Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Február 24-én Borisz Kevorkovot, a hegyi-karabák autonóm régió pártsekretárát és az Azerbajdzsánhoz lojálisat elbocsátották. A karabák örmény vezetők panaszkodtak, hogy a régióban nem voltak örmény nyelvű tankönyvek sem az iskolákban, sem a televíziós műsorokban, és hogy az Azerbajdzsán Kommunista Pártja főtitkára, Heydar Aliyev széles körben megpróbálta azerbajdzsánivá tenni a régiót és növelni a hegyi-karabákban élő azerbajdzsánok befolyását és számát, miközben csökkentette az örmény lakosságot (1987-ben Aliyev lemondott az Azerbajdzsán Politbüro főtitkárságáról). 1988-ra a Karabakh örmény lakossága a teljes lakosság közel háromnegyedére csökkent. A mozgalmat népszerű örmény személyiségek vezették, és támogatást találtak az orosz értelmiségiek körében is. Thomas de Waal újságíró szerint az orosz értelmiség egyes tagjai, mint például Andrej Szaharov, a disszidensek támogatását fejezték ki az örményeknek. A mozgalomnak a moszkvai elit körében nagyobb támogatását a nyilvánosság egy része értelmezte: 1987 novemberében a L'Humanité megjelentette Gorbacsov gazdasági tanácsadója, Abel Aganbegyan személyes megjegyzéseit a Franciaországban élő örményeknek, amelyben azt javasolta, hogy a hegyi-karabach átadható Örményországnak. A nyilatkozat előtt az örmények tiltakozni kezdtek és munkássztrájkokat indítottak Jerevánban, az enklávéval való egyesülést követelve. Ez az Azerbajdzsán ellentüntetéseit váltotta ki Bakuban.  Kérdés: Mit tettek az örmények Jerevánban, hogy tiltakozzanak Oroszország támogatása ellen, amiért Azerbajdzsán ellenőrzi a hegyi-karabahot?
A színpadon dolgozók sztrájkjai