A háború utáni évtizedekben Bihalji-Merin számos könyvet adott ki a jugoszláv kulturális örökség népszerűsítésére, különösen olyan naiv hazai művészek témáira, mint Ivan Generalić, a középkori boszniai stećak sírkövek, valamint olyan absztrakt festők, mint Vangel Naumoski. Tagja volt a nemzetközi szakértői bizottságnak, amely megszervezte az Ötven éves modern művészeti kiállítást, és az 1958-as Világkiállításon példátlan expozíciót biztosított a jugoszláv művészetnek.
Brüsszelben.