Vyplňte následující větu:
poté, co byl Richard svržen, Henry VII. tento zákon svobodně ignoroval, a během své vlády využil velké množství dobrodiní, pod záminkou "láskavých příspěvků". V roce 1491, sedm let po přijetí zákona, najal komisaře, aby tyto dary od svých poddaných získali. Kromě toho, na začátku téhož roku, se Jindřich svolal na Velkou radu, aby mu dal oprávnění vybírat tuto dobročinnost, což "přispění" přinejmenším dávalo zdání legitimity a souhlasu lidu. Jindřichův kancléř a arcibiskup z Canterbury John Morton byl uznáván s rozšířeným argumentem pro tuto formu zdanění: pokud člověk žije skromně, musí šetřit a tak si může dovolit dar pro krále; pokud žije bohatě, musí mít příjem navíc, který by měl být místo toho předán králi. Tento argument dostal přezdívku "Mortonova vidlička", termín, který vstoupil do lidové řeči jako výraz pro jakékoli dilema mezi dvěma nepříjemnými možnostmi. Komisaři použili tento argument proti všem nechtěným subjektům, aby požadovali nepřiměřené částky peněz. Jindřich také použil ospravedlnění podobné těm, které Eduard použil o 20 let dříve, přičemž hrozba Francie byla zdůrazněna - komisaři vyzbrojení prohlášením, že "Karel Francouzský nejenom nespravedlivě okupuje království Francie, ale hrozí zničením Anglie" - a král navrhl osobně vést anglickou armádu. Dobrodiní bylo navrženo jako alternativa k vojenské službě.