A II. világháború kezdetén a "Sturgeon" járőrözött az Északi-tengeren. Szeptember 6-án tévedésből brit repülőgépek bombázták. Második járőrzésén három torpedót lőtt egy azonosítatlan tengeralattjáróra, ami valójában a testvéri hajója volt, de a torpedók eltévesztették. Harmadik őrjáratán nem találta el a német tengeralattjárót, és megrongálódott, miután megérintette a fenekét, javításra volt szüksége. November 20-án torpedókkal elsüllyesztette a német fegyveres vonóhálót. Az elsüllyesztés volt a brit tengeralattjáró első sikeres támadása a háborúban, és morális fellendülés volt a brit tengeralattjárók számára. A következő Északi-tengeri járőrzései során a "Sturgeon" több hajót észlelt és elsüllyesztett, köztük a német Pionier csapatszállítót és a dán SS Sigrun és SS Delfinus kereskedőket. Ezután a "Sturgeon" járőrözött a Biszkai-öbölben, a Torch hadművelet során jelzőtornyként működött, majd miután ismét megsérült a szövetséges repülőgépek által, kísérte az Északi-sarkvidéki konvojokat PQ 15 és PQ 17. A "Sturgeon" a 8. tengeralattjáró flottillához került át, amely a Földközi-tengeren működött, 1942 októberében, hogy támogassa a
Szövetséges leszállás Észak-Afrikában. 1943 májusában a holland királyi haditengerészetnek adták kölcsön, mint HNLMS "Zeehond". A "Zeehond" a háború után visszakerült a Királyi Haditengerészethez, és 1946-ban hulladékra adták el. Az S-osztály első csoportjának négy tengeralattjárójának egyike volt, és ez volt az egyetlen, amely túlélte a háborút.