Ehrnrooth egy jobboldali és antikommunista politikus volt, és Urho Kekkonen elnök kritikus volt, aki baráti kapcsolatokat ápolt a Szovjetunióval. Ehrnrooth-t felzaklatta Kekkonen támogatása a
háborús felelősség tárgyalásai az 1940-es évek végén. Nem sokkal azután hagyta el a Svéd Néppártot, hogy a párt megszavazta a törvényjavaslatot, amely négy évvel meghosszabbította Kekkonen elnöki megbízatását választás nélkül. Az új alkotmányos jobboldali pártja nem szerzett sok támogatást, csak egy helyet nyert az 1975-ös és 1983-as parlamenti választásokon, és egy helyet sem 1979-ben, 1987-ben és 1991-ben. Ehrnrooth az 1990-es években tért vissza a Svéd Néppárthoz.