Az 1956-ban elfogadott állásfoglalás az UNESCO általános konferenciájának kilencedik ülésszakán New Delhiben, és 1957-ben az Olasz Köztársaság kormánya és az UNESCO között megállapodást írtak alá a központ Rómában történő létrehozásáról. Az öt tagállam 1958-as csatlakozása lehetővé tette, hogy az alapszabály hatályba lépjen, és a központ jogi személy legyen. Együttműködés alakult ki más európai konzervatív intézményekkel, nevezetesen az Olaszország Központi Restaurációs Intézetével (ICR, most ISCR) és a Belga Királyság Művészeti Termékeinek Restaurációs Intézetével (IRPA). Az UNESCO által kinevezett ideiglenes tanács jött létre, hogy irányítsa a központot, és 1959-ben Rómaban nyitotta meg Harold J. Plenderleith-tel, a brit múzeum híres őrzőjével, mint igazgatójával.
Olaszország Központi Restaurációs Intézete (ICR, most ISCR) és a Művészetek Restaurációs Királyi Intézete (IRPA)