Napište pokračování tohoto odstavce - Inauri pokračoval ve službě jako velitel kavalerijní divize až do roku 1946. V roce 1948 absolvoval Voroshilovskou akademii generálního štábu a v rámci sovětských okupačních sil v Německu převzal velení nad 18. mechanizovanou divizí. V roce 1951 velil 9. střelecké divizi a v únoru 1953 převzal velení nad 3. horským střeleckým sborem Karpatského vojenského okrsku. V roce 1954 byl Inauri jmenován šéfem gruzínské KGB, což bylo místo, které si udržel až do roku 1986. Později v roce 1957 byl povýšen na generálporučíka. Jeho funkční období se shodovalo s řadou otřesů, včetně povstání v roce 1956.
, a vzestup protisovětských disidentských skupin v Gruzii, na které byl Inauri schopen energicky reagovat, a to především díky přísné disciplíně, kterou zavedl v KGB a rozsáhlé síti špionáže, přes kterou se Inauriho agenti infiltrovali do disidentských skupin a dokonce i do gruzínské pravoslavné církve. Hrál klíčovou roli v palácovém převratu proti Nikitovi Chruščovovi v říjnu 1964, kdy doprovodil sovětského vůdce z jeho dačy v Pitsundě na zvláštní schůzku předsednictva Ústředního výboru v Moskvě, kde měl být Chruščov svržen. V roce 1967 byl povýšen do hodnosti plukovníka generála a v roce 1985 mu byl udělen titul Hrdina Sovětského svazu, krátce před jeho odchodem do důchodu později v roce 1986. V letech 1984 až 1989 byl členem Nejvyššího sovětu Sovětského svazu.