Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Átjárás: A termés öntözése esetén az optimális vízhatékonyság azt jelenti, hogy a termelés maximalizálása mellett minimalizálják a párolgás, a lefolyás vagy a felszín alatti vízelvezetés okozta veszteségeket. A speciális növénykorrekciós tényezőkkel kombinált párologtató tál segítségével meghatározható, hogy mennyi vízre van szükség a növény igényeinek kielégítéséhez. Az áradás-önvízítés, a legrégebbi és leggyakoribb fajta, gyakran nagyon egyenlőtlen eloszlású, mivel a mező egyes részei többletvízben részesülhetnek annak érdekében, hogy elegendő mennyiséget nyújtsanak más részeknek. A felső öntözés, a középső vagy oldalsó sprinklerek segítségével, sokkal egyenletesebb és kontrollált elosztási mintát eredményezhet. A csepegeti öntözés a legdrágább és legkevésbé használt típus, de minimális veszteséggel képes vízhez juttatni a növények gyökereit. A cseppvízítés azonban egyre megfizethetőbb, különösen a házi kertész számára, és a növekvő vízárak fényében. A csepegtetéses öntözési módszerek használata évente akár 30.000 gallon vizet takaríthat meg, ha minden irányba permetező öntözőrendszereket cserélünk ki. Vannak olcsó, hatékony módszerek is, amelyek hasonlóak a cseppvízítéshez, például olyan áztató csövek használata, amelyeket még a termesztési közegbe is be lehet meríteni, hogy kiküszöböljék a párolgást.  Kérdés: Mi a legősibb öntözési módszer?
Vízárási öntözés