Ke konci 19. století se Al Fadl stali polo-sedentarizovanými; usadili se v různých golanských vesnicích, ale pokračovali v pasení svých stád, zatímco jejich emir se usadil v Damašku a účinně se stal nepřítomným pozemkovým majitelem, který vybíral nájemné od svých kmenových členů. Al Fadl byli vysídleni ze svých domovů v údolí Hula a Golanských výšinách během 1948
a 1967 arabsko-izraelské války, a většina se usadila v Damašku a jeho okolí. V důsledku válek a syrských agrárních reforem, které zbavil emíra velké části jeho půdy, se jeho vztah k kmeni posunul z benevolentního statkáře na symbolického vůdce a politického zástupce. V devadesátých letech bylo v Sýrii až 30 000 členů kmene Al Fadl (nepočítáme ty, kteří byli spojení s Mawali) spolu s významným počtem obyvatel ve východním Libanonu.