Can you summarize the following document?
        
  Nejčastěji tímto způsobem vznikají obecná slova z názvů výrobců. Například:

  Velké množství běžně užívaných apelativ je odvozeno od názvů firem nebo jejich zboží. V takovém případě dochází k zobecnění původního unikátního názvu (obchodní značky), a původně unikátní název je v původní či modifikované podobě používán i na konkurenčí výrobky ("lux", "žiletky" apod.). V některých případech je to poučenějším spotřebitelům všeobecně známé (např. "lux"). V jiných případech ("džíny", "rifle", "talián" aj.) už naopak většinová veřejnost původní význam vůbec nezná.  O tom, zda je apelativizace obchodní značky výhodou, nebo nevýhodou, se vedou spory. Mnohdy závisí na konkrétních okolnostech, které musí vzít tvůrce značky v úvahu.

  Běžnější je opačný vývoj, kdy obecné jméno se stane vlastním jménem firmy, výrobku, osoby, geografického útvaru (toponyma) apod. – např. Např. hlubina → důl Hlubina, rusky мир ("mir", česky mír; svět) → Мир (Mir, vesmírná stanice), firma "Snaha", město "Červený Kostelec", pan "Tlustý". Takový jev se nazývá proprializace (onymizace).  Téměř všechna vlastní jména vznikla původně ze jmen obecných nebo jejich zkratek. Pojmenování onymizovanými apelativy byla typická pro země bývalého východního bloku (např. kolej "Hvězda, Větrník," ropovod "Družba", noviny "Práce, Rudé právo, Jiskra," družstvo "Svornost").  Nauka o vlastních jménech a jejich původu se nazývá onomastika.

  Někdy podobným způsobem vznikají nová slova i ze jmen osob – například některé -ismy (např. "šovinismus", "marxismus-leninismus" aj.), "Potěmkinova vesnice", "je to takový malý Hitler", "jet na Pražáka" (vlastně jako Pražák, tj. bezohledně); v těchto případech jde však o složitější situace než je pouhá apelativizace. K jisté apelativizace dochází, vzhledem k tomu, že se ale slovo mění formálně (odvozováním) nebo jde o určitou frazeologickou jednotku (ustálenou vazbu), nejde o apelativizaci v pravém slova smyslu a tyto výrazy se ani nepíší s malým písmenem. Označení posledního dne v roce, "s/Silvestra", nejde o apelativizaci vůbec, nýbrž o metonymii (jméno světce se přenáší na název dne, ale nevznikají nové jiné dny s označením "silvestr"). Podobnou metonymií je např. spojení "čtu Čapka", "půjčil jsem si dvě Němcové", "všichni ti Hitchcockové" ( = Hitchcock a mu podobní).
Apelativum je obecné jméno, tedy takové jméno, které není vlastním jménem (propriem), například "kůň, radost, kámen" (v protikladu ke jménům jako "Tomáš" nebo "Fantomas"). Apelativizace proprií, krátce jen apelativizace (méně často též deproprializace, v onomastice též deonymizace), je proces vývoje jazyka, vlastně zvláštní případ metonymie, jimž se původní vlastní jméno stává obecným a zpravidla rozšiřuje svůj význam. Vlastní jméno osoby, jejíž jméno bylo apelativizováno, se nazývá eponym.