Írj folytatást erre a bekezdésre - Az első világháború fordulópont volt Észak-Anglia gazdaságában. A háborúközi években az északi gazdaságot elkezdte elhomályosítani a déli <unk> 1913-1914-ben, a munkanélküliség a "külső Britanniában" (az északi, valamint Skócia és Wales) 2,6% volt, míg a déli Anglia aránya több mint kétszerese volt az 5,5%-os aránynak, de 1937-ben a nagy válság idején a külső brit munkanélküliségi ráta 16,1% volt, és a déli arány kevesebb mint a fele 7,1%-os volt. A gyengülő gazdaság és a háború közötti munkanélküliség számos társadalmi zavargást okozott a régióban, beleértve az 1926-os általános sztrájkot is.
és a Jarrow March. A nagy gazdasági válság rámutatott Észak-Anglia speciális gazdaságának gyengeségére: a világkereskedelem visszaesésével csökkent a hajók, az acél, a szén és a textil iránti kereslet. A legtöbb északi gyár még mindig a tizenkilencedik századi technológiát használta, és nem tudott lépést tartani az olyan iparágak fejlődésével, mint a motorok, a vegyszerek és az elektromos berendezések, míg az elektromos hálózat bővítése eltávolította az északi előnyeit az energia előállítása szempontjából, és azt jelentette, hogy most gazdaságosabb volt új gyárak építése a Midlands-ben vagy Délben.