A válság Thaiföldön (Thailandban Tom Yum Goong válságként ismert) a thai baht pénzügyi összeomlásával kezdődött, miután a thai kormány arra kényszerült, hogy a bahtot lebegtetse a külföldi valuta hiánya miatt, hogy támogassa a valutája kötődését az amerikai dollárhoz. A tőke menekülés következett be, és nemzetközi láncreakció kezdődött. Akkoriban Thaiföld olyan külföldi adósság terhére tett szert, amely az országot ténylegesen csődbe juttatta még a valutája összeomlása előtt. A válság terjedése során Délkelet-Ázsia és Japán legtöbb része lecsökkenő valutákat, leértékelt részvénypiacokat és egyéb eszközárakat és a magán adósság meredek emelkedését tapasztalt.
Brunei, Kína, Szingapúr, Tajvan és Vietnam