A bolsevikok az 1917 októberében az orosz népeknek tett ígéretük szerint 1918. március 3-án kiléptek Oroszország részvételéből a Nagy Háborúban. Ugyanebben az évben a bolsevikok megszilárdították a kormányhatalmat a menševikek, a szocialista forradalmárok és a baloldali szocialista forradalmárok szovjetből való kiűzésével. A bolsevik kormány ezután létrehozta a Csekát (Teljes-orosz rendkívüli bizottság) titkos rendőrséget, hogy megszüntesse az antibolsevik ellenállást az országban. Kezdetben erős ellenállás támadt a bolsevik rezsim ellen, mert nem oldotta meg az orosz népek élelmiszerhiányát és anyagi szegénységét, ahogy azt 1917 októberében ígérték. Ebből a társadalmi elégedetlenségből a Cseká 118 felkelésről számolt be, beleértve a
Kronstadti lázadás (1921. március 7-17.) a bolsevikok által bevezetett háborús kommunizmus gazdasági megszorításai ellen. Az orosz gazdasági fejlődés és modernizáció fő akadálya a nagy anyagi szegénység és a modern technológia hiánya volt, amelyek olyan feltételek voltak, amelyeket az ortodox marxizmus a kommunista forradalomra kedvezőtlennek tekintett. Oroszország mezőgazdasága eléggé fejlett volt a kapitalizmus létrehozásához, de nem volt eléggé fejlett a szocializmus létrehozásához. A bolsevik Oroszország számára az 1921-1924 közötti időszakban a gazdasági fellendülés, az éhínség (1921-1922) és a pénzügyi válság (1924) egyidejű előfordulása volt jellemző. 1924-re jelentős gazdasági haladást értek el, és 1926-ra a bolsevik kormány gazdasági termelési szintet ért el, amely megegyezik Oroszország 1913-as termelési szintjével.