Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  A 6. és 7. század hosszan tartó és fokozódó bizánci-szasszánida háborúi, valamint a bubonikus pestis (Justiniánus pestis) ismétlődő kitörései kimerítették és sebezhetővé tették mindkét birodalmat az arabok hirtelen megjelenése és terjeszkedése előtt. A római és a perzsa birodalom közötti utolsó háború a bizánciak győzelmével ért véget: Heraklius császár visszaszerezte az elveszett területeket, és 629-ben visszaadta az Igaz Keresztet Jeruzsálembe. Ennek ellenére egyik birodalomnak sem volt esélye a helyreállításra, mivel néhány éven belül konfliktusba került az arabokkal (amit az iszlám újonnan egyesített), ami Howard-Johnston szerint "csak emberi cunamihoz hasonlítható". George Liska szerint a "szükségtelenül elhúzódó bizánci-perzsa konfliktus megnyitotta az utat az iszlám számára". Az 620-as évek végén az iszlám próféta Mohamed már sikerült egyesítenie Arábia nagy részét a muszlim uralom alatt a hódításon keresztül, valamint szövetségeket kötött a szomszédos törzsekkel, és az ő vezetése alatt zajlottak meg az első muszlim-bizánci verekedések. Csak néhány hónappal azután, hogy Heraklius császár és a perzsa tábornok, Shahrbaraz megállapodtak a perzsa csapatok kivonásának feltételeiről a megszállt bizánci keleti tartományokból 629-ben, az arab és a bizánci csapatok egymással szembesültek a Mu'tah-ban, válaszul Mohamed nagykövetének meggyilkolására a Ghassanidok, a bizánci vassall királyság kezében. Mohamed 632-ben halt meg, és utódja lett Abu Bakr, az első kalifa, aki a sikeres Ridda-háborúk után vitathatatlanul irányította az egész Arab-félszigetet, ami egy hatalmas muszlim állam megszilárdítását eredményezte az egész félszigeten.  Kérdés: Ki követte Mohamedet?
Abu Bakr.