Írj egy folytatást erre a bekezdésre - 1958. július 25-én, a folyamatban lévő háború és a brit kormány célja, hogy "kevésbé látható" legyen a Közel-Keleten a Suez utáni világban
, levélváltás zajlott le a szultán és a brit vezetők között, és ezt követően egy gazdasági fejlesztési megállapodást írtak alá, amely az ománi szultán fegyveres erőinek (SAF) megerősítéséből állt azáltal, hogy brit tiszteket csatoltak a kis egységek vezetéséhez és a SAF egészének vezetéséhez. A háború 5 évig tartott, amíg az ománi szultán fegyveres erői, nagy nehézségekkel és a brit speciális légi szolgálat, a Cameronions 1. zászlóaljának, a &lt;a href="15th/19th%20The%20King%27s%20Royal%20Hussars"&gt; 15/19 Hussars &lt;/a&gt; csapatának, a RAF vadászrepülőgépeknek és a Ferret páncélozott autók századának közvetlen támogatását követően leállították a Jebel Akhdar háborút 1959-ben, és Ghalib Alhinai imámnak sikerült Szaúd-Arábiába menekülnie. Rövid ideig továbbra is egy ideiglenes száműzetésben lévő kormányt vezetett Dammamból (Szaúd-Arábia) és egy Imamat-irodát hozott létre Kairóban (Egyiptom), miközben az ománi harcok folytatódtak.