Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Áthaladás: A 14. századi oxfordi számológépek egyikének, William Heytesbury-nek hiányzott a differenciálszámítás és a határok fogalma, és azt javasolta, hogy mérje meg az azonnali sebességet "azon az úton, amelyet [egy test] leírna, ha... egyenletesen mozogna ugyanazon sebességfokozatban, amellyel az adott pillanatban mozog". Heytesbury és mások matematikai módon meghatározták az egyenletesen felgyorsított mozgáson átesett test által lefedett távolságot (ma integrációval oldják meg), megállapítva, hogy "egy mozgó test, amely egyenletesen megszerzi vagy elveszíti ezt a [sebesség] növekedést, bizonyos időben áthalad egy [távolságot], amely teljesen megegyezik azzal, amit áthaladna, ha folyamatosan mozogna ugyanabban az időben az átlagos [sebesség] fokozattal". Nicole Oresme a párizsi egyetemen és az olasz Giovanni di Casali függetlenül grafikus bemutatást nyújtott ennek a kapcsolatnak, azt állítva, hogy a folyamatos gyorsulást ábráz Egy későbbi matematikai kommentárban az Euklidosz elemekről Oresme részletesebb általános elemzést készített, amelyben bebizonyította, hogy egy test minden egymást követő időnövekedésben bármilyen minőségű növekedést kap, amely a páratlan számok növekedésével növekszik. Mivel Euklidész kimutatta, hogy a páratlan számok összege a négyzetes számok, a test által megszerzett teljes minőség az idő négyzetével nő.  Kérdés: William Heytesbury mit kellett tennie anélkül, hogy megpróbálta volna mérni a pillanatnyi sebességet?
a differenciálszámítás és a határértékek fogalma