Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Átmenet: Ahogy a Római Köztársaság kiterjedt, elérte azt a pontot, ahol a központi kormányzat Rómában nem tudta hatékonyan irányítani a távoli tartományokat. A kommunikáció és a közlekedés különösen problémás volt a birodalom hatalmas kiterjedése miatt. A hódításról, a felkelésről, a természeti katasztrófákról vagy a járvány kitöréséről szóló híreket hajóval vagy lovas postával szállították, és gyakran sok időre volt szükség ahhoz, hogy eljussanak Rómába, és hogy a római parancsokat visszavigyék, és cselekedjenek azok szerint. Ezért a tartományi kormányzók a Római Köztársaság nevében de facto autonómiával rendelkeztek. A kormányzóknak számos feladata volt, beleértve a seregek parancsnokságát, a tartomány adójának kezelését és a tartomány főbírájaként való szolgálatát. A Birodalom megalapítása előtt a Római Köztársaság területeit az i.e. Antonius a keleti tartományokat kapta: Achaeát, Macedóniát és Epirust (kb. a mai Görögországot, Albániát és Horvátország partjait), Bithyniát, Pontust és Ázsiát (kb. a mai Törökországot), Szíriát, Ciprusot és Cyrenaica-t. Ezeket a földeket korábban Nagy Sándor hódította meg; így az arisztokrácia nagy része görög származású volt. Az egész régió, különösen a nagyobb városok, nagyrészt a görög kultúrába illeszkedtek, és a görög gyakran a lingua franca volt.  Kérdés: Milyen tartományokat kapott Antonius?
Akhája, Macedónia és Epirusz (kb. a mai Görögország, Albánia és Horvátország partja), Bitínia, Pontus és Ázsia (kb. a mai Törökország), Szíria, Ciprus és Kirenaika