Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Átjáró: Az egyik első részlet, amit az Iguanodonról megjegyeztek, az volt, hogy egy növényevő hüllő fogai voltak, bár nem mindig volt konszenzus arról, hogyan evett. Mint Mantell megjegyezte, a maradványok, amikkel dolgozott, nem hasonlítottak semmilyen modern hüllőhöz, különösen az alsó állkapocs szimfízisének fogtalan, kanál alakú formájában, amelyet a két ujjú lusta és a kihalt föld lusta Mylodonéhoz képest talált a legjobban. Azt is feltételezte, hogy az Iguanodonnak fogó nyelve volt, amivel táplálékot gyűjtött, mint a zsiráfnak. A teljesebb maradványok azt mutatták, hogy ez hiba; például a nyelvet támogató hyoid csontok súlyosan épültek, ami azt sugallja, hogy az izmos, nem érzékeny nyelv az étel mozgatására szolgált a szájban. A zsiráfnyelv-ötletet is helytelenül Dollónak tulajdonították egy törött alsó állkapocs révén. A koponya úgy volt felépítve, hogy amikor bezárult, a csontok, amelyek a felső állkapocsban lévő fogakat tartották, kihajoltak. Ez a felső állkapocs fogainak alsó felületeit az alsó állkapocs fogainak felső felületével dörzsölné, és a köztük lévő bármit megcsiszolná, és olyan hatást gyakorolna, amely nagyjából az emlősök rágásának megfelelő. Mivel a fogak mindig cserélődtek, az állat egész életében használhatta ezt a mechanizmust, és kemény növényi anyagot evhetett. Ezenkívül az állat állkapocsának elülső végei fogtalanok voltak, és csontos csomók voltak a csúcsaikon, mind a felső, mind az alsó részen, ami durva határokat biztosított, amelyeket valószínűleg keratinos anyag borított és meghosszabbított, hogy egy vágócsőrét alakítson ki az ágak és hajtások harapására. A táplálékgyűjtést a rugalmas kis ujja segített volna, amit a tárgyak kezelésére használhatott volna, a többi ujjal ellentétben.  Kérdés: Milyen hüllőfogak voltak az iguanodonnak?
növényevő