Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Átmenet: Archimedes volt valószínűleg az első tudós, akit ismertek, hogy axiómákkal (vagy alapelvekkel) jellemezte a természetet, majd új eredményeket vonott le belőlük. Így megpróbált leírni "mindent" néhány axiómából kiindulva. Bármely "mindennek elmélete" hasonlóan elvárható, hogy axiómákon alapuljon, és azokból minden megfigyelhető jelenséget levezetjen. A demokratikus atomizmust követve a 17. század mechanikai filozófiája azt állította, hogy minden erő végül az atomok közötti érintkezési erőkhöz redukálható, majd apró szilárd részecskékként képzelhető el. A 17. század végén Isaac Newton a gravitáció hosszú távú erőjének leírása azt sugallta, hogy nem minden erő a természetben a kapcsolatba kerülő dolgokból származik. Newton munkája a Természetfilozófia Matematikai Alapelveiben ezzel foglalkozott egy további egyesítési példában, ebben az esetben egyesítve Galileo munkáját a földi gravitációról, Kepler bolygómozgás törvényeit és az árapály jelenségét, és megmagyarázza ezeket a látszólagos tevékenységeket egy távolságra egyetlen törvény szerint: az egyetemes gravitáció törvénye. 1814-ben, ezen eredmények alapján, Laplace híresen azt javasolta, hogy egy elég erős intellektus képes lenne, ha ismerné az egyes részecskék helyzetét és sebességét egy adott időben, a természet törvényeivel együtt, kiszámítani bármely részecskék helyzetét bármely más időpontban:  Kérdés: Mi volt Archimedes kezdete a "minden" leírásának?
néhány axióma