Bărbulescu byl zcela nepřítomný v politickém životě, když se Rumunsko spojilo s Ententou a téměř po zbytek první světové války mlčel. V březnu 1918, když byl Bukurešť pod okupací
a Iași jako prozatímní hlavní město, zdálo se, že historie potvrzuje jeho obavy. 1. března, když většina zaměstnanců pro-Entente opustila město, ho germanofilové zvolili děkanem Fakulty literatury. V dubnu, před kapitulací Rumunů, a se zemí v čele s Alexandru Marghilomanem, Bărbulescu a Constantin Meissner editovali konzervativní noviny "Iașiul". Jejich asistentem a uměleckým ředitelem byl kreslíř Nicolae Tonitza, který si stěžoval, že Bărbulescu byl disciplinární, s nímž bylo nemožné pracovat.