Zadržen v Budapešti, když Rakousko-Uhersko vyhlásilo válku jeho zemi, polnímu maršálovi Putnikovi byl umožněn bezpečný průchod zpět do Srbska v rytířském a možná sebepohrdacím gestu rakousko-uherského císaře Františka Josefa. Po obtížné cestě se Putnik vrátil do Srbska a nabídl svou rezignaci srbskému králi Petrovi I. z důvodu věku a špatného zdraví. Byl odmítnut, král trval na tom, aby polní maršál Putnik převzal velení nad armádou, i když jen v strategickém smyslu, zatímco mladší generálové, jako Stepa Stepanović, Živojin Mišić a Petar Bojović, by převzali operační povinnosti. Putnik musel trávit většinu svého času v dobře vytápěné místnosti. Jeho zhoršené zdraví mu však nezabránilo, aby úspěšně organizoval kampaň. Srbsko v srpnu a září 1914 porazilo ofenzívy rakousko-uherské armády (bitvy u Ceru a Kolubary
), která ho do prosince 1914 vyhnala ze Srbska.