Dne 13. dubna 1632 císař Ferdinand II. obnovil Wallensteina na pozici náčelníka štábu. Wallenstein zorganizoval kompletní přepravu císařské armády a Götzen byl povolán do aktivní služby. 6. listopadu 1632 vedl Götzen kavalerijní divizi v bitvě u Lützenu. V roce 1633 byl Götzen povýšen do hodnosti generála. Po Wallensteinově vraždě byl umístěn pod velení Matthiase Gallase, který se vyznamenal v bitvě u Nördlingenu (1634)
- Ne, ne. V roce 1635 byl postaven před vojenský soud za špatný výkon v Slezském tažení v kombinaci s jeho předchozím spojením s Wallensteinem. V roce 1636 mu jeho pověst zkušeného a odvážného velitele přinesla hodnost generálfeldmarschall ve službách bavorského kurátorství. Bavorové pak pustošili přes Landgraviate Hesse-Kassel, aniž by byli schopni zastavit patovou situaci hessské války. V lednu 1637 Bavorové posílili imperialistickou blokádu Koblence a pevnosti Ehrenbreitstein. Francouzské posádky chránící pevnosti byly od srpna 1635 izolovány. Dva pokusy o jejich zásobování byly zadrženy, což přinutilo 195 přeživších z počátečních 2000 vojáků, aby se 28. června 1637 vzdali výměnou za bezpečný průchod domů. V březnu 1637 Götzen a Melchior von Hatzfeldt odjeli do severního Německa, ale po porážce imperialistů v bitvě u Rheinfeldenu byl Götzen požádán, aby se vypořádal s hrozbou, kterou představovala invaze Bernardinů do Schwarzwald.