Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  A Timaeus című művében, melyet kb. i.e. 360-ban írt, Platón említ "a Napot és a Holdat és öt másik csillagot, amelyeket bolygóknak neveznek". Tanítványa, Arisztotelész hasonló különbséget tesz az On the Heavens című művében: "A nap és a hold mozgásai kevesebbek, mint néhány bolygóé". A Phaenomena című művében, mely Eudoxus filozófus által körülbelül i.e. 350-ban írt csillagászati értekezést versszerkesztett, Aratus költő leírja "az öt másik gömböt, amelyek keverednek [a csillagképekkel] és a kerék a Zodiákus tizenkét alakjának minden oldalán vándorol". A 2. században írt Almagestében Ptolemaiosz "a Napra, a Holdra és az öt bolygóra" utal. Hyginus kifejezetten megemlíti "az öt csillagot, amelyet sokan vándorlásnak neveztek, és amelyet a görögök bolygónak neveznek". Marcus Manilius, egy latin író, aki Cézár Augustus idejében élt, és akinek a költeménye, az Astronomica a modern asztrológia egyik fő szövegének számít, azt mondja: "Most a dodecatemory öt részre van osztva, mert olyan sok a csillagok, akiket vándoroknak neveznek, akik átmeneti fényességgel ragyognak az égen". A hét bolygó egyetlen nézetét Cicero Scipio álmában találjuk, amelyet valamikor i.e. 53 körül írt, ahol Scipio Africanus szelleme kihirdeti: "Hét ilyen gömb tartalmazza a bolygókat, egy bolygót minden gömbben, amelyek mind az ég mozgásának ellenkezőjében mozognak". Az i. sz. 77-ben írt Természetes Történetében Plinius idősebb "a hét csillagról beszél, melyeket mozgásuk miatt bolygóknak hívunk, bár egyetlen csillag sem vándorol kevesebbet, mint ők". Nonnus, az ötödik századi görög költő a Dionysiaca című művében ezt mondja: "Hét táblára írtam a történelem orákulumát, és a táblák a hét bolygó nevét viseli".  Kérdés: melyik évben íródott Platón Timaeusza?
360 BC