Vigón Colungában született, Asturiában, Spanyolországban. A háború előtt XIII. Alfonso király választotta ki, hogy tanítsa fiait, és ezt 1925 novemberétől 1930ig tette. A második spanyol köztársaság kezdetén (április 14, 1931) monarchista szimpátiái miatt elhagyta a spanyol hadsereget. Az 1934-es forradalom idején csak rövid visszatéréssel a hadseregbe tartotta magát a hadseregből, mint tartalékos ezredes hadnagy, amíg a spanyol polgárháború 1936. július 18-án kitört. Argentínában a háború kitörésekor visszatért Spanyolországba, ahol első katonai pozíciója Alfonso Beorlegui Canet ezredes vezérkari főnöke volt a Gipuzkoa-i hadjáratban. Később ő jelölték, mint a személyzeti ezredes alatt a
A Bilbao-i csata és az északi háború építészének volt a főparancsnokság tagjaként. A katonai kitüntetést kapta, és az északi háború után tábornok lett, a parancsnok vezérkari főnöke lett az Aragón Offenzívában. A háború után a Légierő minisztereként szolgált, majd főhadnagy és a Védelmi Főparancsnokság (a spanyol fegyveres erők vezérkarának főnöke) főnöke lett, majd 1955-ben Madridban elhunytáig az Atomenergia-bizottság és az Aeronautical Technic National Institute elnöke volt. Franco posztumusz márkizátust adott neki.