Írj folytatást erre a bekezdésre - A Szovjetunió 1941-es német megszállása során Rall-t június 25-én a keleti védelmi pozíció parancsnokává nevezték ki, és felügyelte a Bolshoy Tyuters és Lavensaari szigeteken a part menti akkumulátorok telepítését, valamint a finn-öbölben az aknamezők elhelyezését. Ezután megbízták, hogy vegyen részt a bonyolult műveletben, hogy evakuálják a balti flotta hajóit a ostromolt Tallinnból.
és hozza őket Kronstadtba. Rall kapta a hátsó testőrség parancsnokságát. Három lehetséges evakuálási útvonal mellett Rall azt tanácsolta, hogy a legdélibbet válasszuk. Bár ez a hajó sekély vízben és 200 mérföldnyi megszállt partvonal mentén haladt az ellenséges parti arzenálokkal, Rall rámutatott, hogy a parti arzenálok főleg könnyű terepfegyverekből álltak, amelyeket a szovjet haditengerészeti tüzérség könnyen elnyomhatott, és hogy 200 hajó nehézség nélkül tette meg az utat. A tanácsot elutasította Kliment Voroshilov marsall, a Leningrádi Front parancsnoka, aki aggódik a lett és észt legénységek, sőt a szovjet tengerészek az ellenséghez való átállás lehetőségéről, és Rallnak és felettese, Vladimir Tributs admirálisnak parancsolta, hogy vegyék a középső utat, annak ellenére, hogy az ellenséges erők erősen elbámosták. Az evakuáló konvojok hamarosan súlyos veszteségeket szenvedtek az aknák és a légicsapások miatt. A Rall zászlóshajója, a Kalinin elpusztító, egy aknába csapódott és elkezdett elsüllyedni. A "Volodarskiy" romboló mellé jött, hogy felszállítsa a legénységet, de egy bányát is elütött és elsüllyedt. Rall-t, aki sérült és agyrázkódást kapott, egy cutterre vitték. Végül visszahozták Kronstadtba a túlélőkkel együtt. Míg a szovjet vezetés győzelmet aratott a csapatok és a menekültek evakuálásában, Rall megjegyezte, hogy ez egy "második Csusima" volt, utalva a Csusima-i csata súlyos vereségére az orosz-japán háború alatt.