První pokusy se týkaly montáže dočasných "letících" platforem na dělové věže válečných lodí několika národů, zejména Spojených států a Spojeného království. První loď, která byla upravená s trvalou palubou, byla bitevní křižník, který měl zpočátku jedinou palubní palubu před původní nadstavbou. Následně byla modifikována s samostatnou "pristávací" palubou na zádi a později s plnou plochou palubou. Jiné lodě, často lodě, byly upraveny tak, aby měly plně rovné palubní paluby, a byly první, které se s takovou úpravou začaly. Tyto první váhavé kroky jen málo naznačovaly, jak důležitá letadlová loď bude. Během meziválečných let (mezi dvěma světovými válkami) Japonsko, Spojené království a Spojené státy vybudovaly značné flotily letadlových lodí, takže na začátku druhé světové války měly celkem 18 letadlových lodí. Bitva u Tarentu v roce 1940
a útok na Pearl Harbor v roce 1941 ukázal světu, že letadlová loď měla být nejdůležitější lodí v moderní flotile. Dnes jsou letadlové lodě hlavními loděmi námořnictva, ve kterém slouží, a v případě moderních amerických "superletadlových lodí" se nalodí na leteckou skupinu, která je v podstatě malou leteckou silou.