Az ellenzékben MacDonald folytatta a Munkáspárt mérsékelt erőként való bemutatását. A
1926-os általános sztrájk a párt ellenzi a általános sztrájkot, azzal érvelve, hogy a társadalmi reformok elérésének legjobb módja a szavazóeszközön keresztül van. A vezetők attól is féltek, hogy Moszkvából irányítják a kommunisták. A párt sajátos és gyanús külpolitikát folytatott, ami a pacifizmuson alapult. Vezetői úgy vélték, hogy a kapitalizmus, a titkos diplomácia és a fegyverkereskedelem miatt lehetetlen a béke. Ez a hangsúlyozott anyagi tényezők, amelyek figyelmen kívül hagyták a Nagy Háború pszichológiai emlékeit, és a nemzetiséggel és az országok határaival kapcsolatos rendkívül érzelmi feszültségeket.