Napište pokračování tohoto odstavce - Dne 25. září 1954 tehdejší premiér U Nu ve svém rozhlasovém projevu k národu mluvil o politické loajalitě Rohingů muslimů vůči převážně buddhistické Barmě. Toto používání termínu "Rohingya" je důležité v tom smyslu, že dnes Myanmár popírá, že by tuto kategorii vůbec akceptoval, a nazývá je "Bengali". Ve stejné době byla zřízena samostatná administrativní zóna May Yu, která zahrnovala většinu současného státu severní Rakhine, kde Rohingové byli většinovou etnickou skupinou. Jedním z cílů této zóny s muslimskou většinou bylo "usilovat o mír s Pákistánem". Brigádní generál Aung Gyi, jeden z zástupců generála Ne Wina, v roce 1961 popsal Rohingy jako: "Na západě hraničí okres May Yu s Pákistánem. Stejně jako ve všech komunitách na hranici jsou muslimové na obou stranách hranice. Ti, kteří jsou na straně Pákistánu, jsou známí jako Pákistánci, zatímco muslimové na naší barmské straně hranic jsou označováni jako Rohingové. Ale od té doby, co vojenská junta v Barmě
v roce 1962 převzal kontrolu nad zemí, byli Rohingové systematicky zbaveni svých politických práv. V roce 1962 převzal vládu vojenský diktátor generál Ne Win a začal provádět nacionalistickou agendu, která měla kořeny v rasové diskriminaci. V roce 1978 zahájila vojenská vláda operaci Nagamin, aby oddělila občany od cizinců. Jednalo se o první koordinovaný násilný útok na Rohingy. Národní registrační karty (NRC) byly odňaty státními subjekty, aby nebyly nikdy nahrazeny. Následné násilí přinutilo 200 000 Rohingů uprchnout do Bangladéše. Bangladéš odmítl přijmout Rohingy na své území a zablokoval jídelní příděly, což vedlo k smrti 12 000 z nich. Po dvoustranných jednáních byli Rohingové repatriováni.