Írj folytatást erre a bekezdésre - A második világháború alatt a baloldal egyik fő vezetője volt a Középházban, ellenezte a háborús koalíciós kormányt. Bevan ellenezte a rádió és az újságok szigorú cenzúráját, valamint a háborús védelmi rendelet 18B-t, amely a belügyminiszternek hatalmat adott a polgárok internálására. Bevan felszólította a szénipar államosítására, és elősegítette a Nyugat-Európában egy második front megnyitását, hogy segítsen a Szovjetuniónak a Németországgal folytatott harcában. Az egyik legismertebb beszédében, amit Churchill ellen mondott, azt szidta, hogy a miniszterelnök "vitát nyert vitáról vitára, és csatát veszített csatáról csatára". Churchill később Bevant "szégyenletes kellemetlenségnek" nevezte. Churchill gyakori célpontja volt Bevan-nak, aki már nem kedvelte őt a Tonypandy-i zavargásokba való beavatkozása és az 1926-os brit általános sztrájk után.
amit Bevan keménynek tartott. Bevan úgy vélte, hogy a háború kulcsa Oroszország bevonása volt, és úgy vélte, hogy Churchill túlságosan összpontosított az Egyesült Államok beavatkozására. Bevan attól is félt, hogy ha Churchill a háború alatt ellenfelei nélkül és kihívás nélkül marad a parlamentben, akkor a jövőbeli választásokon szinte verhetetlen lesz a Munkáspárt számára. Max Hastings történész úgy írta le Bevan szerepét a parlamentben a háború alatt, hogy "számításai pontosak voltak, de megvetése ellentétben állt a pillanat szellemével - hálás volt, mint a miniszterelnök". A heves ellenállása miatt nem volt népszerű a közvélemény egyes részeiben, a felesége később elmondta, hogy a házaspár gyakran kapott csomagokat, tele ürülékkel az otthonukban.