Napište pokračování tohoto odstavce - Imperialismus, kolonialismus a iredentismus hrály důležitou roli ve zahraniční politice fašistické Itálie. Mezi cíle režimu patřilo získání území považovaných za historicky italské ve Francii (např. Nice) a Jugoslávii (např. Dalmácie), rozšíření sféry vlivu Itálie na Balkán (např. Řecko) a získání dalších kolonií v Africe. Pacifikace Libye (1923<unk>32), invaze do Etiopie (1935<unk>36), invaze do Albánie (1939), invaze do Francie (1940), invaze do Řecka
(1940-41) a invaze do Jugoslávie (1941) byly všechny provedeny částečně za účelem rozšíření italského národního prostoru. Podle historika Patricka Bernharda sloužil fašistický italský imperialismus pod Benitem Mussolinim, zejména v Africe, jako model pro mnohem slavnější expanzi nacistického Německa ve východní Evropě.