Az orosz földek hatalmas területei, beleértve a Dnepr-folyó medencéjét és a fekete-tengerig délre kiterjedő területeket, akkoriban litván irányítás alatt álltak. A litvánok és a ruténok a hatalmas birtokok birtoklása érdekében a Kékvizek csatáját vívták.
1362-ben vagy 1363-ban a megszálló mongolok ellen, és kihasználta a hatalmi vákuumot délre és keletre, ami a mongolok Kijev Rus' pusztításából eredt. A Nagyhercegség kibővített területének lakossága ennek megfelelően nagymértékben rutén és keleti ortodox volt. A területi terjeszkedés összecsapásra vezetett Litvánia és a Moszkvai Nagyhercegség között, amely a tatár uralom alól jött ki, és maga is terjeszkedés folyamatában volt. Az unió Európában egyedülálló módon összekapcsolta a nyugati keresztény vagy latin világ és a keleti keresztény vagy bizánci világ közötti nagy civilizációs szakadék ellenkező oldalain földrajzilag elhelyezkedő két államot.