Ennek ellenére a csapat két autóval bővült a szezonra. 1988-ban a Minardi Cosworth motorokra váltott, és 1989-ben a Pirelli Formula-1-be való visszatérésének elsődleges versenyzője lett. A csapat mérsékelten sikeres volt a középmezőn az 1980-as évek végén és az 1990-es évek elején, és számos olasz versenyzőnek adott első esélyt a felső szinten, köztük Alessandro Nannini, Pierluigi Martini és Gianni Morbidelli. Különösen Martini volt a Minardi szinonimája, végül három varázslatot végzett a csapattal. 1985-ben debütált a csapatnál, az 1988-as Egyesült Államok Nagydíján az első pontot szerezte, bár hosszú ideig az ötödik helyen futott a versenyen, amíg Jonathan Palmer, a Tyrrell versenyzője megelőzte, az 1990-es USA Nagydíjon az egyetlen első sorban indult (a speciális Pirelli gumiabroncsok segítségével; több más versenyzőjüknek meglepetéses minősítési eredményei voltak azon a napon), az egyetlen körükben vezetett a versenyen az 1989-es Portugália Nagydíján, ahol ötödik lett, és az F1-es közös legjobb eredményüket szerezte addig (a másik a Brit Nagydíjon volt
ugyanazon az évben).