Napíšte pokračování tohoto odstavce - řecká imigrace v té době byla více než 90% mužů, v kontrastu s většinou jiných evropských imigrantů do USA, jako například italská a irská imigrace, která měla v průměru 50% až 60% mužů. Mnoho řeckých přistěhovalců očekávalo, že budou pracovat a že se vrátí do své vlasti poté, co si vydělají kapitál a věno pro své rodiny. Nicméně, ztráta jejich domoviny kvůli řecké genocidě
a výměna obyvatel v roce 1923 mezi Řeckem a Tureckem, která vysídlila 1 500 000 Řeků z Anatolie, východní Trácie a Pontusu, způsobila, že původní ekonomickí přistěhovalci trvale pobývali v Americe. Řekové byli de jure zbaveni občanství své vlasti a ztratili právo na návrat, a jejich rodiny byly učiněny uprchlíky. Kromě toho byly v roce 1924 první široce zavedené imigrační limity v USA proti ne-západněevropským přistěhovalcům, což přispělo k tomu, aby přistěhovalci požádali o občanství, přivedli své rodiny a trvale se usadili v USA. Méně než 30 000 řeckých přistěhovalců dorazilo do USA mezi lety 1925 a 1945, z nichž většina byla "fotografickými nevěstami" pro svobodné řecké muže a rodinné příslušníky, kteří se přišli připojit k příbuzným.