Vztahy mezi řeckými a tureckými státy byly poznamenány střídavými obdobími vzájemného nepřátelství a smíření od doby, kdy Řecko získalo nezávislost na Osmanské říši v roce 1830. Od té doby se obě země střetly ve čtyřech velkých válkách - řecko-turecké válce (1897), první balkánské válce (1912-1913), první světové válce (1914-1918), včetně řecké genocidy (1913-1922).
, a nakonec řecko-turecká válka (1919-1922), po níž následovala výměna řecko-tureckých obyvatel a období přátelských vztahů ve 30. a 40. letech 20. století. Obě země vstoupily do NATO v roce 1952. Vztahy se opět zhoršily po padesátých letech kvůli pogromu v Istanbulu v roce 1955, kyperské otázce a vyhoštění Istanbullských Řeků v šedesátých letech, kyperskému převratu v roce 1974, okamžitě následovanému tureckou invazí na Kypr v roce 1974, vojenské krizi v roce 1996 a následným vojenským konfrontacím kvůli sporům v Egejském moři. Období relativní normalizace začalo po roce 1999 s tzv. "zemětřesení diplomacie", která především vedla ke změně dříve pevně negativní postoj řecké vlády k otázce přistoupení Turecka k Evropské unii. Od roku 2021 se vojenské napětí opět zvýšilo kvůli konfliktům v námořních zónách v Egejském moři a východním Středozemním moři.