Řecká letní ofenziva v roce 1920 byla ofenzivou řecké armády, asistované britskými silami, za účelem zajetí jižní oblasti Mramorského moře a Egejského moře od Kuva-yi Milliye (národních sil) prozatímní turecké národní vlády v Ankarě. Kromě toho byly řecké a britské síly podporovány Kuva-yi Inzibatiye (Sily řádu) osmanské vlády v Konstantinopoli, která se snažila rozdrtit turecké nacionalistické síly. Útok byl součástí řecko-turecké války a byl jedním z několika střetů, kde britská vojska pomáhala postupující řecké armádě. Britská vojska se aktivně podílela na invazi pobřežních měst na Marmarském moři. Se souhlasem spojenců začali Řekové svou ofenzívu 22. června 1920 a překročili "Milne Line". "Milne Line" byla demarkační čára mezi Řeckem a Tureckem, která byla položena v Paříži. Odpor Turků byl omezený, protože měli v západní Anatolii málo a špatně vybavených vojáků. Byli také zaneprázdněni na východní a jižní
fronty. Po určitém odporu se na příkaz Mustafy Kemal Paší stáhli do Eskişehiru.