Az önfogalom az egyén önschemaiból áll, és kölcsönhatásba lép az önbecsüléssel, az öntudással és a társadalmi énvel, hogy az egészet alakítsa ki. Magába foglalja a múltbeli, jelenbeli és jövőbeli éneket, ahol a jövőbeli ének (vagy lehetséges ének) képviselik az egyének elképzeléseit arról, hogy mi lehetne, mi szeretnének lenni, vagy mitől félnek. A lehetséges ének bizonyos viselkedés ösztönzőjeként működhetnek. Az emberek múltbeli vagy jövőbeli önmagukról alkotott felfogása kapcsolódik a jelenlegi önmaguk felfogásához. Az időbeli önértékelési elmélet szerint az emberek hajlamosak pozitív önértékelést fenntartani azzal, hogy eltávolodnak a negatív önértékelésüktől, és több figyelmet fordítanak a pozitív önértékelésükre. Ezenkívül az emberek hajlamosak kevésbé kedvezően felfogni a múltat (pl. "Én vagyok a jelenben?"), és jobb, ha a jövőben pozitívnak hívják őket, mint a negatív eseményeket (pl. "Milyen vagyok én?").
időbeli önértékelési elmélet