A GSM-ben többféle hangkódeket használtak a 3,1 kHz-es hang 7 és 13 kbit/s közötti sűrítéséhez. Eredetileg két kódot használtak, a Half Rate (6,5 kbit/s) és a Full Rate (13 kbit/s) adatcsatorna típusok után. Ezek egy lineáris prediktív kódoláson (LPC) alapuló rendszert használtak. A bitáramokkal való hatékonyság mellett ezek a kódok megkönnyítették a hang fontosabb részeit is, lehetővé téve a légköri interfész rétegnek, hogy a jel ezen részeit prioritásba állítsa és jobban védje. A GSM-ben további fejlesztéseket tettek 1997-ben a továbbfejlesztett teljes sebességű (REF) kódokkal, egy 12,2 kbit/s kódokkal, amelyek teljes sebességű csatornát használnak. Végül az EFTS robusztus fejlesztésével az UMR-t egy változó sebességű kódká alakították át, amit AMR-nek hívtak, amely viszonylag jó minőségű és kevésbé robus, de még mindig használható, amikor a GSM-
7 és 13 között