Dne 12. února 1912, po několika kole vyjednávání, Longyu vydal císařský edikt o abdikaci dětského císaře Puyi. To znamenalo konec více než 2000 let císařské Číny a začalo dlouhé období nestability ovládané frakcionářstvím válečníků. Neorganizované politické a ekonomické systémy v kombinaci s rozšířenou kritikou čínské kultury vedly k otázkám a pochybnostem o budoucnosti. Někteří loajální Čchingové se zorganizovali jako "Royalistická strana" a snažili se využít militantního aktivismu a otevřených povstání k obnovení monarchie, ale bez úspěchu. V červenci 1917 došlo k neúspěšnému pokusu o obnovení dynastie Čching vedené Čchang Šunem, který byl rychle zvrácen republikánskými vojsky. Puyiovi bylo povoleno žít v Zakázaném městě po jeho abdikaci až do Pekingského převratu v roce 1924, kdy generál Feng Yuxiang přinutil Puyiho odejít z Zakázaného města. Puyi se pak přestěhoval na japonskou koncesi v Tianjin. V 30. letech 20. století Japonsko napadlo severovýchodní Čínu a v roce 1932 založilo Manchukuo, jehož císařem byl Puyi. Po invazi
Sovětským svazem padlo Manchukuo v roce 1945.