Írj folytatást erre a bekezdésre - Az abbaszid uralom első évtizedében Medina alkalmanként Alid lázadó mozgalmak helyszíne volt, de ezek általában kisebb ügyek voltak, és a kormány könnyen elnyomta őket. Muhammad al-Nafs al-Zakiyya rövid életű lázadása 762-ben, amelyet a medinai elit erős támogatása ellenére is megdöntöttek, különösen annak a demonstrációjaként szolgált, hogy a város mennyire hanyatlott a tényleges politikai befolyás szempontjából, és Mohamed választását, hogy a lázadást Medinában alapítsa, kifejezetten kritizálták a muzulmán történészek, mivel a város vallási jelentőségét elsőbbséget élvezett minden jó stratégiai megfontoláson. Egy későbbi lázadás Mohamed unokaöccse, al-Husayn ibn Ali al-Abid által is rövid volt, és kudarcban ért véget a Mekka közelében 786-ban a Fakhkh csatában, míg Medina elfoglalása az Alid-párti lázadó Abu al-Saraya al-Sari ibn Mansur hadnagya által 815-ben a Negyedik Fitna alatt
A várost hamarosan visszaszerezte az abbaszi uralom.