A Bizottság a "kisebb rossz" ("moindre mal") együttműködés politikájának szerves részét képezte, amelyben a belga tisztviselők kötelesek voltak kompromisszumokat keresni a német katonai követelésekkel, hogy megőrizzék bizonyos mértékű közigazgatási autonómiát. A főtitkárok a kormány minden nagyobb részlegének főtitkárai. A német kormány azonban 1940 augusztusa óta új tagokat kezdett bevezetni, köztük olyanokat, mint Victor Leemans, akik szimpatizáltak az autoritarianizmus iránt. Segítettek megkönnyíteni a németek által követelt radikálisabb közigazgatási reformokat, bár a bizottság elutasította, hogy részt vegyen a belga zsidók deportálásában. Mint a német kormány látható arca, a bizottság egyre népszerűtlenebbé vált a háború előrehaladtával. Több tagját is büntetőeljárás alá vonták az együttműködés miatt, miután
Belgium felszabadítása 1944 szeptemberében, de több, köztük Leemans, később politikai pályafutást folytatott a háború utáni Belgiumban.