- Obyvatelé Sepphorisu se k povstání nepřipojili.
proti římské nadvládě v roce 66 n.l. Římský legát v Sýrii, Cestius Gallus, zabil v této oblasti asi 2.000 "lupičů a vzbouřenců". Jeruzalémský Josefus, syn jeruzalémské kněžské elity, byl poslán na sever, aby Galilejce přivedl do povstání, ale měl jen částečný úspěch. Dvakrát se pokusil dobýt Sepphoris, ale nepodařilo se mu ho dobýt, poprvé kvůli zuřivému odporu, podruhé proto, že k obraně města přišla posádka. Kolem doby povstání měl Sepphoris římské divadlo <unk> v pozdějších obdobích, lázně a mozaikové podlahy zobrazující lidské postavy. Sepphoris a Jeruzalém mohou být považovány za symbol kulturního rozdílu mezi těmi, kteří se snažili vyhnout se jakémukoli kontaktu s okolní římskou kulturou, a těmi, kteří byli v mezích připraveni přijmout aspekty této kultury. Odmítnut Sepphoris a nucen k táboru mimo město Josephus pokračoval do Jotapata, který se zdálo, že se zajímá o povstání, <unk> Obléhání Yodfatu skončilo 20. července 67 n. l. Města a vesnice, které se nevzbouřily, byly ušetřeny a v Galileji byli většinou. Na mincích, které byly v tomto městě vytisknuty v době Velké vzpoury, byly nápisy "Neronias" a "Eirenopolis", "Město míru". Po povstání byly na mincích zobrazeny vavřínové věnce, palmy, kaducéusy a ječmenové uši, které se objevují na židovských mincích, i když ne výhradně.