1943-ban Brehon B. Somervell amerikai hadnagy, a katonai szolgálatok vezetője, aki az amerikai logisztikai erőfeszítéseket és a bérleti szállítmányokat felügyelte, azzal érvelt, hogy az Egyesült Királyság szüntesse meg a hazai tartálygyártást, és kizárólag az amerikaiakra támaszkodjon. Somervell úgy vélte, hogy a brit tankok alacsonyabb színvonalúak az M4 Sherman közepes tankoknál, és ez felszabadítaná a brit gyárak helyét, különösen a teherautók, gépek és vonatok számára (mivel a brit követelések ezekre az elemekre a lend-lease révén nőttek). A brit tankok gyártása csökkent, de a hazai gyártás megmaradt. 1944 közepére a páncélozott brigádok többsége fel volt szerelve a Shermannal, mivel a brit cirkálógyártás nem tudta kielégíteni a Királyi páncélozott hadtest számát. A brit tervek minőségének és megbízhatóságának hiánya is az amerikai modellek növekvő használatának tényezője volt. A kilenc brit páncélozott brigád közül, amelyeket Franciaországba küldtek 1944-ben az északnyugati európai hadjárat részeként
, csak a 22. páncélozott hadosztály, a 7. páncélozott hadosztály, volt elsősorban felszerelt brit tankok (a Cromwell). A brit tankokkal felszerelt brigádok száma Északnyugat-Európában megduplázódott 1944/45 telén. 1944 októberében a 11. páncélozott hadosztály 29. páncélozott hadosztályát új brit Comet tankkal felkészítették. A folyamat decemberben kezdődött, de az Ardennai csaták következtében 1945 januárjáig elhalasztották.