1896-ban Henri Becquerel felfedezte, hogy az uránium sói olyan sugárokat bocsátanak ki, amelyek áthatoló erejükben hasonlítanak a röntgen sugárzásra. Kimutatta, hogy ez a sugárzás, a fosforeszenciaval ellentétben, nem függ egy külső energiaforrástól, hanem úgy tűnik, hogy magától az urániumból keletkezik. E két fontos felfedezés hatására Curie úgy döntött, hogy kutatási területként vizsgálja az uránium sugárzásokat.
Az uránvegyületek aktivitása csak a jelenlévő uránmennyiségtől függ