Írj folytatást erre a bekezdésre - Leivick stílusa neo-romántikus volt, és mély apokaliptikus pesszimizmus jellemezte, amely szinte naiv érdeklődéssel és vágyakozással párosult a misztikus és messiási témák iránt, amelyek folyamatosan megjelentek írásaiban, különösen a Golemben, amely a zsidó Messiást és Jézus Krisztust a békés megváltás képviselőiként ábrázolta, csak hogy a prágai maharal és az erőszakos Golem elűzze őket, akik végül Prága utcáin rohantak, és sok embert, zsidókat és keresztényeket sebesítettek meg. A Golemben Leivick egyidejűleg elítélte az erőszakon keresztül a világ gyógyítására irányuló kísérleteket, de rámutatott az összes potenciális Messiás tévedhetőségére és tehetetlenségére is. A verset széles körben a bolsevik forradalom vékonyan elfedt kritikaként értelmezték, és Leivickot a Szovjetunió és a kommunista jiddiszek kritizálták. Leivick 1929-ben abbahagyta a kommunista újságok írását, miután nyilvánosan támogatták az arab lázadásokat.
Palesztinában, és megszüntette minden kapcsolatát a baloldallal a Molotov-Ribbentrop Paktus után, 1939-ben.