V srpnu a září 1979 nahráli The Clash "London Calling". Producentem byl Guy Stevens, bývalý manažer A&R, který pracoval s Mott the Hoople a Traffic. Dvojité album bylo směsicí punk rocku, reggae, ska, rockabilly, tradičního rock and rollu a dalších prvků, které měly energii, která se sotva odrážela od raných dnů kapely a více leštěné produkce. Název skladby byl také silně ovlivněn voláním BBC World Service a panickou situací, která vyústila v
Jaderné děs na Three Mile Island. Je považován za jeden z nejlepších rockových albumů, které kdy byly nahrány. Jeho poslední skladba, relativně jednoduchá rock and rollová píseň zpívaná Mickem Jonesem nazvaná "Train in Vain", byla zahrnuta na poslední chvíli, a proto se neobjevila v seznamu skladeb na obalu. Stal se jejich prvním americkým Top 40 hitem, který se umístil na 23. místě v žebříčku "Billboard". Ve Velké Británii, kde "Train in Vain" nebyla vydána jako singl, titulní skladba "London Calling", majestátní v rytmu, ale nezaměnitelně punková v poselství a tónu, se dostala na číslo 11 - nejvyšší pozice, kterou v Británii dosáhl jakýkoli singl Clash před rozpadem kapely.