Az első szezonban az volt a cél, hogy a Barrier-en egy sor depotot helyezzenek a széléről a biztonsági táborba, 80 ° S-ra, a következő tavasszal kezdődő sarkvidéki utazáshoz. A végső depot lenne a legnagyobb, és az One Ton Depot néven ismeretes. A munkát 12 ember, a nyolc legtehetségesebb pónik és két kutyacsapat végezte. A jégállapot megakadályozta a motoros szánkok használatát. Az utazás január 27-én "panikra ébredő siető állapotban" indult Cherry-Garrard szerint. A haladás vártnál lassabb volt, és a pónik teljesítményét hátrányosan befolyásolta, mert Oates ellenezte a norvég hóhullámokat, és otthagyta őket Evans-foknál. Február 4-én a Hutlay-i táborban a hóveszár 40 km-re (64 ° S-on) elhunyt, kivéve ha a tengeri út a következő tavasszal kezdődött. A végső depot a legnagyobb lesz, és az One Ton
Nagyon rossz állapotban volt, és nem sokkal később meghalt.