Az 1919-es könyve, a Geometrische Kristallographie des Diskontinuums, alapvető szerepet játszott a tércsoportelmélet finomításában. Ebben a könyvben Niggli kimutatta, hogy bár a röntgensugárzás visszaverési feltételei nem mindig határozzák meg egyedileg a tércsoportot, amelyhez egy kristály tartozik, mégis kis számú lehetséges tércsoportot tárnak fel, amelyhez tartozhat. Niggli morfológiai módszereket használt a belső szerkezetre, és 1928-ban Kristallographische und theoretische Strukturische Grundfefe-ben lényegében a fordított folyamatot, a tér és a külső tér morfológiája közötti kapcsolat létrehozásának feladatát vette fel.
Svájci Szövetségi Technológiai Intézet (ETH) Zürichben és a Zürichi Egyetem