Írj egy folytatást erre a bekezdésre - Alexander a külpolitikára fordult és eladta Alaszkát az Egyesült Államoknak 1867-ben, attól tartva, hogy a távoli gyarmat brit kezébe kerül, ha újabb háború lesz. Békét keresett, és amikor III. Napóleon 1871-ben elesett, elkerült a háborús Franciaországtól, majd 1872-ben csatlakozott Németországgal és Ausztriával a Három Császár Szövetségéhez, amely stabilizálta az európai helyzetet. Bár egyébként békés külpolitikát folytatott, 1877-78 között rövid háborúba került az Oszmán Birodalommal, ami a bolgár, a montenegrói, a román és a szerb államok függetlenségéhez vezetett, további terjeszkedést folytatott Szibériába és a Kaukázusba, és meghódította Turkestánt, továbbá jóváhagyta a cirkáz népirtáshoz vezető terveket. Bár Alexander csalódott volt az 1878-as berlini kongresszus eredményeiben, betartotta ezt a megállapodást. A legnagyobb kihívásai közé tartozik a lengyel felkelés.
1863-ban, amire úgy reagált, hogy megfosztotta az országot külön alkotmányától, és közvetlenül Oroszországba építette. Alexander további parlamenti reformokat javasolt, hogy megakadályozza a születő forradalmi és anarchista mozgalmak felemelkedését, amikor 1881-ben meggyilkolták.