Írj egy folytatást erre a bekezdésre - Orlov Szentpétervárban született, a herceg, majd a gróf, Alexei Grigoryevich Orlov és felesége, Olga Alexandrovna (született Zherebtsova). Jogot tanult, és 1843-ban az orosz császári udvarban lett páge. 1845-ben az Életőrség lovas ezredébe küldték. 1846-ban Konstantin Nikolajevics nagyherceg, a cár fia személyzetébe került. 1849-ben kiemelkedett az 1848-as magyar felkelés elnyomásában.
, és kapitányra emelték. 1851 és 1854 között a vezérkarban és a hadügyminisztériumban szolgált. Ezredes lett, és a Duna Hadseregébe küldték, Paskevich tábornok parancsnoksága alatt, ahol a törökök ellen a Silisztria ostromában vezette az erőd meghódítását, a küldeményekben megemlítették, hogy kivételes bátorságot mutatott, és elnyerte a Szent György-rendet; de súlyos sérülései, elvesztette egy szemét és egy karját, orvosi szabadságra helyezték, és tizenhat hónapot töltött Olaszországban. Ott írta meg "Az 1806-os Prúzia elleni háromhetes hadjáratról szóló tanulmányát" ("Очерк 3-недельного похода Наполеона I против Пруссии в 1806 году"). Visszatérése után 1856. augusztusában tábornoknaggyá emelték. 1858-tól kezdve társadalmi reformról írt, vallási toleranciát és udvariasságot hirdető műveit kezdte publikálni. 1861-ben bemutatta a cárnak a "A testbüntetés eltörléséről Oroszországban és a Lengyel Királyságban" című munkáját, amely később az 1863. április 17-i rendeletet eredményezte, amely lényegében megszüntette azt.