Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  A brit monarchia eredete a korai középkori Skócia és az angolszász Anglia apró királyságából származik, amelyek a 10. században egyesültek Anglia és Skócia királyságává. Anglia 1066-ban a normanok által hódított, majd Wales is fokozatosan az anglo-normanok irányítása alá került. A folyamat a 13. században fejeződött be, amikor Wales Hercegsége az angol királyság kliensállamává vált. Eközben a Magna Carta elkezdte csökkenteni az angol uralkodó politikai hatalmát. 1603-tól az angol és a skót királyságot egyetlen uralkodó irányította. 1649-től 1660-ig a monarchia hagyományát az Angol Köztársaság, amely a Három Királyság háborúját követte, megszakította. Az 1701-es rendezési törvény kizárta a római katolikusokat, vagy azokat, akik hozzájuk mentek, az angol trón utódlásától. 1707-ben az angol és a skót királyságok egyesülve Nagy-Britannia királyságát hozták létre, 1801-ben pedig az ír királyság csatlakozott hozzájuk, hogy létrehozzák Nagy-Britannia és Írország Egyesült Királyságát. A brit uralkodó a hatalmas brit birodalom névleges feje volt, amely 1921-ben a világ felszínének negyedét foglalta el a legnagyobb kiterjedésénél.  Kérdés: Melyik volt az első ország, amely megszegte a monarchia hagyományait 1649 és 1660 között?
Angol Nemzetközösség