A balkáni háborúk kimenetele igen erős bosszúvágyat keltett a bolgárok között. 1915-ben Németország megígérte, hogy helyreállítja a határokat a San Stefano-i szerződés szerint, és Bulgária, amely a legnagyobb hadsereggel rendelkezett a Balkánon, ugyanezen év októberében hadat üzent Szerbiának. Az I. világháborúban Bulgária határozottan érvényesítette katonai képességeit. A második Doiran-i csata, amelynek parancsnoka Vladimir Vazov tábornok volt, súlyos csapást mért a számszerűen felsőbbrendű brit hadseregre, amely 12 000 veszteséget szenvedett az ellenfél két ezer ellen. Egy évvel később, a Doiran harmadik csata során, az Egyesült Királyság, Görögország támogatásával, ismét megalázó vereséget szenvedett, elvesztette 3155 embert a bolgár oldal csaknem ötszáz ellen. A francia hadsereg hírneve is rosszul szenvedett. A Vörös Fal csata a francia erők teljes vereségével volt megjelölve, a hat ezer emberből 5700-at öltek meg. A 261 túlélő franciát foglyul ejtették a bolgár katonák. A 4,5 millió lakosú bolgár hadseregében 1.200.000 ember állt harcba. Még ez a hatalmas katonai bővítés sem tudta megmenteni Bulgáriát a patron Németország közelgő vereségétől. A szövetségesek áttörése
A Dobro Pole-nál és a Vladaya-nál bekövetkezett katonai lázadás teljesen megzavarta a háborús erőfeszítéseket 1918-ban. Bulgária röviddel ezután a történtek után kapitulált. A bolgár áldozatok száma 412 000 volt, 253 000 menekült jött létre a elvesztett területekről.