A harmadik főigazgató és az ötödik építő, akit bevezettek a Hírességek Csarnokába, Pat Quinn volt, aki tíz évig szolgált a Canucks főigazgatójának, és négy évig volt főedző. Quinn, az 1990-es évek elején a Canucks tiszteletre méltóvá tette a csapatot, amikor a csapat 1992-ben és 1993-ban egymás utáni divíziós címeket nyert, és egy győzelemre volt távol a Stanley-kupa megnyerésétől 1994-ben. Ez a siker részben annak köszönhető, amit Pat Quinn 1987-ben kezdett, amikor az első lépése egy fiatal kapus, Kirk McLean és egy bal szárnyos, Greg Adams a New Jersey Devils-től, és két figyelemre méltó draftot választott a jövőbeli kapitányával, Trevor Lindennel
1988-ban és a jövőbeli szupersztár, Pavel Bure 1989-ben. Később megerősítette a csapatot azzal, hogy 1991-ben Geoff Courtnallt, Cliff Ronningot, Sergio Momessót és Robert Dirkot szerzett a St. Louis Blues-tól, ami megnyitotta az utat a csapat sikeréhez. A másik legjelentősebb cseréje az 1996-os szezonban történt, amikor Alek Stojanov-ot cserélt a Pittsburgh Penguins-re Markus Naslundért cserébe, ami az NHL egyik legegyoldalúbb kereskedelmének tekinthető, mivel Naslund a 2000-es években a NHL szupersztárjátékosává vált, és a híres "West Coast Express" vonal része volt Todd Bertuzzi és Brendan Morrison.