A modern anarchizmus jelentős része volt a munkásmozgalomnak, a marxizmus mellett a 19. század végén. A modernizmus, az iparosítás, a kapitalizmus elleni reakció és a tömeges migráció segített az anarchizmus virágzásában és világszerte való elterjedésében. Az anarchizmus fő gondolati iskolái az anarchizmus társadalmi mozgalmaként való növekedésével nőttek ki, különösen az anarchokolektivizmus, az anarcho-kommunizmus, az anarcho-szindikalizmus és az individualista anarchizmus. Ahogy a munkásmozgalom nőtt, az anarchisták és a marxisták közötti szakadék is nőtt. A két irányzat 1872-ben az Első Internacionálé ötödik kongresszusán hivatalosan elvált, és az ezt követő események nem segítettek a szakadék megszüntetésében. Az anarchisták lelkesen részt vettek az orosz forradalomban, de amint a bolsevikok megteremtették a hatalmukat, az anarchistákat durván elnyomták, leginkább
Kronstadtban és Ukrajnában.