Két héttel később jött
A pogrom éjszakája (angol nyelvű forrásokban gyakran "Kristallnacht" néven azonosítják), amelynek során Königsbergben szülei tulajdonát elpusztították vagy kifosztották egy nemzeti kormány által irányított zsidóellenes pogromban. Rachel Lewin egész éjjel nyugodtan aludt a nagynénje házában. Másnap reggel azonban szemtanúja volt annak, hogy a nácik félkatonai csoportjai megverték a zsidókat, és üldözték őket Hamburg utcáin. Nem volt biztos benne, hogy mi folyik itt, ezért áthajtott a tömeg között, akik a újságos standnál gyűltek össze, ahol újságok voltak halmozva, és fényképeket mutatott a tüzelő, fosztogató és vérontó éjszakai kampányról. Az újságárus, aki eddig mindig barátságos léleknek tűnt, észrevette őt, és a berlini nyelvjárás tisztességes ábrázolása közben morgott: "Akkor kis zsidó, te is látni akarod, hogyan égnek a zsinagógáid?" A reggeli emlék soha nem hagyta el. Amikor visszatért a nagynénje házába, a nagynénje több mindent el tudott mondani neki a történtekről. A legtöbb tanárt és néhány diákot már letartóztatták. Kétségbeesetten aggódva a családja miatt, Rachel Lewin kapcsolatba lépett az apjával, aki megparancsolta neki, hogy jöjjön haza. Amikor Königsbergbe érkezett, megtalálta szüleit, akik az öccsével, Abrahamdal éltek abban a kis lakásban, ahová kényszerültek költözni. Ábrahámot annyira megrázta az erőszak és a pusztítás, amit szemtanúja volt, hogy hirtelen és súlyosan beszédzavarba esett. Eközben az apja egy súlyos fejsérülés sérüléseit viselte, amit, ahogy megtudta, egy sütő fogantyújával okozott.