Cooper T81 se ukázal jako docela úspěšný, když se poprvé objevil v roce 1966, ale v polovině roku 1967 upadl za novější auta předních týmů. Nový vůz T86 byl postaven pro hlavního jezdce Coopera, Jochena Rindta, který začal používat, počínaje Velkou cenou Velké Británie, užší, nižší a lehčí vůz vyrobený z slitin Elektron s nárazem kolem převodové páky, aby poskytl řidiči více prostoru při změně převodů, což je funkce, která se stala běžným pohledem na jednomístných autech až do sedmdesátých let. Nové podvozko bylo o 112 liber lehčí než T81, ale stále bylo přetížené díky svému Maserati V12, motoru, jehož první inkarnace závodila ve Formuli 1 ve formě 2,5 litru asi o deset let dříve. Bylo zjištěno, že vůz má tendenci dostat světlo vpředu při vysokých rychlostech, ale před Italskou Grand Prix
To bylo opraveno montáží malého spoileru na nos, další inovativní funkce. Jacky Ickx řídil auto ve Watkins Glen, a bývalý vítěz Grand Prix Ludovico Scarfiotti dal vozu jeho poslední výlet pro tovární tým v prvním závodě roku 1968.