Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Áthaladás: Egyes enzimeknek nincs szükségük további összetevőkre a teljes aktivitásuk kimutatásához. Másoknál a kofaktoroknak nevezett nem fehérje-molekuláknak kell kötődniük a tevékenységhez. A kofaktorok szervetlenek lehetnek (pl. fém-ionok és vas- kén csoportok) vagy szerves vegyületek (pl. flavin és hém). Ezek a kofaktorok sok célt szolgálnak; például a fém-ionok segíthetnek az aktív hely nukleofil fajának stabilizálásában. A szerves kofaktorok lehetnek koenzimek, amelyek a reakció során az enzim aktív helyéről szabadulnak fel, vagy prosztétikus csoportok, amelyek szorosan kötődnek az enzimhez. A szerves prosztétikai csoportok kovalens kötődéssel lehetnek kötve (pl. biotin olyan enzimekben, mint a piruvát-karboxiláz). Egy kofaktorot tartalmazó enzim példája a szén-anhidráza, amelyet a fenti szalagrajzban egy cink-kofaktorral mutatnak be az aktív helyének részeként. Ezek a szorosan kötött ionok vagy molekulák általában az aktív helyen találhatók, és részt vesznek a katalizálásban. Például a flavin és a hém kofaktorok gyakran részt vesznek a redox reakciókban. Azokat az enzimeket, amelyek kofaktorra szorulnak, de nem kötöttek, apoenzimeknek vagy apoproteineknek nevezik. Az enzimet a kofaktorokkal együtt, amelyek a hatásossághoz szükségesek, holoenzimnek (vagy haloenzimnek) nevezik. A holoenzim kifejezés olyan enzimekre is alkalmazható, amelyek több fehérjealegységet tartalmaznak, mint például a DNS-polimerázok; itt a holoenzim a teljes komplexum, amely tartalmazza a tevékenységhez szükséges összes alegységet.  Kérdés: Milyen kategóriákba sorolható a flavin és a hém?
szerves vegyületek