Lásd az alábbi szakaszt, majd válaszolj a kérdésre ugyanabban a nyelven, mint a szakasz:  A 19. század fő politikai pártjai a Katolikus Párt és a Liberális Párt voltak, a 19. század végén pedig a Belga Munkáspárt jött létre. Eredetileg a francia volt az egyetlen hivatalos nyelv, amelyet a nemesség és a burzsoázia fogadott el. Fokozatosan elvesztette általános jelentőségét, mivel a holland nyelv is elismerté vált. Ez a elismerés 1898-ban hivatalossá vált, és 1967-ben a parlament elfogadta az Alkotmány holland változatát. Az 1885-ös berlini konferencia átadta a Kongói Szabadállam ellenőrzését II. Leopoldo királynak, mint magántulajdonát. 1900 körül egyre nagyobb nemzetközi aggodalommal töltötte el a kongói lakosság szélsőséges és barbár bánásmódja II. Leopold alatt, akinek Kongó elsősorban az elefántcsont és a gumi termeléséből származó bevételek forrása volt. Sok kongói meghalt Leopold ügynökei által, mert nem teljesítették az elefántcsont és a gumi termelési kvótáit. Becslések szerint Leopold idején közel 10 millióan haltak meg. 1908-ban ez a felháborodás arra késztette a belga államot, hogy felelősséget vállaljon a gyarmat kormányzásáért, amelyet ezentúl Belga Kongónak hívtak. Egy 1919-es belga bizottság becslése szerint Kongó lakossága a fele volt annak, ami 1879-ben volt. Németország 1914 augusztusában megszállta Belgiumot a Schlieffen-terv részeként, hogy megtámadja Franciaországot, és az első világháború nyugati frontjának nagy része az ország nyugati részén zajlott le. A háború első hónapjait a németek túlzásának köszönhetően Belgium megerőszakolásának nevezték. A háború alatt Belgium átvette Ruanda-Urundi (a mai Ruanda és Burundi) német gyarmatjainak irányítását, és 1924-ben a Nemzetek Szövetsége Belgiumra bízta őket. Az első világháború után Belgium 1925-ben annektálta Eupen és Malmedy porosz kerületét, így német nyelvű kisebbséget hozott létre.  Kérdés: Miért értékelte a holland király a Kongó birtoklását?
az elefántcsont és a gumi termelésből származó bevételek forrása