A következő mondatot fejezd be: Nem világos, ki fedezte fel először az organizmusot. David Douglas Cunningham, a brit indiai hadsereg fősebészének lehet, hogy 1885-ben látta, de nem tudta összekapcsolni a betegséggel. Péter Borovszkij orosz katonai sebész, aki Taszkentben dolgozott, kutatásokat végzett a "keleti gyulladás" etiológiájával kapcsolatban, amelyet helyileg "sart" gyulladásnak neveznek, és 1898-ban közzétett az első pontos leírást az okozó szerről, helyesen leírta a parazita kapcsolatát a házigazda szövetével, és helyesen hivatkozott a protozoára. Azonban, mivel eredményeit orosz nyelven, egy kevés forgalmazású folyóiratban publikálták, eredményeit nem ismerték el nemzetközileg életében. 1901-ben Leishman azonosított bizonyos organizmusokat egy "dum-dum lázban" (Dum Dum Kalkutta közelében található) meghalt páciens lépéből vett kenőcsben, és azt javasolta, hogy trypanoszómák legyenek, amelyeket először találtak Indiában. Néhány hónappal később Charles Donovan kapitány (1863-1951) megerősítette, hogy Leishman-Donovan-testek néven ismertek a dél-indiai Madrasban élő emberekből vett kenőcsökben. De Ronald Ross volt az, aki azt állította, hogy a Leishman-Donovan testek egy új parazita sejtben lévő szakaszai, amit "Leishmania donovani"-nak nevezett el. A "kala-azar" betegséggel való kapcsolatot először Charles Donovan javasolta, és Charles Bentley "L. donovani" felfedezése bizonyította a "kala-azar" betegeknél. A homokmosó által történő átvitel Lionel Napier és Ernest Struthers hipotézise volt a Calcutta-i Trópusi Orvostudományi Iskolában, és később kollégái bizonyították. A betegség komoly problémává vált
Szövetséges csapatok Szicíliában a második világháború alatt; Leonard Goodwin kutatásai azt mutatták, hogy a pentostam hatékony kezelés volt.