Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Átmenet: Amikor II. Sándor cár 1855-ben trónra lépett, a reform iránti vágy széles körben elterjedt volt. Egy növekvő humanitárius mozgalom a panaszkodást hatékonynak tartotta. 1859-ben több mint 23 millió szolga élt általában rossz körülmények között. II. Sándor úgy döntött, hogy felülről szünteti meg a parasztságot, bőven biztosítva a földbirtokosok számára, ahelyett, hogy várna arra, hogy forradalmi módon, ami a földbirtokosokat bántja, alulról szüntessék meg. Az 1861-es emancipációs reform, amely felszabadította a serveteket, a 19. századi orosz történelem legfontosabb eseménye volt, és a földbirtokosok hatalmi monopóliumának a végének kezdete. Az 1860-as évek további reformjai közé tartoztak a társadalmi-gazdasági reformok, hogy tisztázzák az orosz kormány álláspontját a tulajdonjogok és azok védelme terén. Az emancipáció ingyenes munkaerőt hozott a városokba, ösztönözve az iparágat, és a középosztály száma és befolyása nőtt. Azonban ahelyett, hogy ajándékba kapnák földjüket, a felszabadított parasztoknak különleges adót kellett fizetniük a kormánynak, ami az életük során járt, ami viszont nagylelkű árat fizetett a földtulajdonosoknak a földért, amelyet elvesztettek. Számos esetben a parasztok voltak a legkisebb földterülettel rendelkezők. A parasztoknak átadott összes ingatlan a mir, a falusi közösség közös tulajdonában volt, amely a földet a parasztok között osztotta meg, és felügyelte a különböző gazdaságokat. Bár a parasztság megszűnt, mivel eltörlése a parasztok számára kedvezőtlen feltételekkel történt, a forradalmi feszültségek II. Sándor szándékai ellenére sem csökkentek. A forradalmárok úgy vélték, hogy az újonnan felszabadított szolgaokat az ipari forradalom kezdetén csupán bérrabszolgaságba adták el, és hogy a burzsoázia hatékonyan lecserélte a földbirtokosokat. II. Sándor 1858 és 1860 között megszerezte a Kintől a Külső Mandzsúriát, és 1867-ben eladta az Egyesült Államoknak az orosz Amerika utolsó területeit, Alaszkát.  Kérdés: Hányan éltek szegény körülmények között 1859-ben?
több mint 23 millió