Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Áthaladás: Amikor a hideg ion plazmával töltött áramlási csövek elérik a külső magnetoszférát, újra összekapcsolódási folyamaton mennek keresztül, amely elválasztja a mágneses mezőt a plazmától. Az előbbiek forró és kevésbé sűrű plazmával töltött áramláscsövek formájában térnek vissza a belső magnetoszférába, míg az utóbbiak valószínűleg plasmoidok formájában, plazma nagy foltjai formájában kerülnek ki a magnetofarokba. Az újra összekapcsolódási folyamatok megfelelhetnek a Galileo űrhajó által is megfigyelt globális újraszerelési eseményeknek, amelyek rendszeresen 2<unk>3 naponként fordultak elő. A konfigurációs események általában a mágneses mező erősségének és irányának gyors és kaotikus változásait, valamint a plazma mozgásának hirtelen változásait tartalmazták, amelyek gyakran abbahagyták a társforgatást és elkezdtek kifelé áramolni. Főleg az éjszakai magnetoszférának hajnalán észlelték őket. A nyílt mezővonalak mentén lefelé áramló plazmát bolygói szélnek nevezik. Az újra összekapcsolódási események analógok a Föld mágneses légkörében lévő mágneses alviharokhoz. Úgy tűnik, hogy a különbség az energiaforrásaikban rejlik: a szárazföldi szubviharok magában foglalják a napenergia energia tárolását a mágnescsípőben, amelyet a magnescsípő semleges áramlása során történő újbóli összekapcsoláson keresztül szabadítanak fel. Az utóbbi egy plazmaidot is létrehoz, amely a farokba mozog. Ezzel szemben a Jupiter magnetoszférájában a forgási energia a mágneslemezben tárolódik, és felszabadul, amikor egy plazmóid elválasztódik tőle.  Kérdés: Mit csinálnak a fluxuscsövek, ha meg vannak töltve?
Újra összekapcsolódnak.