A modern szerzők, mint Ernesto Palacio, Norberto Galasso és Jorge Abelardo Ramos megpróbálták rehabilitálni Moreno képét, elkerülve mindkét szélsőséget: a édes liberális Morenót és a revizionisták által írt szörnyűséget. Ezek a történészek nem tartják Bernardino Rivadaviát Moreno utódjának, és az Egyesült Királysággal való szövetségre irányuló javaslatokat nem tekintik Moreno anglofiliájának termékének, hanem csak egy példája a Primera Junta korlátozott lehetőségeinek. Hasonlóképpen, nem tulajdonítanak túl nagy befolyást a "Képviseleti"...-nak, mivel pusztán egy olyan ügyfél számára készült, amely nem igazán befolyásolta Cisnerost, aki a szabad kereskedelmet nemzetközi kontextusban engedte volna meg. A szigorú politikát elismerik, de nem Morenónak tulajdonítják, hanem az egész Juntának, és összehasonlítva a Chuquisaca büntetésére használt hasonló royalista intézkedésekkel, a
La Paz forradalom, és a Túpac Amaru II. bennszülött lázadása.