Napište pokračování tohoto odstavce - Daukantas idealizoval a modlil minulost. Virgil Krapauskas tvrdil, že Daukantovy dopisy Narbuttovi ukazují, že je Daukantas lepším učencem než jeho díla. Ve svých dopisech Daukantas zdůrazňoval potřebu lepších metod shromažďování, publikování a analýzy primárních zdrojů, ačkoli jeho práce zůstaly vysoce romantické a didaktické. Daukantas vynaložil značné úsilí při hledání různých historických dokumentů, ale věřil, že tam, kde chybí historické záznamy, by historici měli použít svou představivost k vyplnění mezer. Pokud byl nějaký zdroj příznivý pro Litvu, nekriticky ho nehodnotil a ochotně přijal řadu legend. Například rozvinul teorii, že Litevci jsou potomci Herulů, kterou vzal od Alberta Wijucka Kojałowiče (ačkoli odmítl legendu o římských Palemonidách), chválil starodávnou demokracii pruského krále Widewuta a použil volný překlad povídky "Żiwila" od Adama Mickiewicza. Ale kritizoval zdroje, které zobrazovaly Litvu v negativním světle. Například byl jedním z prvních, kdo kritizoval teutonské vyprávění o bitvě u Strěvy.
jako drtivou porážku litevských sil nebo argumentovat, že se Litovci vrátili do bitvy u Grunwaldu a pokračovali v boji. Zatímco Daukantasova vzdělání byla chudá a nezodpovídá moderním standardům, byla na stejné úrovni jako jeho současníci.