Alecu Constantinescu pokračoval ve spolupráci s některými bývalými členy PSDMR, kteří zůstali oddaní dělnické věci, jako jsou I. C. Frimu, Alexandru Ionescu, Ştefan Gheorghiu a Mihail Gheorghiu Bujor. Na konci roku 1902 odjel do Paříže, Francie, nicméně udržoval kontakty s rumunským dělnickým hnutím, příležitostně posílal články pro socialistické noviny "1 Mai" ("První května"). Po návratu do Rumunska v roce 1904 pracoval spolu s Frimu a Bujorem na reorganizaci rumunského odborářství. V srpnu 1906 byla konference odborů a socialistických kruhů zvolena Constantinescu sekretářem Generální komise odborů, první rumunské obecné organizace práce. Ve stejném období nastoupil do redakční rady "România Muncitoare" a stal se jejím výkonným redaktorem. Noviny byly v té době hlavním socialistickým místem a pomohly organizovat několik stávek. Alecu Constantinescu sám v roce 1906 zahájil turné po rumunských městech, kde pomáhal organizovat místní dělníky v naději, že vytvoří sjednocený národní odborový svaz. V roce 1907, během rumunské rolnické vzpoury
Byl v Paşcani, v Moldavsku, v jednom z center povstání. Kvůli jeho aktivismu mezi místními dělníky na podporu rolníků byl uvězněn za majestátní urážku, nicméně soud ve Fălticeni ho o několik týdnů později zbavil obvinění.