Jako pokračování Leningradsko-novgorodské ofenzívy z ledna 1944 se sovětská estonská operace posunula na západ k řece Narvě, s cílem zničit "Narvu" a proniknout hluboko do Estonska. Sovětské jednotky založily v únoru na západním břehu řeky řadu mostních hlav, zatímco Němci udržovali mostní hlavičku na východním břehu. Následné pokusy rozšířit jejich půdu selhaly. Německé protiútoky zničily můstkové hlavy na severu Narvy a snížily můstkové hlavy jižně od města, čímž se stabilizovala fronta až do července 1944. Sovětská Narvská ofenzíva (července 1944) vedla k zajetí města poté, co německé jednotky ustoupily do připravené Tannenberské obranné linie v Sinimäed Hills 16 kilometrů od Narvy. V následné bitvě u Tannenberské linie se německá armádní skupina udržela. Stalinův hlavní strategický cíl: rychlé obnovení Estonska jako základny pro letecké a námořní útoky proti Finsku
A invaze do Východního Pruska se nepodařila. V důsledku tvrdé obrany německých sil bylo sovětské válečné úsilí v oblasti Baltského moře po dobu sedmi a půl měsíce zdrženo.