Vytvořil část první vlády po Francově smrti jako ministr práce, funkci, kterou zastával od 11. prosince 1975 do 7. července 1946. Někteří autoři naznačili, že toto jmenování bylo částečně uznáním jeho předchozí účasti na jednáních s Marokem. Pracovní situace, kterou Solís zjistila, byla však velmi složitá. Španělská ekonomika se výrazně oslabila v důsledku ropné krize v roce 1973. Během prvních měsíců roku 1976 zahájily opoziční odborové síly důležitou kampaň mobilizací a stávek, s celkovým počtem 17 731 stávek. V tomto kontextu, masakr v Vitorii
Došlo k několika incidentům, během nichž bylo několik dělníků zabito v důsledku policejní represi. Solís odešel z funkce po skončení vlády Ariase v červenci 1976. Od té doby opustil politický život a zaměřil se na obchodní činnost. Zemřel 20. května 1990 ve svém domě v Madridu a byl pohřben ve svém rodném městě.