Napíšeš pokračování tohoto odstavce - Žádná oblast v císařově provincii Narbonese se nepřidala k pan-galskému povstání v roce 52 př. n. l.
, ani se zapojil do jakéhokoliv známého nepřátelství proti Římu během války. Rodina Troucillů ve skutečnosti hraje klíčovou roli v zabezpečení Caesarovy zadní části vojensky proti Vercingetorixovi, který poslal síly k invazi na helvské území. Ve své historii Vivarais z roku 1861 abbé Rouchier předpokládal, že Caesar, který viděl strategickou užitečnost helvského území na hranici římské provincie podél hlavní cesty do centrální Galie, byl schopen kultivovat Valerii tím, že napravil trestná opatření proti "civitům" Pompeius Magnus ("Pompey the Great") v 70. letech. Během odtržení se Kvint Sertoriův ve Španělsku, keltské politiky ve Středozemní Galii byly podrobeny vojenským výběrům a nuceným rekvizicím na podporu vojenských snah Metella Pia, Pompeia a dalších římských velitelů proti rebelům. Někteří Kelti však Sertoriuse podporovali. Poté, co byl ten odpadlík zavražděn, mohli Metellus a Pompeius prohlásit vítězství a Helvii spolu s Volcae Arecomici byli nuceni postoupit část svých zemí řeckému městskému státu Massilia (dnešní Marseille), loajálnímu nezávislému spojenci Říma po staletí, který se nacházel strategicky na ústí řeky Rhône. Caesar zmiňuje konfiskaci půdy ve svém vyprávění o občanské válce, aniž by podrobně popsal Helvské akce proti Římu. Během římských občanských válek ve čtyřicátých letech se Massilia rozhodla udržet svůj dlouhodobý vztah s Pompejem i v izolaci, protože galské politiky Narbonensis nadále podporovaly Caesara. Massilioti byli obklíčeni a poraženi Caesarem, a v důsledku toho ztratili svou nezávislost, stejně jako možná i půdu, kterou vzali Helviům. Rouchier představuje ve své historii rozšířený portrét Troucilluse, který se dívá na vzdělaného mladého Kelta očima Césara jako na příklad vizionářské meritokracie v Římě.