Po získání nezávislosti v roce 1947 se Pákistán stále potýkal s násilím a nepokoji, když se Liaquat Ali Khan stal v roce 1947 premiérem Pákistánu. Problém související s rovným postavením urdštiny a bengálštiny vytvořil rozdíl v politické ideologii země. Potřeba dobré správy vedla k převzetí moci armádou v roce 1958, po němž následovala rychlá industrializace v šedesátých letech. Ekonomické nespokojenosti, nevyvážené finanční platby, provincialismus a etnický nacionalismus vedly k krvavému ozbrojenému boji.
Východní Pákistán začátkem sedmdesátých let, což nakonec vedlo k tomu, že se Východní Pákistán stal Bangladéšem v roce 1971.