Napíšte pokračování tohoto odstavce - Mezi prvními přímými ideologickými nástupci "Sămănătorul" byla Iorgova vlastní Demokratická nacionalistická strana. Podle Veigy: "V této nové fázi se Iorga neotočil k velmi odlišným argumentům, ale pouze se snažil poskytnout politicky explicitnější výraz literární estetice "Sămănătorul". Podle Stanomira jsou "avatary" reprezentované programem Demokratických nacionalistů a "Neamul Românesc", stejně jako "Sămănătorul", epizodami v "série poznamenané obnovením a zhodnocením Eminescových aktiv". Navzdory svému záměru oslovit rolnictvo, "Sămănătorul" se domnívá, že se nejvíce oslovil pracovníky s bílými límečky. Călinescu, který kontrastoval svůj přístup s elitářstvím a profesionalizací obhajovanou "Junimea", dospěl k závěru: "["Semănătorul"] shromažďoval především spisovatele s malou kulturou, důstojníky, mladé muže, kteří nedokončili své vzdělání [a] autodidakty [...]. Časopis se stal oblíbeným u učitelů, provinčních profesorů, Rumunů za hranicemi, a tím, že se rozšířil v těchto prostředích, vzdělával masy, aby přijímali správnou literaturu. Je pravda, že ti samí čtenáři zůstali zděšeni vším, co je "cizí", "nezdravé", ale kdy se stalo, že zástupy dosáhly úrovně potřebné k pochopení rafinovanějšího umění? Mohlo by se říci, že "Semănătorul" a všechny ostatní podobné publikace převzaly nevděčné poslání propagovat "junistické" myšlenky všude kolem, přičemž se zřekly [principu umění pro umění] s rizikem, že se kompromitují před literárními historiky, kteří méně sympatizují s cíli časopisu. " Sandqvist také poznamenává, že hlavní skupina, která byla přitahována tradicionalismem, zejména po vzpouře v roce 1907
, většinou složený z "podplacených klasických spisovatelů, historiků a právníků, kteří tvořili nadměrně zaměstnanou národní byrokracii".