Shrňte článek:  Charleston, Jižní Karolína (CNN) Asi před třiceti lety, synagogy ve Washingtonu DC, kde jsem se účastnil Yom Kippur služeb obdržel bombovou hrozbu. Když jsme evakuovali budovu, měl jsem obavy, že to lidé neberou vážně. Byl jsem na návštěvě z Evropy, kde terorismus byl životní skutečností, a bál jsem se. V průběhu sedmdesátých a osmdesátých let v Evropě, a dokonce i mimo ni, extrémisté krajní levice a krajní pravice, IRA, radikální Palestinci a řada dalších skupin provedla tisíce teroristických útoků, velkých i malých, které zanechaly tisíce mrtvých nebo zraněných. Židovské, izraelské - a americké - místa byla terčem některých z nejznámějších útoků: od masakru izraelských sportovců na olympiádě v Mnichově v roce 1972, přes únosy letadel a výletních lodí, útoky na letiště, synagogy a jednoduše místa, kde se Židé shromažďovali, jako například košer deli Jo Goldenberg v Paříži, kde šest zemřelo a 22 bylo zraněno v krvavém útoku v srpnu 1982. V Římě, kde jsem žil v sedmdesátých a osmdesátých letech, jsme se vyhýbali některým ulicím, kde El Al a americké letecké společnosti měly své kanceláře. První velká zpráva, kterou jsem jako mladý reportér pomáhal zpracovat, byla krvavý útok na letiště Fiumicino v prosinci 1973. O dvanáct let později byla v jiném palestinském útoku zabita dcera přátel. Hlavní synagoga v Římě je pod přísnou ostrahou od té doby, co palestinští útočníci házeli po bohoslužbách v říjnu 1982 ruční granáty a stříleli kulomety na věřící, zabili jedno dítě a zranili desítky dalších. Nechci zlehčovat závažnost a hrůzu nedávných teroristických útoků proti židovským cílům v Evropě, jako například v Kodani a Paříži. Chci jen přidat trochu perspektivy. Za ta desetiletí se mnoho věcí změnilo. Po skončení studené války vytvořilo mocenské vakuum a nepokoje na Blízkém východě radikální islamismus a globalizované džihádistické teroristické sítě, jejichž poselství, šířené přes internet a sociální média, zapůsobí na nespokojenou mládež. Jistě, židé jsou terčem útoku. Ale je to...
Ruth Ellen Gruberová říká, že oběti dnešních islamistických teroristických útoků jsou křesťané a muslimové stejně jako Židé. Říká, že terorismus v sedmdesátých a osmdesátých letech nebyl pro Židy existenční hrozbou, ani nevyvolal masový exodus, a ani by neměl být nyní.