Shrňte článek:  Nedávný projev izraelského premiéra Benjamina Netanjahua v americkém Kongresu získal nepřiměřenou pozornost médií po celém světě: vůdce nejdůležitějšího amerického klientského státu na Středním východě vzdoruje výhradám Bílého domu a zneužívá Kongres jako platformu pro svou izraelskou volební kampaň. Nehledě na již napjaté bilaterální vztahy Izraele se Spojenými státy, Netanjahu ochotně riskoval následky ponížení Obamovy administrativy výměnou za méně než hodinu politického projevu - což je typické pro muže, o kterém je doma známo, že není moc velký státník. Netanjahu je charismatický řečník a vášnivý obhájce Izraele, nicméně jeho osobní a politické zájmy měly vždy přednost před službou izraelským národním zájmům. Politické přežití bylo maximem jeho domácí i zahraniční politiky. Netanjahu se připojuje k dlouhému seznamu izraelských politiků, kteří jsou přemoženi pluralitou a polarizací domácího veřejného mínění. Zatím je jen dalším izraelským vůdcem, který hledá "lehké" krátkodobé odpovědi na zásadně strategické problémy, čímž dále prodlužuje již tak protáhlý konflikt. Jako loutka ideologických, konzervativních hráčů, kteří z celého srdce odmítají řešení dvou států, je Netanjahu rukojmími ministrů zahraničí Avigdora Liebermana a ministra hospodářství Naftaliho Bennetta, kteří prosazují diskriminační politiku sektářské segregace zaměřenou na potlačování palestinského veřejného nesouhlasu pouhým nátlakem. Netanjahuova zahraniční politika vůči mírovému procesu byla následkem katastrofy. Vzal to na sebe od Ehuda Olmerta a Tzipi Livniové -- dvou politiků, kteří alespoň věřili v řešení dvou států a byli připraveni se obětovat, aby udržel mírový proces naživu. Izraelští vůdcové se obvykle dělí do dvou kategorií: ti, kteří věří v mír a ti, kteří mají sílu udělat mír. Olmert byl první, a Netanjahu se dlouho zdál, že by se mohl stát druhým. Ve skutečnosti...
Politické přežití bylo zásadou Netanyahuovy vnitřní a zahraniční politiky, říká Andreas Krieg. Zahraniční politika Netanjahua vůči mírovému procesu byla katastrofa. Nové funkční období Netanjahua nebude v národním zájmu Izraele, bude sloužit palestinským zájmům, dodává Krieg.