Bár átkeltek a Roer folyón, a német ellenállás még nem tört össze. A német pozíciók továbbra is kiváló láthatóságot biztosítottak a tüzérségi tüzek számára, és a támadó ágyúk és a beásott gyalogság veszélyes erősségeket teremtett, amelyeket akkoriban eggyel kellett csökkenteni. A mai napig folytatott legtöbb művelethez képest a 746. és a támogatott gyalogság éjszaka hajtotta végre a műveleteket, hogy elkerülje a német tüzérségi megfigyelőket és meglepje a védőket. A gyalogosokkal való szoros együttműködésükben a tankok most bizonyították, hogy tapasztalt veterán harci egységek. A 9. gyalogos hadosztály március 7-én elérte a Rajnt. Az A és a B század a Rajna átkelésével a Remagen-i hídon.
Március 8-án, és azonnal akcióba lépett, hogy megvédje és kiterjessze a hídfőt a folyó keleti partján. Ennek eredményeképpen az A társaság elnyerte az Elnöki Egység kitüntetését. A C század, amely a 39. gyalogos ezredet támogatta a tartalékos hadosztályban, csak március 10-én lépett át. A harcok olyan intenzívek voltak, hogy a D század két szakaszát felosztották a közepes páncélos társaságok páncélosaihoz. Ezek a legénység tagjai a D században a gyalogság helyettesítőivel váltották fel, akik azonnal tankolni kezdtek.