V 8. století muslimský alchymista Jabir ibn Hayyan (latinizovaný jako Geber) analyzoval každý klasický prvek z hlediska čtyř základních vlastností. Oheň byl jak horký a suchý, země a chlad, voda studená a vlhká, a vzduch horký a vlhký. On teoretizoval, že každý kov byl kombinací těchto čtyř principů, dva z nich vnitřní a dva vnější. Z tohoto předpokladu bylo odůvodněno, že přeměna jednoho kovu do jiného by mohla být ovlivněna reorganizací jeho základních vlastností. To by bylo kvalifikováno jako arabský alchymista, který přišel být nazýván v arabštině xon a alchymiks. Podle legendárního filozofa Alberta Persa (alchymista z 11. století), který se často odvolával na vědecké záznamy o tom, zda existuje nějaká změna chemických látek ze červené kamenné látky do červeného prášku, což bylo považováno za zásadní změnu. Podle legendárního filozofa A.
transmutace