Přestože první polovina 17. století byla plná válek, všechny velké konflikty nedosáhly Malého Polska a provincie pokračovala v prosperitě, což se odráželo v jejích hradech a palácích, jako je obrovský Krzyztopor. Kromě menších válek, jako například Zebrzydowskiho povstání a povstání Kostka-Napierska, provincie zůstala v bezpečí. Kozáci Khmelnytského povstání se dostali až na západ do Zamość a Lvova, ale do Malého Polska nevstoupili. Provincie nebyla svědkem dalších válek, jako je polská-švédská válka (1626-1929), polská-moskevská válka (1605-18), polská-osmanská válka (1620-21) a Smolenská válka. Nicméně se šlechta Malého Polska aktivně účastnila těchto konfliktů <unk> Marina Mniszechová, dcera sandomierského vojvoda Jerze Mniszeckého, byla manželkou falešného Dmitrija I. a také falešného Dmitrija II. Kromě toho se území Malého Polska, zejména jeho severovýchodní část, stala základnou polských vojsk, které bojovaly proti kozákům, a král Jan II. Kazimierz Vasa často pobýval se svým dvorem v Lublinu a připravoval vojenské tažení na Ukrajině. Situace se změnila s vypuknutím rusko-polské války (1654-1667). V říjnu 1655 vstoupila rusko-kozacká armáda pod vedením Ivana Vyhovského do východního Malého Polska, dosáhla Vístly a drancovala Lublin, Puławy a Kazimierz Dolny. Nájezdníci rychle ustoupili, ale o několik měsíců později bylo Malé Polsko zaplaveno
Švédové.