Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Átjáró: A geocentrikus modell a görög csillagászatba és filozófiába már a korai szakaszban lépett be; megtalálható a sokráciás előtti filozófiában is. Az i. e. 6. században Anaximander egy olyan kozmológiát javasolt, amelyben a Földet egy oszlop (egy henger) szekciójának alakították, és minden közepén tartották. A Nap, a Hold és a bolygók lyukak voltak a Földet körülvevő láthatatlan kerekekben; a lyukakon keresztül az emberek láthatják a rejtett tüzet. Körülbelül ugyanabban az időben Pitagorasz úgy gondolta, hogy a Föld gömbölyű (a napfogyatkozások megfigyelései szerint), de nem a középpontban; azt hitték, hogy egy láthatatlan tűz körül mozog. Később ezek a nézetek egyesültek, így a legtöbb tanult görög a i. e. 4. századtól kezdve úgy gondolta, hogy a Föld gömb a világegyetem közepén. A i. e. Platón szerint a Föld egy gömb volt, a világegyetem közepén állva. A csillagokat és bolygókat gömbökben vagy körökben szállították a Föld körül, sorrendben elrendezve (központtól kifelé): Hold, Nap, Vénusz, Merkúr, Mars, Jupiter, Szaturnusz, fix csillagok, a fix csillagokkal a mennyei gömbön. A Köztársaság egy részében, az "Er mítoszában" Platón úgy írja le a kozmoszt, mint a szükségesség pólóját, amelyet a szirénák látnak el, és a három sors forgatja. Eudoxus a Cnidus, aki dolgozott Platón, kifejlesztett egy kevésbé mítoszi, több matematikai magyarázat a bolygók mozgását alapul Platón mondat, amely szerint minden jelenség a mennyekben lehet magyarázni egységes körkörös mozgás. Arisztotelész kidolgozta Eudoxus rendszerét.  Kérdés: Ki hozta létre az oszlop-föld kozmológiát?
Anaximander