Vojenská služba a zhoršující se bezpečnostní situace v Makedonii ovlivnily jednotlivce, jako je Niyazi, který měl pocit, že o situaci místních muslimů je málo známo a že stejně jako ostatní národy v regionu zažili útoky kvůli partyzánské aktivitě. Byl ovlivněn reformami, které impérium provedlo v regionu pod tlakem velmocí po vzpouře Ilindenů.
z roku 1903. Niyazi se domníval, že evropské mocnosti tlačí osmanské křesťany do povstání proti státu, aby porazili říši a chtěli zabránit rozvoji propagandy Rusů a Rakušanů v Makedonii. Cítil, že na Osmanské říši na Západě pohlížejí negativně a že Velké mocnosti se nestarají o většinovou muslimskou populaci Makedonie, protože chtějí rozdělit říši. Niyazi a jeho kolegové upřednostňovali zachování říše se všemi jejími multietnickými a multireligiózními obyvateli a odsoudili útoky reakčních muslimů proti křesťanům, přesto měli omezené znalosti o osmanské politice.