Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Története: Blunt gyerekkorában zongorát és hegedűt tanult, de 14 évesen egy diáktársa vezette be Harrowban az elektromos gitárra. A Bristol Egyetemen írt disszertációja a The Commodification of Image <unk> Production of a Pop Idol címet viselte. Az egyik forrása Simon Frith volt, szociológus és rockkritikus, aki 1992 óta a Mercury Zenei Díj bírói testületének elnöke, aki később egy előadási turnét tett "A népszerűtlen és kellemetlen gondolatok, amelyeket James Blunt munkája ihletett". A hadseregben Blunt dalokat írt a szabadidejében. Egy háttérénekes és dalszerző közreműködője azt javasolta, hogy lépjen kapcsolatba Elton John menedzsere, Todd Interland-al, akivel régen egy házban élt. Interland elmondta a HitQuartersnek, hogy Blunt demóját a hazavezető úton hallgatta, és miután meghallotta a "Goodbye My Lover" számot, megállt és felhívta a CD-n szereplő mobilszámot, hogy megbeszéljen egy találkozót. Blunt 2002-ben elhagyta a brit hadsereget, hogy folytathassa zenei karrierjét. Részben azért kezdte használni a "Blunt" színpadi nevet, hogy könnyebbé tegye mások számára az írást; "Blount" ugyanúgy kiejtődik, és továbbra is a jogi vezetékneve. Röviddel a hadsereg elhagyása után szerződést kötött az EMI zenei kiadóval és a Twenty-First Artists menedzsmentjével. Egy lemezszerződés továbbra is elkerülhető volt, mivel a lemezkiadó vezetői a klasszis megosztott Nagy-Britanniában akadályként mutatták be a puccos hangját. Linda Perry, aki 2003 elején indította el a saját Custard Records címkéjét, hallotta Blunt promóciós szalagját, amikor Londonba látogatott, és nem sokkal később élőben hallotta a South by Southwest Zenei Fesztiválon. Még aznap este ajánlatot tett neki, és néhány napon belül lemezszerződést írt alá vele. Egy hónappal később Los Angelesbe utazott, hogy találkozzon Tom Rothrock producerrel.  Kérdés: hol dolgozott Blunt, mielőtt lemezszerződést kötött?
hadsereg