A Máltai száműzöttek (Malta exiles, 1919 márciusa és 1920 októbere között) a Törökország által használt kifejezés az Oszmán Birodalom háborús bűnözői (beleértve a magas rangú katonákat, politikai személyiségeket és adminisztrátorokat), akiket Konstantinápoly börtöneiből választottak ki, és a Mudros-i fegyverszünet után a Máltai Korona-kolóniába száműztek, a Konstantinápoly megszállása alatt történt sikertelen üldözési kísérlet során.
a szövetséges erők. A görög erők által 1919 májusában elfoglalt Smirnát követően nagy tiltakozási tüntetések zajlottak le az anatoliai szárazföldön, ami nyomást gyakorolt a hadbíróságokra. A bírák ezután elrendelték a 41 gyanúsított szabadon bocsátását, hogy lecsillapítsák a helyzetet. A szabadlábra helyezés nem volt az, amit a szövetséges erők elterveztek, és arra késztette őket, hogy a Bekirağa katonai börtönnél jobb fogva tartási létesítményt vegyenek fontolóra, jól tudatában annak, hogy a börtönt a tüntetők elfoglalhatják, és a foglyokat szabadon engedik.