Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Áthaladás: Az i. sz. 8. századtól kezdve a csillagászok módszereket fejlesztettek ki a Mekka (qibla) irányának és távolságának megközelítéséhez és kiszámításához a Föld bármely pontjáról. A 9. századtól kezdve szférikus trigonometriát és térképprojekciós módszereket használtak, hogy pontosan meghatározzák ezeket a mennyiségeket. A számítás lényegében Mekka egyenlítői poláris koordinátáinak (azaz hosszúságának és szélességének) a poláris koordinátáira (azaz qiblájához és távolságához) való átalakítása egy olyan rendszerhez viszonyítva, amelynek referencia-meridiánja a nagy kör az adott helyen és a Föld pólusain keresztül, és amelynek poláris tengelye a hely és az antipodális ponton átnyúló vonal. Különböző beszámolók vannak a poláris koordináták bevezetéséről, mint egy formális koordinátarendszer részeként. A téma teljes története a harvardi professzor Julian Lowell Coolidge Polar Koordináták eredete című könyvében van leírva. Grégoire de Saint-Vincent és Bonaventura Cavalieri önállóan vezették be a fogalmakat a tizenhetedik század közepén. Saint-Vincent 1625-ben írt róluk, és 1647-ben kiadta munkáját, míg Cavalieri 1635-ben kiadta a sajátját, és 1653-ban egy kijavított változat jelent meg. Cavalieri először használta a sarki koordinátákat, hogy megoldja a problémát, amely egy Archimédészi spirál területére vonatkozik. Blaise Pascal később a sarkközi koordinátákat használta a parabolás ívek hosszának kiszámításához.  Kérdés: Melyik könyvre kell hivatkozni a téma leírásához?
A sarki koordináták eredete