V polovině osmdesátých let 20. století byly otázky životního prostředí ve zprávách a veřejné pozornosti kvůli různým mezinárodním katastrofám, jako je katastrofa v Bhopalu (1984), jaderná exploze v Černobylu (1986) a únik tankeru Exxon Valdez
(1989). Posouzení životního cyklu (LCA) začalo získávat popularitu od svých počátečních fází v 70. a 80. letech 20. století a termín byl poprvé použit v roce 1991. S rostoucím vědomím dopadů lidské činnosti na životní prostředí bylo velmi požadováno komplexnější posouzení budov využívajících zásady LCA. V roce 1990 byla vydána první metoda posuzování udržitelnosti budov BREEAM. V roce 1993 Rick Fedrizzi, David Gottfried a Mike Italiano založili první Green Building Council (GBC) na světě společně s U.S. Green Building Council. Jejich posláním bylo podporovat postupy zaměřené na udržitelnost ve stavebním průmyslu a prosazovat zásady udržitelné výstavby. USGBC byla dále zodpovědná za vytvoření systému hodnocení zelených budov Leadership in Energy and Environmental Design (LEED) v roce 1998. Integrace spotřeby energie, výkonnosti materiálů a dalších environmentálních otázek souvisejících s budovami spolu s cílem standardizovat srovnávání posouzení vedla k komplexnějším metodám posuzování budov.