Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  A projekt koordinátorai (köztük a könyvkiadó és a publicista George P. Putnam) interjút készítettek Earharttal, és megkérdezték, hogy kísérje-e a pilótát Wilmer Stultzt és a másodpilótát / szerelőt Louis Gordont a repülésen, névlegesen utasként, de a repülés naplójának tartásával. A csapat 1928. június 17-én indult el Trepassey Harborból, Newfoundland-ból egy Fokker F.VIIb / 3m-ben, és pontosan 20 órával és 40 perccel később landolt Pwll-ben, Burry Port közelében, Dél-Walesben. Van egy kék emléktáblát a helyszínen. Mivel a repülés nagy része műszereken történt, és Earhartnak nem volt ilyen típusú repülésre való képzése, nem vezette a repülőgépet. A leszállás után azt mondta: "Stultz mindent megtett, amit kellett. Csak egy csomag voltam, mint egy zacskó krumpli". Hozzátette: "... talán egy nap egyedül is kipróbálom". A beszámolók szerint Earhartot 1928. június 19-én izgalmas fogadtatásban részesítették, amikor az angol Southamptonban, Woolstonban landolt. A Lady Mary Heath tulajdonában lévő Avro Avian 594 Avian III, SN: R3/AV/101-et repült, majd később megvásárolta a repülőgépet, és visszaküldte az Egyesült Államokba (ahol "licenc nélküli repülőgép azonosító jel" 7083-at kapott). Amikor a Stultz, Gordon és Earhart repülőgép-személyzet visszatért az Egyesült Államokba, egy ticker-tape felvonulással köszöntötték őket a Manhattan-i Heroes Canyon mentén, majd egy fogadás Calvin Coolidge elnökkel a Fehér Házban.  Kérdés: Mit érezett Earhart a repülés után?
krumpli zsák