Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  A populációs genetika a populációkon belüli genetikai különbségek eloszlását és azt vizsgálja, hogy ezek az eloszlások hogyan változnak az idő múlásával. Egy populációban az allel gyakoriságának változásait elsősorban a természetes szelekció befolyásolja, ahol egy adott allel szelektív vagy reprodukciós előnyt biztosít az organizmusnak, valamint más tényezők, mint például a mutáció, a genetikai sodródás, a genetikai autostop, a mesterséges szelekció és a migráció. Sok generáció alatt az organizmusok genomjai jelentősen változhatnak, ami az evolúcióhoz vezet. Az alkalmazkodásnak nevezett folyamat során a kedvező mutációk kiválasztása a fajokat olyan formákba alakíthatja, amelyek jobban képesek a környezetükben túlélni. Az új fajok a fajok kialakulásának folyamatán keresztül alakulnak ki, amit gyakran a földrajzi elkülönülések okoznak, amelyek megakadályoznak a populációkban a gének egymással való cseréjét. A különböző fajok genomjai közötti homológia összehasonlításával kiszámítható a közöttük lévő evolúciós távolság és az, hogy mikor váltottak el egymástól. A genetikai összehasonlításokat általában pontosabb módszernek tekintik a fajok közötti rokonság jellemzéséhez, mint a fenotipikus jellemzők összehasonlítása. A fajok közötti evolúciós távolságok felhasználhatók az evolúciós fák kialakítására; ezek a fák az idő múlásával a fajok közös származását és divergenciáját képviselik, bár nem mutatják a genetikai anyag átadását rokon nem élő fajok között (az úgynevezett horizontális génátvitel, amely a baktériumokban leggyakoribb).  Kérdés: Mi az a név, amikor a mutációk egy fajt jobb formákba fejlődtetnek, és magasabb túlélési arányt biztosítanak a saját élőhelyükön?
alkalmazkodás