Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Az i. e. 1. században a római köztársaságban a gladiátorjátékok voltak a szórakozás egyik legnépszerűbb formája. Annak érdekében, hogy gladiátorokat szerezzenek a versenyekre, egész Olaszországban több edzőiskolát, vagyis ludi-t alapítottak. Ezekben az iskolákban a hadifoglyok és a bűnösök, akik rabszolgának tekintették őket, megtanulták a gladiátorok harcaiban szükséges készségeket. I. e. 73-ban, egy 200 gladiátorból álló csoport a Lentulus Batiatus tulajdonában lévő Capuan iskolában szökést tervezett. Amikor összeesküvésük kiderült, mintegy 70 fős csapat fogta el a konyhai eszközöket ("csákányok és köpők"), harcolt az iskolából, és több szekérnyi gladiátorfegyvert és páncélt fogott el. Miután szabadultak, a megmenekült gladiátorok vezetőket választottak számukból, kiválasztva két gall rabszolgát - Crixust és Oenomaust - és Spartacust, aki vagy a római légiókból származó trák segédszolgának mondták, aki később rabszolgaságra ítélték, vagy a légiók által foglyul ejtett. Van némi kérdés Spartacus nemzetiségével kapcsolatban. A Thraex egy gladiátor típus volt Rómában, így a "Thracian" egyszerűen a gladiátorharc stílusára utalhat, amelyben képzett. Ezek a szökött rabszolgák képesek voltak legyőzni a Capua-ból küldött csapatok kis csapatát, és felfegyveredni magukat a elfogott katonai felszereléssel, valamint a gladiátor fegyverekkel. A források némileg ellentmondásosak a menekülés utáni események sorrendjében, de általában egyetértenek abban, hogy a menekült gladiátorok ez a bandája kifosztotta a Capua környékét, sok más rabszolgát toborozott a soraikba, és végül visszavonult egy védhetőbb pozícióba a Vesuvius-hegyen.  Kérdés: Hol volt a stratégiai terület, ahol megvédhették magukat?
A Vesuvius