Írj folytatást erre a bekezdésre - Muhsin al-Shaalan, Al-Nouri unokatestvére, átadta a Qurayyat (Qurayyat al-Salt) régiót, ami az al-Jawf régió utolsó megmaradt része, és átadta a szaúdi állam javára. Ibn Battahot Abdullah al-Tamimi, az al-Jawf emíre követőjévé nevezték ki, [1] Transjordánia emíre azonban elutasította ezt. Úgy látta, hogy jobban megérdemli, hogy uralkodjon a Qurayyat régión, ezért fokozza a szaúdi államot azzal, hogy megköveteli a két ország közötti semleges övezet létrehozását, a szaúdiak visszavonását a Hijazból, és az Al-Rashid család visszatérését Hailban és az Al-Ayed család Asirban a hatalomhoz. Ezt a szaúdi állam elutasította. Ennek reakciójaként a szaúdi erők átmásztak a jordániai falvakon, amíg el nem értek Jadodah-ba, néhány mérföldre Ammán városától. [48] Ekkor Nagy-Britannia beavatkozott a szaúdi erők bombázásával, és arra kényszerítette őket, hogy vonuljanak vissza és térjenek vissza a párbeszédhez. Így a szaúdi állam megállapodott Nagy-Britanniával, ami Kelet-Jordániát képviseli, hogy a Qurayyat régiót átadja Szaúd-Arábiának, és megvédi a szaúdi kereskedelmet Szíriával. Ezt az egyezményt Hada-egyezménynek hívták. [1] A Hijaz annektálása után a Qurayyat régiót a "Qurayyat emirátus és az északi határfelügyelet" néven ismerték. [2] A 1349 AH év végén (1931 AD) Abdulaziz király másodszor nevezte ki Turki bin Ahmed Al-Sudairy herceget Al-Jouf-ra, és a fővárost Dumat al-Jandalból Sakaka-ba költözte. [1] Az egyik legfontosabb esemény, amely ezen időszakban átadta Al-Jouf-ot, az al-Atrash szultán védelme, a Nagy Szíriai Forradalom vezetője.
Al-Jouf régióban 1927-től 1932-ig. Az Európai Parlament és a Tanács