V roce 1700 Carl Piper opustil Švédsko v doprovodu Karla XII., aby se zúčastnil Velké severní války, a zanechal Christinu na starosti rodinných záležitostí. Dvakrát ho navštívila ve švédském vojenském velitelství: poprvé v Rawicz v roce 1705 a podruhé v Altranstädt v roce 1707. Při své první návštěvě ji přijala polská královna Kateřina Opalińska a představila ji na polském dvoře na hradě Rydzyna. Carl Piper uvažoval o návštěvě Švédska kvůli svému zdraví, protože byl v té době nemocný, ale ona ho přesvědčila, aby zůstal. Během své druhé návštěvy v roce 1707 se Carl Piper obrátil na Johna Churchilla, 1. vévodu z Marlborough, který mu údajně nabídl penzi výměnou za to, že radí Karlu XII. zaútočit na Rusko. Po bitvě u Poltavy, která byla pro Švédsko katastrofální, byl Carl Piper obviněn z toho, že nakonec způsobil porážku tím, že přesvědčil Karla XII. o švédské invazi do Ruska, kterou podplatil Marlborough. Carl Piper popřel, že by přijal úplatek, ale přiznal, že přijal dar dvou cenných náušnic od vévody jeho ženě Christině Piperové, která také přiznala, že je přijala, ale popřela, že to udělala jako úplatek. Na jedné cestě domů ji doprovázel princ z Württembergu a velké doprovod a navštívila Berlín, kde byla velkolepě přivítána králem Pruska a královským pruským dvorem. Během její návštěvy, socha oslavující pruské vítězství nad Švédy v bitvě u Fehrbellinu
byla odstraněna poté, co vyjádřila odpor k ní, a ona dostala brilantní náramek jako dárek od krále.