Írj folytatást erre a bekezdésre - Az 1902-es évben Dunne magas színvonalú Dooley-művek folyamatos áramlását látta, ahol a bármester filozófus kommentálta a nap eseményeit, beleértve Edward király koronázását, Arthur Conan Doyle Sherlock Holmes-történeteit és a sarkvidéki felfedezést. De a legtöbb amerikai politikáról szólt. A tény, hogy Dunne gyakran Roosevelt vendége volt a Fehér Házban, nem kímélte meg az elnököt attól, hogy Dooley szúrja be, és nem kímélte meg az egykori Rough Rider agresszív külpolitikáját. Dunne nem szerette az imperializmust, és felháborodott az amerikai erők cselekedetei miatt a Fülöp-szigeteki felkelés során az amerikai uralom ellen.
William Howard Taft kormányzó progressziós jelentését gúnyolta: "Ezeknek a szegény, sötétedett pogányoknak százainak adjuk a jól ismert, régi amerikai vízgyógyászt... Mindenhol boldogság, elégedettség, a mostohaanya országának szeretete, kivéve azokat a helyeket, ahol emberek vannak".