Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Átjárás: A fogak száma egyénenként változó, és a koponya méretével növekszik. A premaxilla minden ismert koponyában négy fogat mutat az oldalon; a maxillaban azonban a fogak száma 14-től 22-ig terjed. Az alsó állkapocs mindkét oldalán 26 fog van a legnagyobb ismert koponyában. A fogkoronák magassága a felső állkapocsban elölről hátra csökken, de az alsó állkapocsban többé-kevésbé állandó volt. A kiemelkedő fogkopás hiánya és a koronák változó magassága azt sugallja, hogy a fogakat viszonylag rövid időközönként új fogak váltották fel. Fontos megjegyezni, hogy a fogak morfológiája változatos volt, a fogak állkapocsban való elhelyezkedése alapján. A Massospondylusban jelen lévő heterodontitás nagyobb, mint a Plateosaurusban, bár nem olyan hangsúlyos, mint a Heterodontosaurusban a fogak specializálódása. Az orr előtt lévő fogak kerek keresztmetszetűek voltak, és a pontokhoz kötődtek, ellentétben a hátsó fogakkal, amelyek szpatulátumúak voltak és ovális keresztmetszetűek voltak. Mint más korai sauropodomorfokkal, azt javasolták, hogy a Massospondylusnak arcuk volt. Ezt az elméletet azért javasolták, mert az állkapocs csontjain néhány nagy lyuk van a véredények számára, ellentétben a számtalan kis lyukkal, amelyek az arc nélküli hüllők állkapocsán vannak. Az arcok megakadályozták volna, hogy az étel kiöntsön, amikor Massospondylus evett. Crompton és Attridge (1986) a Massospondylus koponyáját kifejezett túlcsípéssel jellemezte, és azt javasolta, hogy az alsó állkapocs csúcsán egy szarvas csőr jelenléte legyen, hogy ellássa a hosszúsági különbséget, és számoljon a szájcsúcs csúcsán lévő fogak kopásának számlájával. Azonban a hosszúsági különbség téves értelmezés lehet, ami a felső-alsó síkban való összetörésen alapul, és a csőr birtoklását nem valószínűnek tartják a legújabb tanulmányokban.  Kérdés: Mi akadályozta meg a Massospondylus-t abban, hogy ledobja az élelmét?
az arccal