Mivel a fehérjék túl kicsik ahhoz, hogy fénymikroszkóp alatt láthatóak legyenek, más módszereket kell alkalmazni a szerkezetük meghatározására. A közös kísérleti módszerek közé tartozik a röntgenkristalográfia és az NMR-spektroszkópia, amelyek mindkettő atomfelbontásban képes szerkezeti információkat előállítani. Az NMR-kísérletek azonban képesek olyan információkat szolgáltatni, amelyekből az atomok párjai közötti távolságok alcsoportja becsülhető, és a fehérjék végső lehetséges konformációit egy távolsági geometriás probléma határozza meg.
elektron-kristallográfia