Píše se pokračování tohoto odstavce - Dostalo se mu ocenění Fleet Air Wing Atlantic Chief of Naval Operations Safety Award za rok 1972. V důsledku taktických snah letky v letech 1973 a 1974 obdržela VP-26 kapitánskou trofej Arnold Jay Isbell za vynikající výkon v protitopní válce. V roce 1975 se letka podílela na oslavách dvou století Spojených států. Kromě 13 hvězdičkových ocasních čepic na svých letadlech, více než 100 mužů a žen z VP-26 podstoupilo exteriérovou renovaci muzea Pejepscot v Brunswicku, Maine, čímž získala eskadra označení Navy Bicentennial Command. V roce 1976 byla rozmístěna na dvě místa: NS Rota a Lajes Field, což dalo VP-26 příležitost ukázat své bicentenární barvy po celém Středozemním moři, Evropě a severním Atlantiku. Letka získala ocenění Golden Wrench Award za vynikající úspěchy v údržbě a připravenosti letadel a trofej kapitána Arnolda Jay Isbella za rok 1976. V září 1977 byl VP-26 nasazen na několika místech v severním Atlantiku. Hlavně se sídlem v NAS Bermuda a Lajes Field, měla eskadra oddíly v zóně Panamského kanálu
, RAF Ascension Island, NAS Guantanamo Bay, NAS Keflavik a NS San Juan. Koordinované operace zdůraznily toto nasazení, protože letadlové posádky se zúčastnily řady cvičení ASW s NATO a spojeneckými námořními silami. Po návratu na NAS Brunswick na začátku roku 1978 obdržel VP-26 ocenění Meritorious Unit Commendation, ocenění Silver a Golden Anchor za vynikající udržení a ocenění CNO Aviation Safety Award za operace v letech 1976 a 1977. V březnu 1979 začal VP-26 přechod z P-3B na P-3C Update II, který zahrnoval nejnovější avioniku a zbraňové systémy (včetně zařízení pro detekci infračerveného záření namontovaného na věži, které se snížilo z nosu, aby identifikovalo cíle ve dne i v noci, a schopnost raket AGM-84A Harpoon).