A második világháború kitörésével Clementet a walesi ezred 4. zászlóaljába állították. Kétszer sérült meg a harcban, először a
A Caen-i csata során, amelyért a Katonai Keresztet (MC) nyerte. 1944. július 23-án Clement, aki most már hadi kapitány és ideiglenes őrnagy volt, részt vett egy támadásban az ellenséges pozíciók ellen Le Bon Repos környékén, Caen közelében. Clement volt a Welch ezred egyik, a műveletben részt vevő két társulatának parancsnoka, de miközben egy 900 méteres lejtőn haladtak a cél felé, ő és emberei erős tűz alá kerültek, és Clement megsérült a lábában. Nagy veszteségeket szenvedtek el, Clement egyik szakaszát szinte teljesen kiirtották, csak négyen éltek túl. Az ezred veszteségei közé tartozott az egyik a két másik tiszt közül, akik Clementtel kezdték a támadást. Sikerült összegyűjteni csapatait, és közelharcokba kezdett az ellenséggel, megölve legalább harmincat. Amikor elrendelték, hogy vonuljon vissza, Clement addig maradt, amíg a sebesültek felépültek, és csak akkor tért vissza a találkozóhelyre, ahol végül beleegyezett, hogy orvosi kezelést kapjon. A harcban tett tetteiért 1944. december 21-én katonai keresztet kapott. 1945-ben megsebesült a hollandiai hadműveletben, amikor a 4. zászlóaljban volt.