A fehérje-szekvenciát az Edman-degradációval lehet meghatározni, amelyben az N-végső maradékokat a láncból egyenként hidrolizálják, származékosítják, majd azonosítják. A tömegspektrométer technikákat is lehet használni. A nukleinsav-szekvenciát gél-elektroforézis és kapilláris elektroforézis segítségével lehet meghatározni. Végül e biopolimerek mechanikai tulajdonságait gyakran optikai csipke vagy atomerő-mikroszkópiával lehet mérni. A kettős polarizációs interferometria segítségével mérhetőek ezek a anyagok konformációs változásai vagy önszerelkezése, amikor pH, hőmérséklet, ionos erő vagy más kötőtermékek stimulálják őket. Kérdés: Milyen két partner képes mérni a biopolimerek mechanikai tulajdonságait?
optikai csipke vagy atomerő-mikroszkóp