Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  A paleontológusok elfogadják az Allosauruszt, mint a nagy állatok aktív ragadozóját. Dramatikus bizonyíték van az allosaurus támadásaira a Stegosaurusra, beleértve egy Allosaurus farokcsigolyát egy részlegesen meggyógyult szúrás sérüléssel, amely egy Stegosaurus farokcsípőjéhez illeszkedik, és egy Stegosaurus nyaklemezt egy U-alakú sebgel, amely jól korrelál az Allosaurus szájjal. Úgy tűnik, hogy a szauropodák valószínűbb jelöltek mind élő zsákmányként, mind pedig hulladékszerként, a szauropodák csontjain lévő karcolások jelenléte alapján, amelyek jól illeszkednek az allosaurusz fogakhoz, és a szauropodák csontjaival együtt levő allosaurusz fogak jelenléte alapján. Azonban, ahogy Gregory Paul 1988-ban megjegyezte, az Allosaurus valószínűleg nem volt a teljesen felnőtt szauropodák ragadozója, hacsak nem falkában vadászott, mivel szerény méretű koponyája és viszonylag kis fogai voltak, és nagyban felülmúlta a kortárs szauropodákat. Egy másik lehetőség az, hogy inkább fiatalokat vadászott felnőttek helyett. Az 1990-es években és a 21. század első évtizedében végzett kutatások más megoldásokat is találhattak erre a kérdésre. Robert T. Bakker, az Allosaurus-t a kenozoikus kardfogú húsevő emlősökkel összehasonlítva hasonló alkalmazkodásokat talált, mint például az állkapocs izmainak csökkenése és a nyak izmainak növekedése, valamint a állkapocs rendkívül szélesre kinyitásának képessége. Bár az Allosaurusnak nem voltak kardfogai, Bakker egy másik támadási módot javasolt, amely ilyen nyak- és állkapocs-adaptációkat használhatott volna: a rövid fogak valójában kis szálakká váltak egy fűrészszerű vágószélön, amely a felső állkapocs hosszán futott, ami a zsákmányba vezetett volna. Az ilyen típusú állkapocs lehetővé teszi, hogy a sokkal nagyobb zsákmány ellen vágó támadásokat hajtson végre, azzal a céllal, hogy gyengítse az áldozatot.  Kérdés: Ki hasonlította össze az Allosauruszt a Cenozoikummal?
Robert T. Baker