A Salerno-i leszállás idején a V. Erő, melyet Philip Vian admirális vezetett, és amely a könnyű flotta-hordozóval együtt, légi védelmet nyújtott. Az öt repülőgép-hordozó 22 Supermarine Seafire vadászrepülőgépből álló vadászrepülőgép-erőt tartana a leszállási terület felett, amíg a szárazföldi erők elfoglaltak egy olasz repülőteret a szárazföldi repülőgépek számára. Az első napon, 1943. szeptember 9-én 265 hadjáratot hajtottak végre. Szeptember 10-én várták, hogy megszabadulnak, de a megfelelő repülőtér csak szeptember 12-én került elfoglalásra. A 105 vadászgépből tíz harcban vesztett, 33-at pedig balesetekben. Cserébe azt állították, hogy két német repülőgép megsemmisült, és négy másik valószínűleg megsemmisült. Dél-Franciaországban történő kirakodás esetén
1944. augusztus 15-én az Attacker, a Stalker és a Hunter, mindegyik 24 Supermarine Seafire-rel és a Pursuer, 24 Grumman Wildcat-tel felszerelve, a Task Force 88 nevű repülőgép-hordozó erő részét képezte.