V listopadu 1989 byl Berlínská zeď prolomena velkým počtem východoněmeckých pouličních demonstrantů. K překvapení komentátorů (a dalších) se rychle ukázalo, že sovětské jednotky, které sledovaly události, neobdržely žádné pokyny k zásahu. Když to protestanti viděli, vzali si kladivo a začali stěnu zbourat. Následovala řada událostí, která vedla - zdánlivě neúprosně - k první a poslední volným volbám ve východním Německu. Pro kancléře západního Německa Kohla, který již měl příležitost podrobně projednat situaci s prezidentem Gorbačovem, bylo možná již zřejmé, že se otevírá cesta k znovusjednocení. Pro většinu lidí to ještě nebylo tak zřejmé. V listopadu a prosinci 1989 však politický establishment Východního Německa prošel smrtelnou ztrátou kolektivní důvěry, zatímco občané Východního Německa opatrně dospěli k závěru, že nakonec nezažijí opakování roku 1953.
- Ne, ne. Ústřední výbor strany a politbyro (včetně Jarowinskiho) 3. prosince 1989 hromadně rezignovali. V této souvislosti se v listopadu 1989 stal Werner Jarowinsky místopředsedou lidového parlamentu ("Volkskammer"). V období od 11. listopadu 1989 do 10. ledna 1990 působil také jako vedoucí parlamentní skupiny SED v lidovém parlamentu ("Volkskammer").