A következő mondatot fejezze be: A filmiparba való belépése előtt Lovett Broadway-i színésznő volt, aki 1899 és 1915 között különböző darabokban szerepelt. Az egyik népszerű darab az 1901-es "Tom Moore" volt Andrew Mack főszereplésével. Josephine volt a kor egyik legjelentősebb női írója. Ismert volt a női közönség megragadására, miközben egyszerre megnyugtatta a cenzort. Ezzel a generációjának többi női forgatókönyvírójával együtt segített kidolgozni az amerikai mentalitás modernizációját a viktorianizmusból a flapperig. A forgatókönyvei és forgatókönyvei szexuálisan sugestiós anyagokból álltak, csak a cenzúrát kerülik. Legismertebb a
1930-ban Oscar-díjra jelölt film, a "Our Dancing Daughters", melyet a Metro-Goldwyn-Mayer Company készített, és Winifred Van Duzer regényre fordította. Az 1928-as drámában Joan Crawford, a híres színésznő áttörő szerepe volt, ahol Diana Medfordot játszotta, más néven "Veszélyes Diana", egy fiatal lázadó nőt, aki Lovett tipikus merész tartalmát és vizuális képét képviseli. A film története Diana és Ann, a legjobb barátok extravagáns és vad életmódját veszi körül, akik ugyanazon a férfiba szerelmesek. A kritikusok és a vélemények megemlítették a felfedett "tűzruhák és sok zokni" megtekintését, és panaszkodtak, hogy "a koktélok, a palackok és az őrült tánc elég sok epizódban jelenik meg [és] teljesen felesleges egy részeg lányt ábrázolni, mint ahogy ezt a film jelentős részében teszik". Ezek ellenére a film elnyerte Lovettnek az Oscar-díj írásbeli elismerésének jelölését 1930-ban. A film sikere annak is tulajdonítható, hogy a producerek megpróbáltak hanghatásokat és zenét is hozzáadni a filmhez, ami az 1930-as években előforduló "beszélőfilmek" előtt rendkívüli volt.