Napíšte pokračování tohoto odstavce - František Josef byl během celé své vlády znepokojen nacionalismem. Uzavřel rakousko-uherský kompromis z roku 1867, který udělil Maďarsku větší autonomii a přeměnil rakouské impérium na dvojí monarchie Rakousko-Uhersko. V dalších 45 letech vládl pokojně, ale osobně trpěl tragédiemi popravení svého bratra císaře Maximiliána I. z Mexika v roce 1867, sebevraždou svého syna korunního prince Rudolfa v roce 1889, vraždou své ženy císařovny Alžběty ("Sisi") v roce 1898 a vraždou svého synovce a údajného dědice, arcivévody Františka Ferdinanda, v roce 1914. Po rakousko-pruské válce se Rakousko-Uhersko soustředilo na Balkán, který byl horkým bodem mezinárodního napětí kvůli konfliktním zájmům s ruským císařstvím. Bosenská krize
byl výsledkem anexe Františka Josefa Bosny a Hercegoviny v roce 1908, která byla obsazena jeho vojsky od Berlínského kongresu (1878). Dne 28. června 1914 vyústila vražda jeho synovce Františka Ferdinanda v Sarajevu v vyhlášení války Rakousko-Uhersku proti Srbskému království, které bylo spojencem Ruského impéria. To aktivovalo systém spojenectví, který vyústil v první světovou válku. Císař zemřel v roce 1916, poté, co vládl své doméně téměř 68 let. Jeho nástupcem byl jeho vnuk Charles.