Írj folytatást erre a bekezdésre - 1944 június 22-én, az északi Olaszország elleni támadás során ellenséges lőfegyverek eltalálták Smith hajóját, és a németek mögé kellett menekülnie. Egy Zunino nevű parasztcsalád rövid ideig elrejtette; ezután csatlakozott egy szövetséges olasz partizánokhoz, akikkel körülbelül három hónapig részt vett a német helyőrség elleni szabotázs műveletekben. Amikor a németek 1944 októberében kivonultak a térségből, Smith megpróbált csatlakozni a szövetséges erőkhöz, akik épp most támadtak.
Dél-Franciaország. Három másik katona kíséretében, akik mindegyike más-más európai országból érkezett, és egy helyi idegenvezetővel Smith túrázott át a Tengerparti Alpokon, és mezítláb a jégen és a hóban fejezte be az utat. Az amerikai csapatok 1944 novemberében találták meg. Smith ismét visszautasította a Rhodéziában való állomásozás ajánlatát, és 1945 áprilisában visszatért aktív szolgálatba a 130-as (Punjab) században, amely akkoriban Nyugat-Németországban volt. Harci küldetéseket hajtott végre ott, "egy kicsit szórakozva, furcsa dolgokat lőve fel" - emlékezett vissza, amíg az európai háború 1945. május 7-én véget nem ért Németország megadásával. Smith a szolgálata hátralévő részében a 130. században maradt, Dániába és Norvégiába repült az egységgel, és 1945 végén légi hadnaggyal mentesült. Élete hátralévő részében megtartotta az olasz nyelv megfelelő jártasságait, bár állítólag "szörnyű" akcentussal.