Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Fotheringhay-ben, 1587. február 7-én este, Máriának azt mondták, hogy másnap reggel kivégzik. Élete utolsó óráit imádkozással töltötte, vagyonát a háztartásába osztotta, és végrendeletét és egy levelet írta Franciaország királyának. A Nagy Teremben felállított állványt fekete szövet borította. Két-három lépéssel érhették el, és blokkkal, egy párnával, hogy térdeljen, és három székkel, neki és a Shrewsbury és Kent grófjai számára, akik ott voltak, hogy tanúi legyenek a kivégzésnek. A hóhérok (Bull és a segítője) térdre borultak előtte és bocsánatot kértek, mivel a hóhér jellemzően bocsánatot kért a halálra ítélt személytől. Mária így válaszolt: "Minden szívemből megbocsátok neked, mert most, remélem, véget vetesz minden bajomnak". Szolgái, Jane Kennedy és Elizabeth Curle, valamint a hóhérok segítettek Marynek levonni a felsőruhát, felfedve egy bársony albúrt és egy pár karkötőt vörösbarna, a katolikus egyházban a mártírság liturgikus színe, fekete szatén melltartóval és fekete díszítésekkel. Miközben levetkőzött, Mária mosolygott és azt mondta, hogy "soha nem volt ilyen vőlegénye... és soha nem vetkőzött ilyen társaság előtt". Kennedy bekötötte a szemét egy aranyból hímzett fehér fátyollal, letérdelt a blokk előtt lévő párnára, amelyre a fejét helyezte, és kinyújtotta a karját. Utolsó szavai ezek voltak: In manus tuas, Domine, commendo spiritum meum ("Kezedbe, Uram, ajánlom lelkemet"). Máriát nem egyetlen csapással fejezték le. Az első ütés elhibázta a nyakát, és a feje hátsó részére ért. A második ütés elvágta a nyakát, kivéve egy kis izmot, amit a hóhér a fejszével átvágott. Később felhúzta a fejét és kijelentette: "Isten óvja a királynőt". Abban a pillanatban, a barna szőrzet a kezében kiderült, hogy egy parókát, és a fej esett a földre, feltárva, hogy Mária nagyon rövid, szürke haj. Cecil unokaöccse, aki jelen volt a kivégzésen, jelentette a nagybátyjának...  Kérdés: Mik voltak Mária királynő utolsó szavai halála előtt?
"Te kezedbe, Uram, bízom lelkemet"