Írj folytatást erre a bekezdésre - 1855-ben Walewski váltotta fel Drouyn de Lhuys külügyminiszterét, és a párizsi kongresszuson francia megbízottként járt el
a következő évben. Külügyminiszterként Walewski Oroszországgal folytatott "egyezséget" támogatta, ellenállva császárának kalandos olaszországi stratégiájának, amely 1859-ben Ausztriával való háborúhoz vezetett. Miután 1860-ban elhagyta a külügyminisztériumot, Franciaország államminisztere lett, amelyet 1863-ig töltött be. 1855 és 1865 között szenátorként szolgált, mielőtt 1865-ben kinevezték a "Corps Législatif" tagjává és a képviselőház elnökévé a császár által, aki két évvel később a hatalma elleni lázadás után visszatért a szenátusba.