Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  John Nelson volt az a tiszt, aki felvetette a gondolatot, hogy egy speciálisan kiképzett és felszerelt egységet hozzon létre a LAPD-ben, amelynek célja, hogy reagáljon és kezelje a lövöldözésekkel kapcsolatos kritikus helyzeteket, miközben minimalizálja a rendőri áldozatokat. Gates felügyelő jóváhagyta ezt az ötletet, és önkéntes tisztekből egy kis kiválasztott csoportot hozott létre. Ez az első SWAT egység kezdetben tizenöt csapatból állt, mindegyik négy főtől, így összesen hatvan főt. Ezeknek a tiszteknek különleges státuszt és kedvezményeket kaptak, és különleges havi képzéseken kellett részt venniük. Az egység a polgári zavargások idején a rendőrségi létesítmények biztonsági egységeként is szolgált. A LAPD SWAT egységeit "D szakaszként" szervezték meg a Metro divízióban. A SWAT csapatok által használt korai rendőri erőket és taktikákat a 1967-8-ben elfogadott törvények segítették a republikánus képviselőház képviselője, Donald Santarelli segítségével. A törvényhozást a polgárjogi mozgalom, a faji zavargások, a Fekete Párducok és a kábítószer elleni háború miatt keltett félelmek kontextusában támogatták. Az LAPD SWAT egységének első jelentős bevetése 1969. december 9-én volt, négy órás konfrontációban a Fekete Párducok tagjaival Los Angeles sűrűn lakott területén. A rajtaütés kezdettől fogva problémás volt, ami egy lövöldözéshez vezetett, amelyben Daryl Gates felhívta a Védelmi Minisztériumot, és engedélyt kért és kapott egy gránátvető használatára. A Panthers végül megadta magát, négy Panthers és négy tiszt sérült meg. Mind a hat letartóztatott Panthert felmentették a legsúlyosabb vádak alól, beleértve a rendőrök meggyilkolására irányuló összeesküvést is, mert úgy ítélték meg, hogy önvédelemből cselekedtek. 1974-re általános elfogadás volt a SWAT-ről, mint a Los Angeles város és megye erőforrása.  Kérdés: Hányan sebesültek meg, miután a Panthers megadta magát?
Négy Panther és négy tiszt.