Odkažte se na níže uvedenou pasáž a odpovězte na následující otázku ve stejném jazyce jako pasáž:  Průchod: TB-3 byl plně kovový letoun ocelové konstrukce, jako jeden z návrhů z designového úřadu Andreje Tupoleva, který byl založen na plně kovových konstrukčních postupech a technologiích letounů od roku 1918, které zahájil Hugo Junkers. Rám se skládal z nosníků ve tvaru písmene V, pokrytých netrestovanou vlnitou kůží o tloušťce od 0,3 mm (1⁄64 palce) do 0,8 mm (1⁄32 palce). Vlnky byly 13 mm hloubky a 50 mm od sebe. Konzolové křídlo bylo podpořeno čtyřmi trubkovými křídly. V roce 1934, díky vývoji silnějších ocelových slitin, byl rozpětí křídel zvýšeno z 39,5 na 41,85 metrů (129,6 na 137,3 ft) s souběžným nárůstem plochy křídla z 230 na 234,5 m2 (2,476 na 2,524 sq ft). Na jakékoli části letadla bylo možné chodit v měkkých botách, aniž by se poškodila kůže, a přední okraje křídel se ohýbali dolů, aby vytvořili chodníky pro údržbu motoru. Ovládací prvky byly ovládány pomocí kabelů s variabilní nárazovou plochou a kompenzačním systémem v případě selhání motoru na jedné straně. Pevné hlavní přistávací zařízení nebylo vybaveno brzdami. Palivové nádrže neměly ochranu proti požáru nebo úniku, ačkoli motory měly vnitřní hasicí systém. Motory M-17 byly naladěny tak, aby poskytovaly maximální teoretický dolet 3 250 kilometrů bez zapalování svíčky nebo karburátoru. Obranná výzbroj se skládala z lehkých kulometů v pěti věžích <unk> jedna v nose, dvě na vrcholu středního trupu a jedna vytažitelná "hračka" pod každým křídlem mezi nacely motoru. Pozdější verze posunula jednu z horních věží trupu za ocasní ploutve.  Otázka: Kolik stran motoru selhalo, aby bylo možné postavit kompenzační systém?
jeden