De 1794 elejére, ahogy a burzsoá és középosztálybeli elemek a forradalomban egyre nagyobb politikai befolyást kezdtek szerezni, a "sans-culottes" buzgó munkásosztályú radikalizmusa gyorsan kezdett elveszíteni a kegyelemben a Nemzeti Konvencióban. Nem sokkal később Maximilien de Robespierre és az immár uralkodó jakobin klub a Nemzeti Alkotmány radikális frakciói ellen fordult, beleértve a "sans-culottes" -t is, annak ellenére, hogy korábban a forradalom és kormányának legerősebb támogatói voltak. Az Enragés és Hébertisták számos fontos vezetőjét bebörtönözték és kivégezték a forradalmi bíróságok, amelyeket támogatottak. A radikális vezető, Jacques Hébert kivégzése a "sans-culottes" hanyatlásának jelképe volt, és a még konzervatívabb kormányok, a Thermidorian Konvent és a francia Direktórium egymás utáni felemelkedésével végleg elhallgattatták őket mint politikai erőt. A párizsi 1795. évi népi felkelés vereségét követően a "sans-culottes" 1830 júliusi forradalomáig nem játszott semmilyen hatékony politikai szerepet Franciaországban.
- Igen.