V červnu 1944 západní spojenci přistáli v Normandii v severní Francii, západně od belgické hranice. Po zuřivých bojích v okolí vyloděných míst, Spojenci prolomili německé linie a začali postupovat k Paříži a pak k belgické hranici.
- Ne, ne. V srpnu se hlavní část německé armády v severní Francii (s výjimkou posádek opevněných měst, jako je Dunkerque) otevřeně stěhovala na východ. Když se Spojenci blížili k hranici, kódované zprávy, které byly vysílány, povzbuzovaly odpor k povstání. Německý civilní správce Joseph Grohé nařídil 28. srpna všeobecné stažení z země a 1. září první spojenecké jednotky (mimo nich i svobodná belgická SAS) překročily belgickou hranici. Do 4. září byl Brusel v rukou spojenců. Belgická vláda v exilu se vrátila do země 8. září a začala obnovovat belgický stát a armádu. Leopoldův bratr Karel III. byl jmenován princem-regentem, zatímco bylo rozhodnuto, zda se král může vrátit ke svým funkcím. Jak se německá armáda přeskupila a zásobovací linie spojenců se natáhla, frontová linie se stabilizovala podél východní hranice Belgie. Oblasti na jihovýchodě země zůstaly v německých rukou a byly krátce znovu dobyty během německé ardenské ofenzívy v zimě roku 1944. To jen zpozdilo úplné osvobození země a 4. února 1945 byla s dobytím vesnice Krewinkel celá země v rukou spojenců.