Před svou nezávislostí v říjnu 1953 Laos téměř zcela postrádal profesionální vojenský školní systém <unk> důstojnické, poddůstojnické (NCO) a personální školy, plus technické a oddělené školní školy <unk> pro své ozbrojené síly a spoléhal na zahraniční pomoc při výcviku svého personálu. Počátkem 50. let 20. století byli laosští důstojníci a vybraní vojáci vysíláni do zahraničí, aby navštěvovali specializované kurzy a pokročilé školy, a tato praxe pokračovala po celá 60. a počátkem 70. let. Nicméně, malá domorodá výcviková infrastruktura (původně provozovaná výhradně Francouzi) postupně začala nabývat tvaru během posledních let první indočínské války a jako laoská občanská válka
Pokračoval, byl rozšířen s pomocí amerických programů pomoci, přičemž většinu školení prováděli poradci z USA.