1919-ben egy indiai törvényhozás, amely egy Államtanácsból és egy Törvényhozó Közgyűlésből állt, átvette a Viceroy Tanácsának jogalkotási funkcióit. A Viceroy mindazonáltal megtartotta a törvényhozás jelentős hatalmát. Pénzkiadást engedélyezhetett a törvényhozás beleegyezése nélkül "egyházi, politikai [és] védelmi" célokra, és bármilyen célra a "vészhelyzet" idején. Megengedett neki, hogy vétózzon, vagy akár megállítson a vitát bármely törvényjavaslaton. Ha javasolta a törvényjavaslat elfogadását, de csak az egyik kamara együttműködött, kijelentheti, hogy a törvényjavaslat elfogadott a másik kamara kifogásai felett. A törvényhozásnak nincs hatalma a külügyek és a védelem felett. Az Államtanács elnökét a Viceroy nevezte ki; a Törvényhozó Közgyűlés megválasztotta elnökét, de a Viceroy jóváhagyása szükséges.
kamra