A középkorban az angol királyokat egy pap kísérte, akit "királyi hivatalnoknak" és később "titkárnak" hívtak, aki a levelezéseikkel foglalkozott. VIII. Henrik uralkodásáig általában csak egy titkár volt, de az ő idejében egy második is megjelent. I. Erzsébet (1558 1603) idejében ezek az emberek az "államtitkár" címet kapták. 1688 után a kabinet kormányzásával az államtitkárok magasabb feladatokat vállaltak. A posztjukat az Északi Minisztérium államtitkáraként és a Déli Minisztérium államtitkáraként ismerték. Mindkettő a belügyekkel foglalkozott, de megosztották a külügyeket, így az egyik az észak-európai protestáns államokkal, a másik pedig a dél-európai római katolikus államokkal foglalkozott.
1558<unk>1603