Na konci 2. století př. n. l. spolu se svými sousedy, spojenci a možnými příbuznými, Cimbry, Teutoni zaútočili na jih do údolí Dunaje, jižní Galii a severní Itálii. Zde začali vniknout do římských zemí (Julius Caesar ve svém vyprávění o galských válkách "De Bello Gallico" uvádí, že Noricum napadli Boii). Nevyhnutelný konflikt, který následoval, se nazývá Cimbřská válka. Kimbři (pod jejich králem Boiorixem) a Teutoni vyhráli úvodní bitvy této války, porazili kmeny spojené s Římany a zničili obrovskou římskou armádu v bitvě u Arausio v roce 105 př. n. l. Ale Řím se přeskupil a reorganizoval pod konzulem Gaiem Mariem. V roce 104 př. n. l. Cimbri opustili údolí Rhône, aby napadli Španělsko, zatímco Teutoni zůstali v Galii, stále silní, ale ne dost silní, aby sami pochodovali na Řím. To dalo Mariovi čas vybudovat novou armádu a v roce 102 př. n. l. se vydal proti Teutonům. V bitvě u Aquae Sextiae
Teutoni byli prakticky vyhlazeni a Teutobod spolu s údajně 20 000 jeho lidí byl zajat. Po tomhle zmizí on a jeho kmen z historie. Nejspíš byl poslán do Říma na triumfální průvod, aby oslavil svou porážku, a pak byl následně rituálně popraven. Následujícího roku Cimbři utrpěli podobný osud v bitvě u Vercellae, kde byli dva jejich vůdci, Caesorix a Claodicus, zajati, zatímco dva další vůdci, Boiorix a Lugius, byli zabiti.