Írj folytatást erre a bekezdésre - 1956 végén a jordániai parlamenti választások nagy győzelmet aratottak az arab nacionalista és más baloldali pártok számára. Huszein ezt követően októberben Suleiman Nabulsi-t, egy arab nacionalistát, szocialistát és egy vezető Nasser-barát képviselőt nevezte ki miniszterelnöknek. Nagyjából egy időben Nabulsi kinevezésével, a britek, franciák és izraeliek háromoldalú inváziót indítottak.
A Szuezi-csatorna és az egyiptomi Sínai-félsziget, elsősorban Nasser államosítása a Szuezi-csatorna társaság többek között más okok miatt. Husszein kihirdette a rendkívüli állapotot és ellenállását az invázióval szemben, és elfogadta az egyiptomi vezérkari főnök, Abdel Hakim Amer jordániai katonai beavatkozás iránti kérését. E célból Hussein utasította Abu Nuwarot, hogy azonnal hajtson végre Amer parancsát a Beisan hadművelet elindításáról, amely egy jordániai-szíriai páncélozott inváziót jelentett az izraeli part menti síkságban, amelyet Izrael legsebezhetőbb régiójának tekintettek a part és a jordánia által ellenőrzött Nyugati-part közötti rövid távolság miatt. Abu Nuwar azonban túl kockázatosnak tartotta a hadműveletet a jordániai hadsereg számára, és azt tanácsolta Husszeinnek, hogy várja meg Szíria csatlakozását a tervhez; Egyiptom, Szíria és Jordánia védelmi paktumot kötött napokkal a Sinai izraeli megszállása előtt október 29-én.