V roce 1961 byla v Havaně na Kubě založena Sandinistická fronta národního osvobození (FSLN). Vývoj FSLN představoval sloučení "organizace Nikaragujské patriotické mládeže Carla Fonseca... s povstaleckou skupinou Tomase Borge, podporovanou Kubou". FSLN zůstalo z velké části neúspěšné a marginální politické hnutí až do roku 1972, kdy zemětřesení otřáslo nikaragujským hlavním městem Managuou
- Ne, ne. Vláda Somozy, která převzala kontrolu nad Nikaraguou krátce po stažení vojenského personálu Spojených států v roce 1933, byla viděna jako profitující z mezinárodních záchranných snah bezprostředně po zemětřesení. To vedlo k dramatické změně vlivu a významu FSLN, protože jejich pozice v nikaragujském veřejném mínění začala rychle stoupat. Mezi lety 1972 a 1978 se boje mezi partyzány FSLN a nikaragujskou národní gardou neustále zvyšovaly. V roce 1978 byl zavražděn "Pedro Joaquin Chamorro, redaktor opozičního listu La Prensa", což vyvolalo rozsáhlé protesty a zvýšení podpory FSLN včetně "nemarxistských skupin". Opozice vůči utlačující vládě Somozy začala dosahovat vrcholu.