Po vypuknutí války se Habererová, která studovala umění a filozofii v Bordeaux, připojila k hnutí odporu, kde potkala svého budoucího manžela, Luciena Hamelina. Stal se aktivnější poté, co byl svědkem Vel' d'Hiv Roundup
v roce 1942 a začala v jejím domě ukrývat Židy. Společně s Lucienem byla v srpnu 1943 zatčena, ale zpočátku unikla deportaci, protože byla těhotná. Lucien byl poslán do koncentračního tábora Buchenwald, zatímco ona byla držena ve věznicích La Roquette. Tam začala psát a kreslit, její téma byl každodenní život vězňů. Také si vedla deník, ve kterém zaznamenávala jejich zážitky. V dubnu 1944 porodila v pařížské nemocnici syna. S pomocí Michèle Noyerové utekla s dítětem a našla útočiště v domě zdravotní sestry poblíž Clairacu ve svém domovském regionu.