Po roce 1936, také z finančních důvodů, se pokusil znovu se prosadit s tónovou hudbou, aby znovu získal oporu. V roce 1937 na Světových hudebních dnech Mezinárodní společnosti pro novou hudbu (IGNM) odvolal představení svých "Dva kusů pro klarinet a klavír" (1931). Nicméně měl své "Tři díly pro smyčcový orchestr" (cca. 1936/37) hrála na akci "Stálé rady pro mezinárodní spolupráci skladatelů", kontraregulační organizace IGNM ovládané národními socialisty, ve Winterthuru. V roce 1940 měl v Essenu premiéru jeho "balletní děj" "Andreasnacht" pod vedením Winfrieda Zilliga - ačkoli hudba podle Zilliga "vypadala velmi ostře jako jazz", představení bylo úspěšné. V roce 1941 byl odveden do Wehrmachtu, aby strážil britské válečné zajatce a byl převezen do Poznání. Tam složil "Kinderstücke" pro klavír a serenádu (ztracenou). Krátce před koncem války v roce 1945 byl zabit sovětským granátem během bitvy u Poznan
- Ne, ne. Bylo mu 43.