A számítógépes rendszerek összetettek, és gyakran (különösen a szolgáltatásorientált architektúra közelmúltbeli növekedésével) összekapcsolják a különböző szoftvergyártók által potenciálisan szállított több hagyományos rendszert. A komplexitás kezelése érdekében számos SDLC modell vagy módszertan jött létre, mint például a vízesés, a spirális, az agilis szoftverfejlesztés, a gyors prototípuskészítés, az inkrementális és a szinkronizálás és stabilizálás. Az SDLC-t az agilis, az iteratív és a szekvenciális módszertanok spektrumában lehet leírni. Az agilis módszertanok, mint például az XP és a Scrum, a könnyű folyamatokra összpontosítanak, amelyek lehetővé teszik a gyors változások (az SDLC megközelítés mintázatának követése nélkül) a fejlesztés során. Az iteratív módszerek, mint például a Rational Unified és a dinamikus rendszerek, a projekt korlátozott hatókörének kiterjesztésére és javítására összpontosítanak, és többszörös iteratív terméktervezés révén.
Rational Unified Process és dinamikus rendszerek fejlesztési módszere