Napište pokračování tohoto odstavce - Whitaker se zapletl do sporu s šachovými administrátory na počátku 30. let. Věřil, že by měl být vybrán do amerického týmu pro 3. šachovou olympiádu.
, Hamburg 1930 (namísto Harolda Meyer Phillips (0,5/2 v Hamburku) nebo Jamese Allana Andersona (6/17)), nebo pro 4. šachovou olympiádu v Praze 1931. Na základě předchozích soutěžních výsledků a slabých výkonů Phillips a Anderson na jinak dobře fungujícím americkém týmu (šesté místo) v Hamburku, Whitaker mohl mít rozumný případ. Je však pravděpodobné, že jeho trestná minulost (viz níže) byla také faktorem v rozhodnutí. Šel tak daleko, že přímo kontaktoval prezidenta FIDE Alexandra Rueba a navrhl, aby dvě americké šachové organizace byly povoleny jako členové FIDE, což by umožnilo dva americké týmy, zatímco jiné národy měly pouze jeden, ale jeho argument byl zamítnut. Tento přístup jedince k prezidentovi FIDE ohledně výběru národního týmu Whitakerovi pravděpodobně nepřinese žádné přátele. Zatímco zdánlivě lehkomyslné otázky, které hráči byli nejlépe kvalifikováni hrát v týmu, vedly americké šachové administrátory k uspořádání kvalifikačního turnaje mezi mistry, aby vybrali národní tým pro olympiádu v roce 1933. V té době čelil Whitaker vážným trestním obviněním (viz níže); nikdy nebyl vybrán do budoucích týmů. Americké týmy bez Whitakera byly schopny získat olympijské týmové zlaté medaile v letech 1931, 1933, 1935 a 1937, spolu s mnoha individuálními medailemi. V roce 1939 se Západní šachová asociace a Národní šachová federace sloučily do Šachové federace Spojených států.