Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Átmenet: Történelmileg az aranyérmét széles körben használták pénzként; amikor a papírpénz bevezetésre került, jellemzően aranyérmékre vagy aranyérmékre váltható számla volt. Az aranyszabványnak nevezett monetáris rendszerben az arany egy bizonyos súlyát pénznemegységnek nevezték el. Hosszú ideig az Egyesült Államok kormánya úgy határozta meg az amerikai dollár értékét, hogy egy trójai uncia 20,67 dollár (0,665 dollár grammonként), de 1934-ben a dollár értéke 35,00 dollárra csökkent egy trójai uncia (0,889 dollár grammonként). 1961-re egyre nehezebb volt fenntartani ezt az árat, és az amerikai és az európai bankok egy csoportja megállapodott abban, hogy manipulálja a piacot, hogy megakadályozza a valuták további leértékelését az arany iránti megnövekedett kereslet miatt. 1968. március 17-én a gazdasági körülmények miatt összeomlott az aranyhalmaz, és kétszintű árképzési rendszert hoztak létre, amely szerint az arany még mindig a nemzetközi számlák rendezéséhez a régi 35,00 $ / troy uncia (1,13 $ / g) áron került felhasználásra, de az arany ára a magánpiacon ingadozhatott; ezt a kétszintű árképzési rendszert 1975-ben felhagyták, amikor az arany ára a szabad piaci szintjét találta. A központi bankok még mindig tartalmazzák a történelmi aranytartalékokat értéktárolásnak, bár a szint általában csökken. A világ legnagyobb aranyraktára az Egyesült Államok New York-i Federal Reserve Bankja, amely a ma ismert és számított arany körülbelül 3% -át tartja, mint a Fort Knoxban lévő hasonlóan terhelt amerikai aranyraktár.  Kérdés: Melyik erőforrást használják a központi bankok az érték mérőeszközként?
aranytartalékok