A 14. század közepén a Lengyel Királyságot III. Kazimierz Nagy uralta. Ezt az időszakot nagyrészt a katonai és jogi reformok, a széles körű zsidó migráció és a
Keleti terjeszkedés Galíciába és Volhíniaba. Korábban gyengült állapotban volt, III. Kazimierz uralkodása nagyrészt lehetővé tette Lengyelország virágzását egy viszonylagos instabilitás és a kontinens többi részének nehézségei idején.