Mondd el, hogy Mordini feladata nem volt könnyű. Más országok diplomáciai küldöttségei, a Sardinia-Piedmontese kormány vezetésével, még mindig a Lombardia ideiglenes kormánya által kötöttek, elutasították a hivatalos diplomáciai kapcsolatok kialakítását a lombardi ideiglenes kormánnyal. Csak a Bizottság képviselője
Franciaország újonnan megalakult köztársasági kormánya legalábbis azt nyilatkozta, hogy elfogadja a "nem hivatalos" diplomáciai kapcsolatok ajánlatát. Mordini ennek megfelelően szövetségeket kötött a szicíliai de facto kormányokkal, és közelebb haza, Rómával és Velencével, de ismét kevés eredményre. Javaslatát, hogy egy köztársaságot hirdessen ki, amely Róma, Toszkánia és Velence háromoldalú unióján alapul, kezdetben habozással fogadta, majd kormánytársa, Guerrazzi nyílt ellenállásával, aki 1849. március 27-én az újonnan létrehozott toszkán parlament által "diktator hatalmat" kapott az északról közeledő fenyegető vereségre válaszul. Ugyanilyen sikertelen volt Mordini kísérlete, hogy az ideiglenes kormány nevében önkéntes milíciák védelmi erőjét szervezze, hogy helyettesítse a rendes hadsereget, amely hű maradt a nagyherceghez.