Az egyik fő technológia, amely lehetővé tette, hogy egy olyan nagy repülőgépet, mint a 747, felépítsenek, a magas-bypass turbofúvó motor volt. A motortechnológiát úgy gondolták, hogy képes kétszerese a korábbi turbojets teljesítményének, miközben egyharmadával kevesebb üzemanyagot fogyaszt. A General Electric úttörője volt a koncepciónak, de elkötelezte magát a C-5 Galaxy motorjának fejlesztése mellett, és csak később lépett be a kereskedelmi piacra. A Pratt & Whitney is ugyanazon az alapelven dolgozott, és 1966 végén a Boeing, a Pan Am és a Pratt & Whitney megállapodtak egy új motor kifejlesztéséről, a JT9D-t a 747-es erőforrásának elnevezésével. A projektet egy új módszerrel tervezték, amelyet hibafa elemzésnek neveztek, amely lehetővé tette, hogy az egyetlen rész meghibásodásának hatásait tanulmányozzák, hogy meghatározzák a 747 egyéb rendszereit.
meglévő repülőtereken működtetni