Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Amikor az olasz fizikus, Galileo Galilei először megfigyelte a bolygót a 17. század elején, azt találta, hogy a Holdhoz hasonló fázisokat mutatott, változó félholdtól a gibbous-ig a teljesig és fordítva. Amikor a Vénusz a legmesszebb van a Naptól az égen, félfényes fázist mutat, és amikor a legközelebb van a Naphoz az égen, félhold vagy teljes fázisként jelenik meg. Ez csak akkor lehetséges, ha a Vénusz kering a Nap körül, és ez volt az első megfigyelés, amely egyértelműen ellentmondott a Ptolemaiosz geocentrikus modellnek, hogy a Naprendszer koncentrikus és a Földre összpontosított. A Vénusz 1639. évi áthaladását pontosan megjósolta Jeremiah Horrocks, és ő és barátja, William Crabtree megfigyelték mindegyik saját otthonukban, 1639. december 4-én (a akkoriban használt juliánus naptár szerint november 24-én). A Vénusz légkörét 1761-ben fedezte fel az orosz polymath Mikhail Lomonosov. A Vénusz légkörét 1790-ben Johann Schröter német csillagász figyelte meg. Schröter azt találta, hogy amikor a bolygó vékony félhold volt, a csúcsok több mint 180°-ra terjedtek ki. Helyesen feltételezte, hogy ez a napfény sűrű légkörben való szétszóródásának köszönhető. Később Chester Smith Lyman amerikai csillagász egy teljes gyűrűt észlelt a bolygó sötét oldalán, amikor az alsó konjunkcióban volt, ami további bizonyítékot szolgáltatott a légkörre. A légkör megnehezítette a bolygó forgási időszakának meghatározására irányuló erőfeszítéseket, és olyan megfigyelők, mint az olasz születésű csillagász Giovanni Cassini és Schröter, a bolygó látszólagos felszínén lévő jelzések mozgásától számított körülbelül 24 órás időszakokat becsülték helytelenül.  Kérdés: Melyik bolygó ellentmondott Ptolemaiosz korábbi modelljének?
Vénusz