Az alkotmánytervezet készítői elsősorban kompromisszumként hozták létre a kétkamarás kongresszust azok között, akik úgy érezték, hogy az egyes államok, mivel szuverének, egyenlő mértékben képviselhetik a népet, és azok között, akik úgy érezték, hogy a törvényhozásnak közvetlenül képviselnie kell a népet, mint a Középház Nagy-Britanniában. Ez az elképzelés, hogy az egyik kamara egyenlő mértékben képviseli az embereket, míg a másik egyenlő képviseletet ad az államoknak a népességtől függetlenül, a Connecticut-kompromisszum néven ismert. Arra is vágyott, hogy két ház legyen, amelyek belső ellenőrzésként működhetnek egymáson. Az egyiknek az volt a célja, hogy a "nép háza" közvetlenül a nép által választott legyen, és rövid időtartamú, amely arra kötelezi a képviselőket, hogy közelebb álljanak választóikhoz. A másiknak az volt a célja, hogy képviselje az államokat, amennyiben megtartották szuverenitásukat, kivéve a kormánynak a Szenátushoz delegált hatásköröket.
Két ház, ami belső ellenőrzésként hathat egymásra.