A WIBC 1951-es rádióprogramjának sikere után a Speedway vezetése érdeklődött, hogy a műsorszórási feladatokat állandóan sajátra vegye. 1952-ben a Speedway hivatalosan elindította az Indianapolis Motor Speedway Rádióhálózatot, a WIBC adásait és technikai támogatását felhasználva. A formátum ismét a Mutual-stílusú formátumot követte, élő közvetítéssel a startnál, a célnál és időszakos frissítésekkel a verseny során. 1953-ban, miután a másik négy rádió a környéken panaszkodott, a tehetségek gyűjteményét kiterjesztették mind az öt Indianapolis rádióállomás személyiségére. Az 1953-as verseny azért volt figyelemre méltó, mert kiterjesztette az első élő " zászló- zászló " lefedettséget, és az affiliate szám már 130 állomásra nőtt. Ebben az időszakban a műsort általában egyidejűleg sugározták az Indianapolis összes nagyobb állomásán, és az országos affiliate szám továbbra is gyorsan nőtt. Néhány évben a csatornák már a verseny reggelén jelentkeztek, hogy közvetítsék a versenyt. A
1955-ben az adást mind a 48 államban lehetett hallani (akkoriban csak 48 állam volt). 1961-ben az új államok, Alaszka és Hawaii is elérte. A világméretű rövidhullámú sugárzás a Fegyveres Erők Rádióján keresztül 1953-ban kezdődött, és azt állította, hogy elér minden angolul beszélő országot. 1964-ben egy Rhode Island-i leányvállalat először vette fel a műsort, ami azt jelentette, hogy az összes 50 államból származó földi leányvállalat most a hálózat része volt (korábban a Rhode Island-i hallgatók csak a szomszédos államból hallhatták a műsort). A Providence-i WJAR az 1964-es versenyhez csatlakozott 557 másik társasággal a történelmi mérföldkőért.