Írj folytatást erre a bekezdésre - Az algériai frankofón irodalom harmadik periódusa magában foglalja a függetlenségi háborúról szóló írásokat
, de az algériai hagyományok elemeit is kritizálja. Ezek a művek a városiasítás, a bürokrácia, a vallási intolerancia és a patriarchátus kérdésére összpontosítanak. Hasonlóan a változatos témáikhoz, ezek a munkák stílusban változnak a realizmustól a posztmodernizmusig. Ezek a szerzők közé tartoznak Rachid Boudjedra, Rachid Mimouni, Leila Sebbar, Tahar Djaout és Tahir Wattar. Leila Sebbar trilógiája egy második generációs algériai szemszögből vizsgálta. Az új társadalmi és kulturális helyzeteket, mint például az identitás nehéz újjáépítését foglalkoztatta egy olyan országban, amelyet a történelem széttépett. Ahogy Karina Eileraas írja a "Reframing the Colonial Gaze: Photography, Ownership, and Feminist Resistance" című könyvében: Sherazade áldozata annak, hogy "állandóan képtelen hozzáférni a múlthoz", ami "traumatizálja az életét, mint franciaországi maghreb-i bevándorló, és megakadályozza a sikeres gyászolást". Leila Sebbar könyve az identitás és a kulturális hibriditás témáját vizsgálja intertextuális és művészi hivatkozások használatával. A könyvében Sherazade a francia fotós Marc Garanger fotóival tud gyászolni elvesztett hazáját. Ahogy Karina Eileraas fejleszti, fényképei "kiegészítő rövidítéssel látják el Sherazade-t a múltba, lehetővé teszik számára, hogy ideiglenesen gyászolja (a hiányzó) Algériát".