Írj folytatást erre a bekezdésre - Esztergom megye volt az egyik a két megye közül, ahol a vezetés nem vallási és politikai vezetőkből állt, hanem közönséges nemesekből (a másik Pest-Pilis-Solt-Kiskun megye). Nem kapták meg a lord-helyettes rangját, ellentétben a többi megye vezetőjével; csak vice-ispán és más alacsonyabb rangokat tudtak szerezni. A két megyét először II. József egyesítette 1786-ban, az új központ Tata volt. Az egyesített megye 1790. évi halála után elkülönült, és Esztergom és Komárom egyaránt megye központjának minősült. A nemesi vezetést 1848 májusában mindkét megyében megyei bizottságok váltották fel. A Komárom megye megyei bizottsága az 1848-1849-es függetlenségi háború végéig működött.
, de az Esztergom megye bizottságát 1849. január 15-én a császári csapatok megszállása megzavarta. A háború után a megyei vezetést császári királyi biztosok vezették. 1851-ben a megye déli partján fekvő részeit Esztergom megyévé, Esztergomból a középpontba, és az északi parton fekvő részeket Komárom megyévé, Komáromból a középpontba szervezték át. Ezek a reformált megyék csak 1860-ig léteztek. Ezután az 1848-ban megválasztott megyei bizottságok visszaállították őket korábbi állapotukba. A 19. század végére két város a Komárom megye <unk> Lábatlan és Piszke <unk>-t hozzáadták Esztergom megyéhez, az 1876-os megyei átszervezés során.