810-ben a kalifa al-Amin és testvére, Al-Ma'mun összecsaptak, ami később polgárháborúhoz vezetett; 811 januárjában al-Amin hivatalosan megkezdte a
Nagy abbaszid polgárháború, amikor Ali ibn Isa-t Khurasan kormányzójává nevezte ki, egy szokatlanul nagy 40 000 fős hadsereg élére helyezte, amelyet egy "abna" néven ismert elit csoportból vettek, és elküldte, hogy elmozdítsa al-Ma'mun-t. Amikor Ali ibn Isa elindult Khurasanba, állítólag egy készlet ezüstláncot vitt magával, amellyel megkötötte al-Ma'munot és visszavitte Bagdadba. Az Ali közeledésének híre pánikba ejtette Khurasan-t, és még al-Ma'mun is megfontolta a menekülést. Az egyetlen katonai erő, amelyhez hozzáférhetett, egy kis sereg volt, mintegy 4000-5000 emberből, Tahir vezetésével. Tahirt azért küldték, hogy szembeszálljon Ali előretörésével, de ezt széles körben öngyilkos küldetésnek tekintették, még Tahir saját apja is. A két hadsereg találkozott Rayyban, Khurasan nyugati határán, és az azt követő csata (811. július 3-án) a Khurasanisok vereségét eredményezte, amelyben Ali meghalt, és hadserege felbomlott nyugatra.