A nyelvek tanulmányozása továbbra is központi szerepet játszik a humán tudományokban. A huszadik és a huszonegyedik század filozófiájának jelentős része a nyelv elemzésének és annak kérdésének szentelt, hogy Wittgenstein állítása szerint a filozófiai zavarodottságok sok része a szókincsből származik-e; az irodalmi elmélet feltárta a nyelv retorikai, társulási és rendezési jellemzőit; és a történelmi nyelvészek tanulmányozták a nyelvek fejlődését az idők folyamán. Az irodalom, amely a nyelv különböző felhasználásait, beleértve a prózát (például a regényt), a költészetet és a drámát is magában foglalja, a modern humán tudományok középpontjában áll.
az adott nyelvű irodalom, valamint maga a nyelv