O dva měsíce později, s ohledem na kritiku, která mu byla zaměřena za to, že nepodporoval náležitě přistání na Leyte, udržel Halsey svou flotilu agresivně zaměřenou na podporu invaze generála MacArthura na Mindoro
, jak slíbil, dokonce i tváří v tvář jeho flotily bojující o přežití proti ničivému tajfunu. Halseyho rozkazy udržet formaci a pokusit se během této bouře doplnit palivo vedly ke ztrátě více vojáků, lodí a asi tolik letadel, kolik bylo ztraceno v boji během bitvy u Midway. Opět byl zpochybněn Halseyho úsudek a proběhlo formální vyšetřování. Stejně jako v případě Spruance, ale vrchní velitelé a námořní historici dospěli k závěru, že Halseyho "vnitřně odvážné vedení a strategické a taktické útočné instinkty" byly, v rovnováze, jeho zásluhou a celkovým prospěchem Ameriky. Amerika potřebovala válečné hrdiny a Halsey, stejně jako generál McArthur, byl jedním, kdo tuto potřebu uspokojil.