Írj folytatást erre a bekezdésre - A kudarcot vallott január felkelés után
, a lengyel pozitivizmus új periódusa kezdett szkepticizmust és az értelem gyakorlását támogatni. A modernista korszak, a fiatal lengyel mozgalom a képzőművészetben, az irodalomban és a zenében 1890 körül jött létre, és Lengyelország függetlenségének visszaszerzésével zárult (1918). Figyelemre méltó szerzői voltak Kazimierz Przerwa-Tetmajer, Stanisław Przybyszewski és Jan Kasprowicz. A neo-romántikus korszak példája Stefan Żeromski, Władysław Reymont, Gabriela Zapolska és Stanisław Wyspiański munkája volt. 1905-ben Henryk Sienkiewicz megkapta az irodalmi Nobel-díjat a "Quo Vadis" című művéért, amely új reménységet keltett. A II. Lengyel Köztársaság irodalma (1918-1939) a lengyel irodalmi tudatosság rövid, de kivételesen dinamikus időszakát foglalja magában. A társadalmi-politikai valóság radikálisan megváltozott Lengyelország függetlenségének visszaszerzésével. Az új avantgárd írói közé tartozott Julian Tuwim, Stanisław Ignacy Witkiewicz, Witold Gombrowicz, Czesław Miłosz, Maria Dąbrowska és Zofia Nałkowska.