A nehéz gazdasági idők, amelyek a növekvő agrári zavargásokkal mutatkoztak, társadalmi reformokhoz vezettek. A régi magas bérleti díjak, adók és kamatlábak mellett az átlagos polgárnak készpénzben kellett fizetnie az új adókért, a katonai szolgálatért és az újonnan bevezetett kötelező oktatás tandíjaira. Az embereknek több időre volt szükségük a termelő tevékenységekhez, miközben kijavították a múlt társadalmi visszaéléseit. Ezekhez a reformokhoz 1871-ben eltörölték a szamurájok, a földművesek, a kézművesek és a kereskedők régi Tokugawa osztályrendszereit, és bár a régi előítéletek és a státusztudat továbbra is fennállt, mindenki elméletileg egyenlő volt a törvény előtt. Tulajdonképpen a társadalmi megosztottságok örökre tartásához segítettek, a kormány új társadalmi osztályokat nevezett meg: a korábbi daimyuk nemesség lett a nemesség, a szamuráj a szamuráj, a daimyuk pedig a nemesemberek és a többiek.
Északi