A végső megosztás idején (1054) Dél-Olaszország nagy része még bizánci uralom alatt állt, és Olaszország Katekpanátumának szerveződött. Évszázadokon át az olasz bizánci régiókban az egyházi élet a latin és a bizánci hagyományok kettős befolyása alatt fejlődött. A 11. században a bizánci Olaszországban működő latin rítusú egyházak még mindig nem használták az interpolált nicei hitvallást (Filioque), és teljes közösségben voltak a keleti ortodox egyházzal. A bizánci-normand háborúk alatt a Bizánci Birodalom végül elvesztette utolsó nyugati pozícióit. A normandok Dél-Olaszországot meghódították Bari meghódításával
1071-ben.