Během napoleonských válek Varšavské vévodství vybudovalo uhlanské formace. Mezi polskými kopíři sloužícími ve francouzské armádě patřila Vístulská legie a 1. polské lehké kavalerijní pluk císařské gardy. Lanciéři císařské gardy byli ozbrojení oštěpy, meče a pistole. Lanciéři polského expedičního sboru, kteří bojovali po boku Francouzů ve Španělsku a Německu, rozšířili popularitu polského modelu lehké kavalerie. Po bitvě u Somosierry
Napoleon řekl, že jeden polský kavalírník stojí za 10 francouzských vojáků. Chevaux-légers, francouzské jednotky lehké kavalerie od 16. století do roku 1815, byly přestavěny podle Uhlans. Po Tilsitské smlouvě v roce 1807 byly v pruské armádě opět zařazeny regimenty kopí označené jako Uhlans. Zpočátku byli jen tři. Po válce Šesté koalice byly ulánské pluky vytvořeny z Lützow Free Corps, Schill Free Corps, Brémských dobrovolníků a Hellwigova Streifkorps.