Shrňte článek:  Austrálie: udělali to znovu. To je pět světových pohárů, jejich aura se šíří na pěti různých kontinentech <unk> Asie (1987), Evropa (1999), Afrika (2003), Severní Amerika (2007) a Austrálie (2015). Pokud se turnaj někdy uskuteční na Antarktidě, zbytek světa by se mohl ušetřit letenky. Jejich příběh je pozoruhodný - o rychlé, nemilosrdné obnově a o víře, která je vlastní australskému kriketu, že jejich přirozená pozice je tam nahoře, ne tady dole. Dívat se na ně proti Novému Zélandu bylo dívat se, jak očekávání ničí naději. Australská sebedůvěra nemůže být jednoduše přenesena do jiných kriketových kultur. Ale jejich odmítnutí tolerovat selhávající systémy ano. Michael Clarke byl impozantním vůdcem stejně impozantního vítězství Austrálie na mistrovství světa. Žádný tým nemohl zabránit Australanům získat další mistrovství světa, tentokrát na domácí půdě. Před necelými dvěma lety se všichni dobře smáli v Homeworkgate a Davidu Warnerovi. Austrálie prohrála 4-0 v Indii, Warner se přihlásil k Joe Rootovi, a Mickey Arthur byl poslán na pastvu dva týdny před Ashes. Zatímco Anglie v létě s láskou vyhrála 3:0 a přesvědčila se, že všechno je v pořádku, nový australský trenér Darren Lehmann děkoval Bohu za plán, který by jeho týmu dal šanci na okamžitou pomstu. Zbytek je historie. Australské nadirové hodnoty jsou stejně nízké jako u ostatních, jen trvají kratší dobu. Je nemyslitelné, že by tolerovali, jak to dělá Anglie, období selhání, které přesahuje definici slovníku "přechod". Za to, stejně jako za cokoliv jiného, si jejich poslední vítězství na mistrovství světa zaslouží obdiv. Australané obecně vědí, kdy a jak dosáhnout vrcholu. Ale jejich chování v nedělním finále znamená, že tento obdiv se táhne jen tak daleko. Není to poprvé, co jsme si připomněli podivný rozpor v srdci australského kriketu: zatímco oni byli vždy zajímavě dobří poražení (dokonce lepší než většina), jsou také hluboce...
Austrálie zvedla mistrovství světa v kriketu po porážce Nového Zélandu ve finále. Tým Michaela Clarka dokázal skvělý kolektivní comeback. Anglie se může hodně naučit od Steva Smithe. Ale vítězství Austrálie se nesmí oslavovat. Brad Haddin a David Warner jsou hlavní viníci v sledování soupeřů.