Írj folytatást erre a bekezdésre - Franck ebben az időszakban továbbra is zenei alkotásokat írt kórusnak, de a legtöbbet soha nem adták ki. Mint akkoriban még a konzervatóriumban képzett zenészeknél is gyakori volt, soha nem ismerte meg a korábbi évszázadok polifonikus zenéjét. Franck a liturgikus műveit az akkori stílusban komponálta, amit Davies "vallási előítéletű világi zenének" jellemez. Mindazonáltal arra ösztönözték, hogy kezdjen el dolgozni (1869) egy nagyobb kórusművön, a Les Béatitudes-on, amely több mint tíz évig foglalkoztatja őt, a késedelem részben a francia-porosz háború megszakadásai miatt volt. A háború, mint az 1848-as forradalom
, sok tanítványának eltűnését okozta, vagy azért, mert elhagyták Párizst, vagy meghaltak vagy rokkantak a harcokban. Újra írt pár hazafias darabot, amit a nehéz időkben nem játszottak el. Ő és a családja gazdasági nehézségeket élt át, mivel a jövedelme csökkent, az étel és az üzemanyag pedig szűkös lett. A Konzervatóriumot 1870-1871 tanévben bezárták. De a francia zenészek megváltoztatták a saját zenéjüket; különösen a háború után olyan "Ars Gallicát" kerestek, amely határozottan francia lenne. A kifejezés az újonnan alapított Société Nationale de Musique mottója lett, amelynek Franck lett a legidősebb tagja; zenéje az első programban jelent meg 1871. novemberében.