V té době byly katolické a protestantské mise mezi šlechtou dobře tolerovány, zejména v oblasti Soulu a jeho okolí. Animus a pronásledování konzervativnějšími elementy, klanem Pungyang Jo, si vzal životy kněží a následovníků, známých jako korejští mučedníci, odrazovali členství vyšší třídy. Zemědělci byli i nadále přitahováni k křesťanskému egalitarismu, i když hlavně v městských a předměstských oblastech. Pravděpodobně větší vliv měly náboženské učení Choe Je-u, (최제우, <unk>濟愚, 1824<unk>64) nazývané "Donghak", což doslova znamená "východní učení", a náboženství se stalo obzvláště populární ve venkovských oblastech. Témata vyloučení (od zahraničních vlivů), nacionalismu, spásy a sociálního vědomí byla umístěna do hudby, což nepsaným zemědělcům umožnilo lépe porozumět a přijmout je. Stejně jako mnoho dalších Korejců byl Choe znepokojen vniknutím křesťanství a anglo-francouzskou okupací Pekingu během druhé opiové války.
- Ne, ne. Domníval se, že nejlepší způsob, jak čelit vlivu zahraničí v Koreji, je zavedení demokratických a lidských právních reforem uvnitř. Mezi rolnickými partyzány se rozšířil nacionalismus a sociální reformy a Donghak se rozšířil po celé Koreji. Pokrokoví revolucionáři zorganizovali rolníky do soudržné struktury. Choe byl zatčen v roce 1863 po povstání Jinju, vedené Yu Kye-chunem, a obviněn z "oklamání lidu a šíření neshod ve společnosti". Choe byl popraven v roce 1864, a mnoho jeho následovníků se schovalo v horách.