Írj folytatást erre a bekezdésre - Az Oszmán Birodalom a Központi Hatalmak oldalán lépett be az I. világháborúba, és végül legyőzték. Az oszmánok sikeresen megvédték a Dardánel-szorosot a Gallipoli-hadjárat (1915-1916) alatt, és a meszopotámiai hadjárat első két évében első győzelmeket értek el a brit erők ellen, mint például a Kut ostroma.
(1915-1916); de az arab felkelés (1916-1918) fordította a helyzetet az oszmánok ellen a Közel-Keleten. A kaukázusi hadjáratban azonban az orosz erők kezdettől fogva voltak a felsőbbrendűek, különösen a Sarikamish-i csata után (1914-1915). Az orosz erők az északkeleti Anatóliába léptek be, és irányították a fővárosokat, amíg vissza nem vonultak az I. világháborúból a Breszti-Litovszki Szerződéssel az orosz forradalom után (1917). A háború alatt a birodalom örményét Szíriába deportálták az örmény népirtás részeként. Ennek következtében becslések szerint 600 000-től több mint 1 millió, vagy akár 1,5 millió örmény halt meg. A török kormány elutasította, hogy az eseményeket népirtásnak ismerje el, és azt állítja, hogy az örményeket csak a keleti háborús övezetből helyezték át. Emellett népirtó kampányokat követtek el a birodalom más kisebbségi csoportjai ellen, mint például az asszírok és a görögök. Az 1918. október 30-i Mudros-i fegyverszünetet követően a győztes szövetséges hatalmak az 1920-as Sèvres-i békeszerződéssel megpróbálták felosztani az oszmán államot.