Když skončily boje mezi Švédskem a Polskem, zůstal na Karlu XII. zajistit nový řád proti pokusům o převrat ze strany Sasů a Augusta. Po celou dobu války se Petr zoufale snažil modernizovat svou zastaralou armádu po porážce u Narvy, přestože ruská armáda byla dostatečná k operacím proti špatně obraným městem po celém švédských pobaltských provinciích. Po neúspěchu Wolmara von Schlippenbacha v bitvách u Erastferu
a Hummelshof, Rusové dobyli Nöteborg a Nyenskans, a také začali stavět Petersburg, který se stal jejich první námořní základnou v Baltském moři. Během roku 1704 byly také ztraceny Dorpat a Narva. Rusům se však nepodařilo vyhnat Švédy z Kurlandu, a proto Švédi nadále kontrolovali východní Baltské moře a byli schopni udržet stabilní dodávky zdrojů pro armádu v Polsku. To bylo připisováno Adamovi Ludwigovi Lewenhauptovi za jeho vítězství v Jakobstadt a Gemauerthof.