Napište pokračování tohoto odstavce -
Gallipoli v roce 1354 zahájila rychlou tureckou expanzi na jižním Balkáně, kterou vedli jak sami Osmani, tak polonazávislé turecké válečné ghazské skupiny. Do roku 1369 byli Osmani schopni dobýt Adrianopol (dnešní Edirne), který se stal jejich novým hlavním městem až do roku 1453. Soluně, vládl Manuel II Palaiologos (v. 1391<unk>1425) se po dlouhém obléhání v roce 1383<unk>1387, spolu s většinou východní a střední Makedonie, vzdala silám sultána Murada I. Zpočátku bylo kapitulovaným městem umožněno úplné autonomie výměnou za platbu "kharaj" hlavní daně. Po smrti císaře Jana V. Paleologa v roce 1391 se však Manuel II. unikl z osmanské vazby a odešel do Konstantinopole, kde byl korunován císařem a následoval svého otce. To rozzuřilo sultána Bajazída I., který zpustošil zbývající byzantská území a pak se obrátil proti Chrysopolis, který byl zajat bouří a z velké části zničen. V této době se také Thessaloniki opět podřídily osmanské nadvládě, možná po krátkém odporu, ale bylo s nimi zacházeno mírněji: ačkoli bylo město plně pod kontrolou Osmanské říše, křesťanské obyvatelstvo a církev si zachovaly většinu svých majetků a město si zachovalo své instituce.