Az Egyesült Királyság és Írország 1940 júniusában Franciaország bukása után egyedül álltak Németország ellen, egészen addig, amíg Németország 1941. április 7-én Görögországot meg nem támadta. Winston Churchill brit miniszterelnök sikeresen lobbizott Franklin D. Roosevelt elnöknek katonai segítségért az Egyesült Államoktól, de Roosevelt még nem volt kész arra, hogy megkérje a Kongresszust, hogy kötelezze az országot a háborúba. 1941 augusztusában Churchill és Roosevelt találkoztak és aláírták az Atlanti Chartát, amely magában foglalta azt az állítást, hogy "minden nép jogait, hogy megválasszák a kormányformát, amely alatt élnek" tiszteletben kell tartani. Ez a szó kétértelmű volt, hogy az európai országok megsértik-e Ausztráliát, Kanadát, Új-Zélandot, Newfoundlandot és Dél-Afrikát, de Írország úgy döntött, hogy jogilag semleges marad a háború egészében. Roosevelt és az Egyesült Államok 1941 júniusában sikeresen lobbiztak Franklin D. Roosevelt elnöknek az Egyesült Államok katonai segítségéért, de Roosevelt még nem volt készen arra, hogy
Winston Churchill