V době vraždy vévody ze Suffolku byl Beaumont spolupracovníkem nyní neústupného Richarda, vévody z Yorku, který byl jedním z vévodových feofí v květnu 1436 a březnu 1441 a možná dokonce působil jako vévodův rádce. Také se připojil k Yorku v královské radě během prvního protektorátu Yorku (březen 1453 <unk> ledna 1454). Ale jak se York vzdálil od dvora, tak se zdá, že se Beaumont k němu přiblížil; ačkoli se zdá, že nebyl přítomen v první bitvě u St Albans v roce 1455, už stál s králem proti Yorku při posledním střetu s králem v Dartfordu v roce 1452 a pak soudil některé ze svých mužů. Nakonec se připojil k anti-Neville frakci na dvoře; ačkoli jeho žena byla Neville, její rodina se nyní spojila s vévodou z Yorku
- Ne, ne. Patřil k skupině lordů, kteří v březnu 1454 oznámili parlamentu, že král je nemocný a že ho 'nemůžou probudit'. Byl také arbitrem mezi Yorkem a královskou stranou, vedenou vévodou z Somersetu po králi's zotavení v roce 1454; ačkoli Griffiths říká, že není 'přísně nestranný' jeden. Griffiths skutečně naznačuje, že jeho jmenování do rady dne 15. dubna 1454, po královském uzdravení a Yorkově propuštění, bylo součástí společného pokusu o "přebalancování" rady po protektorátu. Bylo dokonce hlášeno (ačkoli nesprávně), že v roce 1454 rekrutoval armádu, aby pochodovala proti Londýnu. Byl jedním z mála časných lordů, kteří zůstali v radě Jindřicha VI. v posledních letech desetiletí, kdy byl hlavním správcem královny. Byl také součástí královské komise zřízené parlamentem v červenci 1455, aby zkoumala výdaje královské domácnosti; důvěra, kterou mu královna vložila, byla prokázána 28. ledna 1457, když byl jmenován do rady mladého prince z Walesu, který měl odpovědnost za správu jeho majetku, výdaje, personál a správu.