Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Áthaladás: A szférikus harmonikus elemzés felhasználható a belső és a külső források megkülönböztetésére, ha a mérések több mint egy magasságban állnak rendelkezésre (például földi megfigyelőhelyek és műholdak). Ebben az esetben minden gml vagy hml együtthatóval rendelkező kifejezés két részre osztható: az egyik, amely 1/rl + 1 sugárral csökken, és az egyik, amely rl sugárral növekszik. A növekvő feltételek megfelelnek a külső forrásoknak (áramok az ionoszférában és a magnetoszférában). Néhány évre átlagolva azonban a külső hozzájárulások átlagosan nulla. A fennmaradó feltételek azt jósolják, hogy egy dipólusforrás (l = 1) potenciálja 1/r2 csökken. A mágneses mező a potenciál derivátuma, és 1/r3-ként csökken. A négyszögű kifejezések 1/r4-ként esnek le, a magasabb rendű kifejezések pedig egyre gyorsabban esnek le a sugarakkal. A külső mag sugara a Föld sugara felét teszi ki. Ha a mező a mag-köpeny határán a gömbharmonikákhoz illik, a dipólus része a felszínen körülbelül 8-mal kisebb, a négyköpenyes rész 16-mal kisebb, és így tovább. Így csak a nagy hullámhosszú komponensek láthatók a felszínen. Különböző érvek alapján általában azt feltételezik, hogy csak a 14-es vagy annál alacsonyabb fokú kifejezések származnak a magból. Ezeknek a hullámhosszuk körülbelül 2000 kilométer (1200 mérföld) vagy kevesebb. A kisebb jellegzetességeket a kéreg rendellenességei okozzák.  Kérdés: mit gondolnak csak azok a kifejezések, amelyek eredetét a magban?
14 fokos vagy annál alacsonyabb értékű feltételek