Útoky na vysoce postavené politické a vojenské cíle zůstaly pro IRA prioritou. Bombový útok v Chelsea Barracks v Londýně v říjnu 1981 zabil dva civilisty a zranil dvacet tři vojáky; o týden později IRA znovu udeřila v Londýně pokusem o atentát na generálporučíka Steuarta Pringla, generálního velitele královské námořní pěchoty. Útoky na vojenské cíle v Anglii pokračovaly bombovými útoky v Hyde Parku a Regent's Parku v červenci 1982, při nichž bylo zabito jedenáct vojáků a zraněno více než padesát lidí včetně civilistů. V říjnu 1984 provedli bombový útok na hotel v Brightonu
, pokus o atentát na britskou premiérku Margaret Thatcherovou, kterou obvinili ze smrti deseti hladovkařů. Při bombovém útoku zemřelo pět členů Konzervativní strany, kteří se účastnili konference strany, včetně poslance Anthonyho Berryho, přičemž Thatcherová úzce unikla smrti. Plánované eskalaci bombové kampaně v Anglii v roce 1985 bylo zabráněno, když bylo v Glasgow zatčeno šest dobrovolníků IRA, včetně Martiny Andersonové a atentátníka z Brightonu Patricka Mageeho. Plány na větší eskalaci kampaně na konci 80. let byly zrušeny poté, co byla u pobřeží Francie zadržena loď s 150 tunami zbraní darovaných Libyí. Plány, vytvořené na základě útoku Tet během vietnamské války, se opíraly o element překvapení, který byl ztracen, když kapitán lodi informoval francouzské úřady o čtyřech dřívějších zásilkách zbraní, což britské armádě umožnilo nasadit vhodná protiopatření. V roce 1987 IRA začala útočit na britské vojenské cíle v kontinentální Evropě, počínaje bombovým útokem v Rheindahlen, kterému následovalo přibližně dvacet dalších střelných a bombových útoků zaměřených na personál a základny britských ozbrojených sil v letech 1988 a 1990.