Po druhé světové válce Švýcarsko začalo stavět domy s betonovými stropy o tloušťce 40 cm, které by mohly přežít požární bombardování typu, které zničilo Hamburg
a Drážďany. V šedesátých letech začali stavět úkryty proti radiaci a výbuchu, které by mohly přežít tlak od jednoho do tří barů (100 <unk> 300 kPa) z jaderného výbuchu. Podle stavebních předpisů je nutné stavět ochranné kryty proti výbuchu, které by podle všeho mohly pojmout 114% švýcarské populace. V malých městech jsou velké podzemní garáže, které mohou sloužit jako uzavřené obytné prostory. V takových úkrytech jsou také nemocnice a velitelské střediska, jejichž cílem je udržet zemi v chodu v případě nouze. Každá rodina nebo pronajímatelská agentura musí zaplatit náhradu daně na podporu těchto přístřeší nebo alternativně vlastnit osobní přístřeší v místě svého bydliště; mnoho soukromých přístřeší slouží jako vinné sklepy a skříně.