V roce 1625 byla španělská armáda 230 000 pravidelných vojáků (80.000 v polních armádách, 150.000 v posádkách), bez námořního personálu a milice. Pravidelná španělská armáda vzrostla z asi 20 000 v 70. letech 20. století na asi 300 000 v 30. letech 16. století během třicetileté války, která rozdělila Evropu, což vyžadovalo nábor vojáků z celé Evropy. S takovým počtem účastníků mělo Španělsko potíže s financováním válečných úsilí na tolika frontách. Neplacení vojáků vedlo k mnoha vzpourám a událostem, jako je například vyhlídka Antverp.
(1576), kdy nezaplacené jednotky tercio vyrabovaly holandské město. Španělské pozemky v Itálii a v Nizozemsku přispěly velkým množstvím mužů a pokladů do armády říše: každé provincii bylo přiděleno množství vojáků, které musely zaplatit (včetně etnických španělských posádek) a rekrutů, které musely poskytnout. Vojáci byli většinou vysíláni mimo oblasti, kde byli rekrutováni. Od roku 1635 do roku 1659 poskytlo vévodství Milána španělské armádě 100 000 vojáků, zatímco království Neapole poskytlo 53 500 (plus námořní expedice) jen od roku 1631 do roku 1636.