Když se fronta posunula na západ a k nové republice se připojilo více běloruských zemí, byly vydány první správní dekrety. Jednotka byla rozdělena do sedmi oblastí: Bobrujsk, Borisov, Igumen, Minsk, Mozyr a Slutsk. (Vitebsk, Gomel a Mogilev zůstaly součástí RSFSR.) Tentokrát byli vůdci Aleksandr Chervyakov (hlava minského milrevcomu) a Wilhelm Knorin (jako předsedové Ústředního výboru Běloruské komunistické strany). SSRB se snažila připojit k dalším územím, když Rudá armáda vstoupila do Polska, ale rozhodující polské vítězství v srpnovém boji o Varšavu ukončilo tyto ambice. Rudá armáda se opět ocitla v defenzívě v Bělorusku. Poláci byli schopni úspěšně prolomit ruské linie v bitvě u řeky Niemen
V září 1920. V důsledku toho byli Sověti nuceni opustit nejen své cíle Světové revoluce, ale také západní Bělorusko. Nicméně počáteční podzimní déšť zastavil polský postup, který se do října vyčerpal. Dne 12. října bylo dohodnuto příměří, které vstoupilo v platnost 18. října.