Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Átmenet: A hidegháború alatt, különösen az 1950-es évek végén a Szovjetunió és a Kínai Népköztársaság a nyugati hatalmak destabilizálásának stratégiáját fogadta el az afrikai gyarmatokon való uralmuk megszakításával. Különösen Nikita Hruscsov úgy tekintett az emberiség fejletlen harmadára, mint a Nyugat gyengítésének eszközére. A szovjetek számára Afrika lehetőséget jelentett arra, hogy szakadékot hozzanak létre a nyugati hatalmak és gyarmati javaik között, és kommunista államok létrehozását Afrikában, amelyekkel a jövőbeli kapcsolatokat ápolnák. A FRELIMO megalakulását megelőzően a szovjet álláspont a mozambiki nacionalista mozgalmakkal kapcsolatban zavaros volt. Több függetlenségi mozgalom is létezett, és nem voltak biztosak abban, hogy bármelyikük is sikeres lesz. A mozambiki nacionalista csoportok, mint az egész Afrikában az időszakban, kiképzést és felszerelést kaptak a Szovjetuniótól. Eduardo Mondlane utódja, Mozambik jövőbeli elnöke, Samora Machel elismerte Moszkva és Peking segítségét, és úgy jellemezte őket, mint "az egyetleneket, akik valóban segítenek nekünk.... Fegyveres harcokon vettek részt, és bármit is tanultak, ami Mozambik számára releváns, felhasználjuk". A gerillák oktatást kaptak a felforgató és politikai háborúban, valamint katonai segítséget, különösen 122 mm-es tüzérségi rakéták szállítását 1972-ben, 1600 tanácsadóval Oroszországból, Kubából és Kelet-Németországból. A FRELIMO már korai szakaszában elfogadta a marxizmus-leninizmust. A Szovjetunió az új FRELIMO kormányt továbbra is támogatta az ellenforradalom ellen az 1975 utáni években. 1981-re még 230 szovjet, közel 200 kubai katona és több mint 600 civil kubai tanácsadó volt az országban. Kuba Mozambikban folytatott beavatkozása része volt annak a folyamatos erőfeszítésnek, hogy kivitelezze a kubai forradalom anti-imperialista ideológiáját, és kétségbeesetten szükséges új szövetségeseket kovácsoljon. Kuba számos afrikai országban, köztük Angolában, Etiópiában, Guinea-Bissauban és Kongóban támogatta a felszabadító mozgalmakat és a baloldali kormányokat.  Kérdés: mikor tervezték a hatalmak, hogy megzavarják a nyugati gyarmatokat?
1950-es évek vége