Vyplňte následující větu: Arfa obvinil svého nástupce generála Aliho Razmaru z jeho nuceného odchodu do důchodu a následně spolupracoval se svými politickými soupeři, zejména poté, co byl Razmara jmenován premiérem v roce 1950. Arfa byl však skutečně znepokojen, když byl Razmara zavražděn v roce 1951, protože věřil, že rostoucí úroveň politického násilí ohrožuje zemi. Během měsíce po Razmaraově atentátu sloužil jako ministr silnic a komunikací v krátké vládě premiéra Hosseina Ala, než parlament hlasoval pro Mohammada Mossadegha jako premiéra. Arfa nedůvěřoval Mossadeghovi a vytvořil politickou skupinu, Národní hnutí, aby narušil shromáždění stoupenců Mossadegha, které považoval za extremisty, kteří se staví proti pokračování monarchie a silné armádě. Noviny Národního hnutí publikovaly mnoho článků napsaných Arfou, podporujících šáha a respekt k islámu. Arfa udržoval kontakt s různými politickými aktivisty, včetně Mozaffara Baqaiho z strany dělníků, ohnivého kazatele ajatolláha Sayyda Abu al-Qasem Kashaniho a Shabana Jafariho, organizátora pouličních davů. Arfa se stal zakládajícím členem tajného výboru vojenských důstojníků, Výboru pro záchranu vlasti, vytvořeného v roce 1952 s cílem svrhnout Mossadegh. Následující
Po vojenském převratu v roce 1953, který navrátil šáhu k moci, působil jako íránský velvyslanec v Turecku (1958 - 1961) a Pákistánu (1961 - 1962). Následně odešel do důchodu z aktivní vládní služby. Opustil Írán v době íránské revoluce v roce 1979 a zemřel v Monte Carlu v Monaku v roce 1983.