A 10. század elején a Cephallenia és Nicopolis témái elsősorban Dél-Olaszország és Szicília elleni expedíciók alapjaként jelennek meg, míg mindkét témából származó mardaiták szerepelnek a 949-es nagy, de sikertelen expedícióban a Kréta-emirátus ellen. 1934-ben a nikopolisi témát a bolgárok megtámadták, akik még egyes részeit is elfoglalták, amíg a bizánciak évekkel később ki nem űzték vagy alá nem vetették őket. Úgy tűnik, hogy csak Epirusz szélsőséges északi része maradt következetesen bolgár uralom alatt, de Sámuel cár uralma alatt, aki a bolgár hatalom központját délre és nyugatra Ohridba helyezte, valószínűleg az egész Epirusz az Ambrác-öbölig bolgár uralom alá került. Ezt bizonyítja az a tény, hogy a bolgár uralom alatt álló területek az Ohridi Autoképális Érsekség részét képezték a
Bulgária bizánci hódítása II. Bazil császár által 1018-ban: így Epirusban a Chimara, Hadrianopolis, Bela, Buthrotum, Ioannina, Kozyle és Rogoi székhelyei Ohrid joghatósága alá kerültek, míg a Naupaktos-i metropolita csak a Bonditza, Aetos és Acheloos székhelyeit tartotta meg. II. Bazil új, kisebb témákat is létrehozott a régióban: Koloneia és Dryinopolis (Hadrianopolis).