Stovky tisíc Němců skončily hluboko uvnitř Sovětského svazu v době, kdy válka skončila.
v květnu 1945, většinou jako političtí uprchlíci nebo váleční zajatci, a pro většinu z nich to trvalo mnoho měsíců nebo několik let, než se mohli vrátit. Nicméně, 30. dubna 1945 skupina třiceti mužů - takzvaná Ulbrichtova skupina - přijela z Moskvy letadlem do Berlína, aby neplýtvala časem při realizaci svého projektu pro sovětskou okupační zónu, velkou centrální část toho, co dříve bylo Německem, umístěnou mezi třemi "západními" okupačními zónami a východní třetinou toho, co bylo Německem, které bylo nyní začleněno do Polska, Sovětského svazu a Československa. Schmidtův partner, Anton Ackermann, byl vedoucím členem této skupiny třiceti mužů. Samotná Elli Schmidtová se vrátila do Německa v červnu 1945 ve stejnou dobu jako Wilhelm Pieck. Byla stále členkou (už nezakázaného) Ústředního výboru německé komunistické strany. Ona a Ackermann byli dvěma ze šestnácti spolusignatářů "Vyzvání komunistické strany... německému lidu" ze dne 11. června 1945 (dnes používá svůj stranický pseudonym "Irene Gärtner"). Když se začaly objevovat stranické struktury, v červenci se stala členkou sekretariátu Ústředního výboru Komunistické strany a v letech 1945/46 působila jako vedoucí Ženského výboru Ústředního výboru Komunistické strany.