Po Bořivojově smrti v letech 888/890 Velká Morava krátce získala kontrolu nad nově vznikajícím českým knížectvím, dokud v roce 895 jeho syn Spytihněv spolu se slavenským knížetem Witizlou nepřísahali věrnost východnímu frankovskému králi Arnulfovi z Karinthie v Regensburgu. On a jeho mladší bratr Vratislaus pak vládli střední Čechě kolem Prahy. Byli schopni chránit svou říši před maďarskými silami, které v roce 907 rozdrtily východní frankovskou armádu.
Bitva u Pressburgu během maďarského dobývání Karpatské pánve. Odříznuté od Byzance maďarskou přítomností existovalo české knížectví jako nezávislý stát, ačkoli stále ve stínu východní Francie; vévody platili poctu bavorským vévodům výměnou za potvrzení mírové smlouvy. Vratislaův syn Václav, který vládl od roku 921, byl již přijat jako hlava české kmenové unie; nicméně musel se vyrovnat s nepřátelstvím svého souseda vévody Arnulfa Bavorského a jeho mocného spojence, saského krále Jindřicha I. Václav si udržel vévodskou autoritu tím, že se v roce 929 podřídil králi Jindřichovi, po němž byl zavražděn svým bratrem Boleslavem.