Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  Átmenet: Oscar Schachter szerint kérdéses, hogy a hagyományos nemzetközi jogalkotási folyamat, a szerződések államonkénti ratifikálása megfelelő-e ma: "A hagyományos, esetenkénti szokásjog nem tud megfelelni a közös fellépés szükségességének a technológiai fejlődés, a demográfiai és környezeti hatások, a társadalmi igazságosságra vonatkozó változó attitűdök vagy a nemzetközi üzleti élet számos igénye által felvetett számos probléma kezelése érdekében. Míg mindezeket a kérdéseket többoldalú szerződések kezelhetik, a szerződéses folyamatok gyakran bonyolultak és lassúak, míg az ENSZ-határozatok könnyebben megvalósíthatók". A tengeri jog egy olyan megállapodás példája, amelyet évtizedek óta nem fogadtak el az Egyesült Államokban (bár a Cato Intézet jó dolognak tekinti a késleltetést). George Monbiot szerint "a nemzetközi törvényhozó hiánya aláássa a nemzetközi igazságszolgáltatás tekintélyét (mint például a javasolt büntetőbíróság). A Hágai és Arushai háborús bűncselekményekért felelős bíróságok bírái gyakorlatilag arra kényszerültek, hogy a törvényeket a menet közben hozzák létre. "Az ENSZ Közgyűlésének jogalkotási hatalomra vonatkozó javaslatok - beleértve a "kötelező hármas" elképzelést, amely az ENSZ Közgyűlésének határozatait kötelezővé tenné, ha azokat olyan országok fogadnák el, amelyek a világ államainak, népességének és gazdasági termelésének túlnyomó többségét alkotják - kevés haladást értek el. Heinrich szerint, amint az UNPA létrejön, könnyebb lesz támogatást gyűjteni a felhatalmazásáért. A közgyűlés saját tagjai várhatóan jelentős szerepet játszanak az evolúciója előmozdításában az ENSZ Alapokmányának módosítására irányuló törekvéssel, hogy a Közgyűléssel párhuzamosan "fő szervvé" tegyék. Politikai know-howjukkal, a nemzeti kormányaik legmagasabb szintjeire való hozzáférésükkel és a  Kérdés: Ki állítja ezt?
George Monbiot