Jako jedna z nejzkušenějších a nejlépe vybavených polských divizí bojovala v mnoha nejpozoruhodnějších bitvách polsko-bolševické války v letech 1919 a 1920. Mezi nimi byla operace osvobození Wilna a bitva u Dyneburgu v Daugavpils, Lotyšsko (jako součást třetí armády Rydz-Śmigły a pod jeho osobním velením, ačkoli skutečným velitelem byl Michał Karaszewicz-Tokarzewski). Během kyjevské ofenzívy na jaře 1920 tvořila divize jádro "operační skupiny" a zúčastnila se bitvy u Jitomiru (25. dubna) a dobyla samotné město Kyjev (7 května). Po polském stažení se jednotka zúčastnila těžkých ústupových bitev a střežila ústup zbytku polských sil. Po několika střetech s 1. kavalerijní armádou se divize odtrhla a dosáhla oblasti řeky Wieprz, odkud začala protiofenzívu během bitvy o Varšavu (viz bitva o Dęblin a Mińsk Mazowiecki). Druhého dne polské ofenzívy, 16. srpna, se divizi podařilo obklíčit bolševickou Mozyrskou skupinu nuceným pochodem dlouhým přes 56 kilometrů. Poté se divize pod velením Stefana Dąba-Biernackého připojila k druhé armádě a zúčastnila se druhé největší bitvy války, bitvy u řeky Niemen.
- Ne, ne. Během bitvy tvořila jednotka jádro "Wilnské skupiny" a zúčastnila se úspěšného obranného manévru bolševických sil soustředěných na město Grodno.