Odkažte se na níže uvedenou pasáž a odpovězte na následující otázku ve stejném jazyce jako pasáž:  Anningovy objevy se staly klíčovými důkazy o vyhynutí. Georges Cuvier argumentoval pro realitu vyhynutí koncem devadesátých let 19. století na základě své analýzy fosilií savců, jako jsou mamuty. Nicméně až do počátku 20. let 19. století mnozí vědecky gramotní lidé stále věřili, že stejně jako se nové druhy neobjevily, tak se ani existující nezhynuly - částečně proto, že se domnívali, že vyhynutí by znamenalo, že Boží stvoření bylo nedokonalé; jakékoli zjištěné podivnosti byly vysvětleny jako patřící zvířatům, která stále žijí někde v neprozkoumané oblasti Země. Zvláštní povaha fosilií, které Anning našla, <unk> některé, jako je plesiosaur, tak odlišné od jakéhokoli známého živého tvora <unk>, zasáhla velkou ránu této myšlence. Ichthyosaury, plesiosaury a pterosaury, které našla, spolu s prvními fosiliemi dinosaurů, které objevili Gideon Mantell a William Buckland během téhož období, ukázaly, že během předchozích epoch byla Země obydlena tvory velmi odlišnými od těch, kteří žijí dnes, a poskytla důležitou podporu dalšímu kontroverznímu návrhu Cuvier: že existovala "věk plazů", kdy dominantní formou živočišného života byli spíše plazové než savci. Tato věta se stala populární po vydání v roce 1831 článku Mantella s názvem "The Age of Reptiles", který shrnul důkazy o tom, že existovala delší geologická éra, kdy obří plazi se hemžili po zemi, ve vzduchu a v moři. Tyto objevy také sehrály klíčovou roli ve vývoji nové disciplíny geohistorické analýzy v rámci geologie v roce 1820, která se snažila porozumět historii Země pomocí důkazů z fosilií k rekonstrukci vyhynulých organismů a prostředí, ve kterém žili. Tato disciplína byla nakonec nazvána paleontologií. Ilustrace scén z "hlubokého času" (nyní známé jako paleoart), jako je průlomová malba Henryho De la Becheho Duria Antiquior, pomohla přesvědčit lidi, že je možné pochopit život v...  Otázka: Čí objevy byly známé jako důkazy o vyhynutí?
Anningův