Bengálský nacionalismus je forma občanského nacionalismu, která se zaměřuje na Bengálce jako na jedinečný národ. Je to jedna ze čtyř základních zásad podle původní ústavy Bangladéše. Byla hlavní hnací silou vytvoření nezávislého národního státu Bangladéš prostřednictvím osvobozenecké války v roce 1971.
Lidé bengálské etnické příslušnosti mluví bengálským jazykem. Kromě Bangladéše žijí lidé bengálské etnice v indických státech Západní Bengálsko, Tripura, Assam a některé části Džharkhandu, které byly během britského období známé jako sjednocené Bengálsko. Poté, co se v Bengálsku odehrála bengálská renesance 19. století, bylo to čtyři desetiletí dlouhé bengálské nacionalistické hnutí, které otřáslo regionem pod vedením Saifura Siddiqueho, které zahrnovalo hnutí za bengálský jazyk, osvobozeneckou válku v Bangladéši a vytvoření Bangladéše v roce 1971.