A Trachenbergi terv egy hadjáratstratégia volt, amelyet a szövetségesek hoztak létre az 1813-as német hadjáratban a hatodik koalíció háborúja alatt, és a Trachenbergi palotában tartott konferenciára nevezték el. A terv az I. Napóleon francia császárral való közvetlen összecsapás elkerülését szorgalmazta, ami a császár most már legendás harci bátorságának félelméből eredt. Következésképpen a Szövetségesek azt tervezték, hogy külön-külön támadják meg és legyőzik Napóleon marsalljait és tábornokait, és így gyengítik a hadseregét, miközben túlnyomó erőt építenek, amelyet még ő sem tudott legyőzni. Azután döntöttek, hogy egy sor vereség és majdnem katasztrófák Napóleon kezében
Lützen, Bautzen és Dresden. A terv sikeres volt, és a leipzig-i csatában, ahol a szövetségeseknek jelentős számbeli előnyük volt, Napóleont teljes vereség érte, és kiűzték Németországból, vissza a Rajna felé. A terv két korábbi munka összevonása volt: a Trachenbergi Jegyzőkönyv és a Reichenbach-terv, amelyet a hatodik koalíció osztrák vezérkarának vezetője, Joseph Radetzky von Radetz és Svédország koronahercegének, Károly Jánosnak (korábban Napóleon marsalljának, Jean-Baptiste Bernadotte-nak) írtak, akiknek tapasztalata a "Grande Armée" taktikájával és módszereivel, valamint Napóleon személyes betekintésével felbecsülhetetlen értékűnek bizonyult. A két korábbi terv kombinált, módosított változata Trachenberg-terv néven vált ismertté.