Dokončete následující větu: V té době formuloval venkovský a nacionalistický pohled na život, odmítl to, co považoval za "hybridní městský svět" pro "svět našich národních realit". Podle analýzy Călinescuho to znamená, že stejně jako jeho předchůdce, konzervativní Eminescu, se Sadoveanu domníval, že města jsou oběťmi "naladěné kategorie" cizinců, zejména těch, kteří spravují pronajaté nemovitosti. V souladu s
1907 rolnická vzpoura, Sadoveanu poslal zprávu svému ministru školství Spiru Haretovi, který ho informoval o stavu venkovského vzdělávání a mimo to o problémech, kterým čelí vesničané v Moldavsku. Píše se v něm: "Půjčovníci a majitelé pozemků, bez ohledu na jejich národnost, si z práce Rumunů dělají legraci. Každý "surtucar" ve vesnici, starostové, notáři, papírníci, bezostyšně [a] nemilosrdně dojí tuto mléčnou krávu. Připojí se k nim kněz, který [...] nesouhlasí s učitelem". S "Neamul Șoimăreștilor" se břemeno feudální společnosti a mercantilismu, především omezení ekonomických práv, stávalo pozadím v jeho fikci, která později zobrazovala Stefana Velikého jako původního bojovníka za sociální spravedlnost ("Frații Jderi"). Během většiny své aktivity v první světové válce sledoval Sadoveanu také rusofóbii poporanistů a nechuť vůči straně Entente, popisoval národní politiku ruské říše v Besarábii jako mnohem barbarnější než vláda Rakouska-Uherska nad Transylvánie. V roce 1916 náhle přešel do tábora Entente: jeho nadšení jako propagandistického důstojníka se dotklo kontroverze poté, co Rumunsko zažilo masivní porážky; sám Sadoveanu opustil záležitost Entente do roku 1918, kdy byl vyřazen z služby, a pokračoval v flirtování s germanofilní lobby Constantin Stere.