A 2. zászlóalj visszatért az Egyesült Királyságba, és 1941. december 7-én (aznap, amikor az Egyesült Államok belépett a háborúba) átkerültek a 37. független gyalogos brigádba (a következő napon átnevezték a 7. gyalogos brigádot). 1944. március 1-jén a zászlóaljat az újonnan létrehozott 56. Független Gyalogista Brigádba helyezték át, melynek mellett a 2. zászlóaljat, Essex-i ezredet és a 2. zászlóaljat, Gloucestershire-i ezredet képezték ki a normandiai invázióhoz. A zászlóalj volt az egyetlen walesi zászlóalj, amely részt vett a normandiai partraszállásban 1944. június 6-án, a Gold Beach-en a 50. (Northumbrian) gyalogos hadosztály parancsnoksága alatt, és harcolt a normandiai csatában, a 7. páncélozott hadosztály parancsnoksága alatt néhány napig 1944 júniusában, mielőtt visszatérne az 50. hadosztályhoz. 1944 augusztusában rövid ideig a 59. (Staffordshire) gyalogos hadosztály parancsnoksága alatt állt, és a Falaise-i csatában harcolt. Augusztus 20-án a brigád csatlakozott a 49. (West Riding) gyalogos hadosztályhoz, helyettesítve a feloszlott 70. brigádot. A hadosztállyal együtt harcolt a csatorna partjainak megtisztításában, ahol elfoglalták Le Havre-t az Astonia hadműveletben. Ezután a zászlóalj rövid pihenést élvezett, és szeptember 22-én csatlakozott a 21. hadseregcsoport többi részéhez, akik Belgiumban harcoltak. Októberben, röviddel a Market Garden hadművelet kudarca után, a hadosztályt a "Sziget" helyőrségére küldték, mivel az Arnhem és Nijmegen közötti terület ismert volt, ahol 1944/45 északi télében maradt. A zászlóalj utolsó nagy akciója 1945 áprilisában volt, amikor a hadosztály többi részével együtt harcoltak a második Arnhemi csatában. A zászlóalj befejezte a háborút Németországban, és ott maradt, mint a megszálló erők része, egészen 1948-ig, amikor hazatért. A
Az északnyugat-európai hadjárat során a zászlóalj több mint 100%-os veszteséget szenvedett.