváziója. Aláírta a petíciót, amely nagyon kritikus volt az iraki kormány álláspontja ellen a szuezi válság idején Nuri as-Said miniszterelnöke alatt, aki az egyiptomi elnök, Gamal Abdel Nasser szilárd ellenfele volt. Az 1958-as forradalom után Al-Bazzaz visszatért a bagdadi jogi főiskola dékánjaként. Al-Bazzaz érdeklődése a pán-arab mozgalom iránt ismét ellentmondásba hozta Abd al-Karim Qasim új kormányával (1958-1963), egy iraki nacionalistával, aki a kommunista erőkkel állt össze. 1959-ben Abd al-Wahhab al-Shawwaf ezredes, aki a Moszul-i helyőrség parancsnoka volt, lázadást indított. Négy nap harc után megölték, és a felkelést elnyomták. A Shawwaf-felkelés összeomlását követően al-Bazzazt letartóztatták és megkínozták. Elbocsátása után Egyiptomba ment, ahol az Arab Liga Arab Tanulmányok Intézetének dékánja lett.