Írj folytatást erre a bekezdésre - A rómaiak a 7. század elején nem tekintették veszélyes ellenségnek az arab sivatag szervezetlen arab törzseit. Az arab Ghassanidák és Lakhmidák azonban mélyen részt vettek a római-perzsa háborúban, és a Közel-Kelet arabizálása elkezdődött. Az arab törzsek a ritkán lakott területeken telepedtek le a római-perzsa határ közelében, és a virágzó szíriai és mezopotámiai városok vonzották az arab telepeseket. A helyzet gyorsan megváltozott az iszlám próféta, Mohamed által a sivatagi törzsek egyesítésével 622 és 632 között. Halála után a monoteista mozgalmat utódai, kalifák vezették, akik az iszlám közösség politikai és vallási vezetői voltak. A dzsihádot, vagyis az iszlám szent háborúját a "hitetlenek" ellen folytatva az arabok megtámadták a szíriai római területeket, és 633-ban meghódították Damaszkuszt. Heraklius egy római hadsereget küldött az arabok ellen, de ők megsemmisítették a római hadsereget a Jarmuk folyónál.
Szíriában 636-ban. Mivel a perzsa háború kimerítette a birodalmat, Heraklius nem tudott egy második hadsereget küldeni a betolakodók ellen, és meghódították Szíriát. Két évvel később az arabok nagy vereséget szenvedtek a perzsáknak Qadisiyyahban. Ahogy az arabok folytatják a támadást, Heraklius megerősítést küldött Egyiptomba, de nem tudták megállítani a betolakodókat. Alexandriai Kürosz pátriárka évente 200 000 dollár adományt ajánlott fel az arab tábornok Amr ibn al-As-nak a fegyverszünetért, és Konstantinápolyba ment, hogy a császári megerősítést kérje. Heraklius valószínűleg azért nemet mondott, mert tudta, hogy a zsold nem állíthatja meg a hódítókat hosszú távon. Kürosz érkezésére Heraklius már haldoklott, és 641. február 11-én halt meg.