Írj folytatást erre a bekezdésre - Ioniában (a mai Törökország Egei-tengeri partja) a görög városok, amelyek között olyan nagy központok is voltak, mint Miletus és Halicarnassus, nem tudták fenntartani függetlenségüket, és a perzsa birodalom uralma alá kerültek az i. e. 499-ben a görögök fellázadtak az ióniai felkelésben, Athén és néhány más görög város ment a segítségükre. 490-ben I. Darius, a perzsa nagy király, miután elnyomta az ion városokat, flottát küldött a görögök megbüntetésére. A perzsák Attikában szálltak le, de legyőzték őket a maraton-i csatában
egy görög hadsereg által vezetett athéni tábornok Miltiades. Az athéni halottak temetkezési halmaza még mindig látható Marathónban. Tíz évvel később Dáriusz utódja, I. Xerxes sokkal erősebb haderőt küldött szárazföldön. Miután I. Leonidasz spártai király késleltette a Thermopiláknál, Xerxész átlépett Attikába, ahol elfoglalta és felgyújtotta Athént. De az athéniak a tengeren evakuálták a várost, és Themistocles vezetésével legyőzték a perzsa flottát Salamis csatájában. Egy évvel később a görögök, a spártai Pausaniás vezetésével legyőzték a perzsa hadsereget Platéában. Az athéni flotta ezután az Egei-tengerből való kiűzésre fordult, és i. e. 478-ban elfoglalták Bizánciát. Ennek során Athén valamennyi szigetállamot és néhány szárazföldi szövetségesét egy szövetségbe vette, amelyet Delia-szövetségnek neveztek, mivel a kincstárát a szent Delos-szigeten tartották. A spártaiak, bár részt vettek a háborúban, azután elszigeteltségbe vonultak, így Athén számára lehetővé vált, hogy kihívás nélküli haditengerészeti és kereskedelmi hatalmat hozzon létre.