Napíšeš pokračování tohoto odstavce - 28. října 1940, Itálie vyhlásila válku Řecku
Italové očekávali rychlé vítězství, ale invaze selhala a Italové byli vytlačeni zpět do Albánie. Jak se válka táhla dál, 6. dubna 1941 bylo Německo donuceno zasáhnout, aby podpořilo svého bojujícího spojence. Malá řecká síla bránící linii Metaxas na řecko-bulharské hranici byla poražena lépe vybavenými a početně nadřazenými Němci. Německá penetrace hluboko do Řecka učinila další odpor na albánské frontě zbytečným a ukončila bitvu o Řecko ve prospěch mocností Osy. Řecko bylo podrobeno trojí okupaci Německem, Itálií a Bulharskem. Na rozdíl od Itálie a Německa Bulharsko nevládlo východní Makedonii a části západní Trácie, které kontrolovalo prostřednictvím řeckých spolupracovníků, ale připojilo oblast k vytvoření provincie Belomorie. Bulharský jazyk se stal povinným ve všech administrativních záležitostech, stejně jako ve vzdělávání a liturgii. Podnikatelé byli nuceni přijímat bulharské partnery nebo dokonce předat své majetky pod bulharskou kontrolu. Snahy o prosazování bulharizace byly také vynuceny v německy kontrolované řecké Makedonii prostřednictvím založení bulharských klubů ve všech hlavních městech. První organizace odporu v severním Řecku byla založena v květnu 1941; "Eleutheria" (Svoboda) sjednotila lidi z celého politického spektra od komunistů po Venizelisty. Skupina byla krátkodobá, protože vnitřní politické neshody a práce zpravodajských služeb Osy potlačily její aktivity, ale kapely patřící komunistické Národní osvobozenecké frontě (EAM) a její Řecké lidové osvobozenecké armádě (ELAS) se v regionu nadále objevovaly.