V první polovině roku 1945 se Maria Schmitz připojila k milionům uprchlíků z Berlína na západ. Nakonec skončila v Recklinghausenu (severně od Essenu a Dortmundu), kde reorganizovala to, co se krátce stalo novým (západně) německým národním velitelstvím pro (Zákaz z roku 1937 byl zrušen po pádu
Hitlerova režimu.) Stále pod jejím předsednictvím se VkdL v roce 1949 znovu přestěhoval do svého národního sídla, do trvalého umístění v Essenu. Za Schmitze se VkdL vyvinul z advokátního orgánu na vzdělávací instituci, která vytváří programy pro vzdělávání, vzdělávání a školní politiku. Zvláštní prioritou pro Schmitze byla zřízení pedagogických akademií jako míst pro vzdělávání učitelů a konkrétněji podpora akademického vzdělávání žen.