A hadsereg 1944. január 24-én alakult át, mint a Panzer Group West, a páncélos tartalék az OB West számára. Az új hadsereg Leo Geyr von Schweppenburg parancsnoksága alatt állt. A nyugati páncélos csoport alkalmazásának módja a szövetséges invázió esetén sok vita tárgyát képezte, mivel az OB West parancsnoka, Gerd von Rundstedt és a B hadseregcsoport parancsnoka, Erwin Rommel különböző módszereket részesített előnyben. Rundstedt és Geyr von Schweppenburg úgy vélte, hogy a páncélos csoportot tartalékban kell tartani, bizonyos távolságra a fronton, hogy ellensúlyozza a szövetséges behatolásokat. Rommel meg volt győződve arról, hogy a szövetséges légierő és a tengeri tüzérség nem engedné meg a németeknek a nagy formációk mozgásának szabadságát, és ezért ragaszkodott ahhoz, hogy a "panzereket" sokkal közelebb helyezzék el a frontvonalhoz. Adolf Hitler boldogtalan kompromisszumot kényszerített a nyugati parancsnokokra, és megtagadta tőlük, hogy a panzercsoportot az ő engedélye nélkül kövessék el. Amikor 1944. június 6-án megkezdődött a szövetséges invázió, a Panzer Group West mozdulatlanul maradt; június 8-án Geyr három páncélos hadosztályt tudott északi irányba hajtani, hogy
Védd Caent a brit és kanadai erők ellen. Geyr úgy tervezte, hogy egy ellentámadásban indítja el a hadosztályokat, ami a briteket és a kanadaiakat visszahajtja a tengerbe. Június 10-én Schweppenburg megsebesült a La Caine-i Panzer Group West központ elleni támadásban. Geyr tartályos egységeinek sikerült egy hónapig korlátozniuk a brit előretörést, de július 2-án felmentették a parancsnokságától, miután másodrendűsítette Rundstedt kérését, hogy Hitler engedélyezze a stratégiai visszavonulást Caenből. Július 2-án Heinrich Eberbach váltotta fel. A páncélos csoport a szövetséges erők ellen harcolt Normandiában, súlyos veszteségeket szenvedett, és végül sok hadosztályát a Falaise zsebben találta. Miután a páncélos csoport törött maradványai megszöktek Falaise-ból, visszavonulást kezdtek a német határ felé.