V první světové válce sloužili mariňáci jen omezeně při vstupu Spojených států do konfliktu. Na rozdíl od většiny spojeneckých armád měl námořní pěchota hluboký bazén důstojníků a poddůstojníků s bojovými zkušenostmi a zažil menší růst, ale nebyli vyškoleni pro intenzivní a vysoce technický konflikt. V průběhu roku 1918 se účastnili malých akcí (jako Château-Thierry, Soissons a Saint-Mihiel), ale její nejznámější akce války přišla v létě, když se německá jarní ofenziva blížila ke konci. Od 1. do 26. června bojovali mariňáci v slavné bitvě u Belleau Wood.
, pak největší v historii sboru (ale velmi menší vzhledem k celkové velikosti bitvy), vytvářet jejich pověst v moderní historii. Shromáždění pod bojovým křikem "Ústup? Sakra, právě jsme přijeli!" A "No tak, vy parchanti, chcete žít věčně?" (GySgt Dan Daly), mariňáci vyhnali německé síly z oblasti, ale utrpěli mnoho ztrát, většinou vysvětlených nedostatkem zkušeností svých důstojníků a použitím zastaralé taktiky. Zatímco jejich předchozí expediční zkušenosti jim nezískali v západním světě příliš uznání, zuřivost a houževnatost mariňáků jim získala úctu Němců, kteří je hodnotili jako štormové jednotky. Ačkoli mariňáci a americká média hlásí, že Němci jim dali přezdívku "Diabolští psi", v německých záznamech o tom není žádný důkaz. Nicméně, jméno se přidrželo, jako například.