Po prvním rozdělení Polska v roce 1772, ve snaze posílit výrazně oslabený Commonwealth, král Stanisław August Poniatowski zavedl řadu reforem ke zlepšení polské armády, politického systému, ekonomiky a společnosti. Tyto reformy dosáhly vrcholu přijetím květnové ústavy v roce 1791, která zavedla konstituční monarchii se rozdělením do tří větví vlády, posílila buržoasii a zrušila mnoho privilegií šlechty, stejně jako mnoho starých zákonů o nevolnictví. Kromě toho král Stanislaus, aby posílil mezinárodní postavení Polska, podepsal polsko-pruskou smlouvu z roku 1790, v níž Prusku postoupil další území výměnou za vojenskou alianci. Rusko, rozzlobené tím, co bylo považováno za nebezpečné reformy v jakobínském stylu, v roce 1792 napadlo Polsko a začalo válku na obranu ústavy
- Ne, ne. Zanechána pruskými spojenci a zrazena polskými šlechtici, kteří si přáli obnovit privilegium, které ztratili podle květnové ústavy, byla Polsko v roce 1793 nucena podepsat Druhý rozdělení Polska, který postoupil Dobrzyn, Kujavu a velkou část Velkého Polska do Pruska a všechny východní provincie Polska od Moldavska po Livonsko do Ruska, čímž se Polsko snížilo na jednu třetinu původní velikosti před prvním rozdělením.