A 2. zászlóalj, KRRC, Thomas Wilson ezredes parancsnoksága alatt, a brit expedíciós erő (BEF) része volt, amely 1940 májusában Franciaországba szállt. A zászlóalj, amely a 30. gyalogos dandár, az 1. páncélozott hadosztály része volt, és most Euan Miller ezredes hadnagy parancsnoksága alatt állt, elveszett Calais védelmében, ahol a dandár lelassította a német előretörést, és lehetővé tette a Dunkerque-i evakuálást. A zászlóalj 1940 nyarán George Erskine ezredes parancsnoksága alatt alakult át, és az 1. páncélos hadosztály 22. páncélos brigádjába került. A reformált zászlóalj részt vett a Gazala-i csatában 1942 májusában és az El Alamein második csatájában 1942 októberében az észak-afrikai hadjárat során, az utóbbi elkötelezettség során a hadosztály 7. motoros brigádjának részét képezve, majd 1943 januárjában a 4. páncélozott brigádba került. Most W. Heathcote-Amory ezredes hadnagy vezetésével a zászlóalj a 4. páncélozott brigáddal szolgált a normandiai partra szállásokban 1944 júniusában és az azt követő háborúban.
Észak-Nyugat-Európában folytatott hadjárat után hat nappal a győzelmi nap után elhagyta az 1. hadosztályt. A zászlóaljban a háború utolsó hadjáratában két neves tiszt szolgált, Roland Gibbs és Edwin Bramall.