Shrňte článek:  Vladimir Putin lže. Zjevně. Veřejně. A očividně bez rozhořčení. Ale rok od anexe Krymu, co to znamená pro schopnost Západu vypořádat se s ním ohledně Ukrajiny? V únoru 2014 "zelení muži" - ukrajinský termín pro profesionální vojáky nosící ruské bojové uniformy, ale bez identifikačních znaků - se zmocnili klíčových zařízení a kontrolních stanovišť kolem Krymu. Webová stránka ruského prezidenta uvádí následující výměnu na tiskové konferenci 4. března 2014: Otázka: "Lidé, kteří blokovali jednotky ukrajinské armády na Krymu, měli uniformy, které silně připomínaly uniformy ruské armády. Byli to ruští vojáci, ruská armáda?" Vladimir Putin: "Proč se nepodíváte na post-sovětské státy? Je tam spousta stejných uniform. Můžete jít do obchodu a koupit jakýkoliv druh uniformy". Otázka: "Ale byli to ruští vojáci nebo ne?" Vladimír Putin: "To byly místní jednotky sebeobrany". Během několika týdnů Putin přiznal, že to byli ruské jednotky. Na stejné tiskové konferenci Putin řekl, že nevidí možnost připojení Krymu k Rusku a řekl, že Moskva neudělá nic, aby to "provokovala". O dva týdny později předsedal přijetí legislativy o připojení Krymu ruským parlamentem. V dokumentu, který ruská televize odvysílala minulou neděli, Putin uvedl, že 23. února 2014 vydal rozkaz k převzetí Krymu. Takže je jasné, že Putin může a lže. Ale s tímto na paměti, jak by to měli západní vůdci, kteří s ním musí jednat, vlastně dělat? Především by měli mít na paměti Ronald Reaganův "důvěřuj, ale ověř" výrok. Za druhé, zatímco Putin může hrát rychle a volně s pravdou, zdá se, že je racionálním aktérem, který počítá náklady a přínosy. Výzvou pro Západ je strukturovat dohody tak, aby bylo v jeho zájmu je dodržovat. Vezměme si Novu smlouvu o snižování strategických zbraní z roku 2010, která omezuje americké a ruské strategické síly na maximálně 1550 rozmístěných strategických hlavic na 700 rozmístěných raketách a bombardérech. To je...
Rusko anektovalo Krym v březnu 2014. Rusko neudělalo nic, aby prosazovalo první minské příměří.