Írj folytatást erre a bekezdésre - Mint Harun egyik fiatalabb fia, Abu Ishaq kezdetben kevés következményekkel járt, és nem szerepelt az örökösödési sorban. Hamarosan Harun halála után, 809-ben, egy kegyetlen polgárháború
Az idősebb féltestvérei, al-Amin és al-Ma'mun között tört ki. Al-Amint Bagdadban a hagyományos abbaszid elitek ("abnāʾ al-dawla") támogatták, míg al-Ma'munot az "abnāʾ" más részei támogatták. Al-Ma'mun 813-ban győzedelmeskedett, amikor Bagdad hosszú ostrom és al-Amin halála után megadta magát. Al-Ma'mun úgy döntött, hogy az iszlám világ északkeleti perifériáján, Khurasanban, az erődítményében marad, és lehetővé tette, hogy fő hadnagyai uralkodjanak helyette Irakban. Ez az al-Ma'mun és "perzsa" hadnagyai iránti ellenségeskedés hullámát eredményezte, mind Bagdadban, mind általában a kalifátus nyugati régióiban, ami Harún al-Rashid fiatalabb testvére, Ibrahim 817-ben Bagdad anti-kálifájának jelölésével végződött. Ez az esemény ráébresztette al-Ma'munra, hogy képtelen távolról uralkodni; a népi reakció előtt meghajolva elbocsátotta vagy kivégezte a legközelebbi hadnagyait, és személyesen visszatért Bagdadba 819-ben, hogy megkezdje az állam újjáépítésének nehéz feladatát.