A háború utolsó éve - 1918 - katasztrófával kezdődött és diadalban ért véget. 1918. március 21-én Erich Ludendorff tábornok, a német vezérkar főnöke elindította a tavaszi offenzívát, amelynek célja az volt, hogy legyőzze a szövetségeseket a nyugati fronton, mielőtt az amerikai expedíciós erők (AEF) ereje elpusztíthatná őket. Az első csapás, a Michael hadművelet, a Gough tábornok ötödik hadseregére esett, akiket visszavonulásra kényszerítettek. A szövetségesek válságára reagálva a francia "Generalissimo" Ferdinand Fochot a szövetséges erők legfelsőbb parancsnokává tették a nyugati fronton, és a BEF-et stratégiai irányítása alá helyezték. A következő német támadás Ypres déli részén történt a Lys-folyó csatájában, és itt is a BEF visszaesett. Haig tábornok kiadta a híres napirendjét: "A falhoz hátralátva és az ügyünk igazságosságában hisve, mindannyiunknak harcolnia kell a végsőkig". Egy harmadik nagy német támadás, amely elsősorban a franciákra esett, végül
Megállt a Marne-nál júniusban. Augusztus 8-án Rawlinson tábornok negyedik hadserege elindította az Amiens-i csatát, amely a Száznapos Offenzíva, a szövetségesek utolsó offenzívájának kezdetét jelentette a nyugati fronton. A következő hetekben a BEF mind az öt serege támadásba kezdett a Somme-tól Flandriáig. A harcok egészen addig folytatódtak, amíg a Németországgal kötött fegyverszünet hatályba nem lépett 1918. november 11-én, délelőtt 11 órakor.