V letech 1815-1940 byl neutrální a hrál malou roli ve světové diplomacii, kromě neúspěšného úsilí o kontrolu odtržených jižních provincií, které se staly Belgií, než se vzdaly v roce 1839.
Německo ho v roce 1940-45 napadlo a krutě s ním zacházelo, přičemž hladovění a zabíjení Židů bylo hlavní nacistickou politikou.