Hosenfeld számos lengyelrel barátkozott, sőt igyekezett megtanulni a nyelvüket is. Emellett szentmisét is látogatta, szentáldozatot is kapott, és a lengyel templomokban is gyóntatott, noha ez tiltott volt. A lengyelek érdekében tett lépései már 1939 őszén kezdődtek, amikor a szabályzat ellenére lehetővé tette a lengyel hadifoglyok számára, hogy a családjukhoz jussanak, és még sikeresen is előmozdította legalább egyikük korai szabadon bocsátását. Varsóban töltött idejében Hosenfeld pozícióját arra használta, hogy menedéket adjon az embereknek, függetlenül a háttérüktől, beleértve legalább egy politikai üldözött, náciellenes németet, akiket üldöztek, akár a Gestapo is letartóztattak, és néha megkapták a szükséges papírokat és a munkákat a felügyelete alatt álló sportstadionban. Hosenfeld megadta magát a lengyel Błonie-ben, egy kis lengyel városban, mintegy 30 km-re nyugatra a szovjet hadseregtől. Kérdés: Milyen
Gyónás