Před začátkem sezóny Hamilton oznámil, že nebude uplatňovat svou možnost přepnout své číslo vozu na 1 pro sezónu, stejně jako jeho výsadní právo jako vládnoucího šampiona světa, a místo toho bude pokračovat v závodě s jeho kariérním číslem 44. Byla to první sezóna od té doby, kdy Alain Prost odešel ze sportu po svém čtvrtém a posledním titulu v mistrovství světa v roce, že pole neobsahovalo auto s číslem 1. Mercedes byl opět nejrychlejším vozem na startovním roštu pro sezónu, protože nový W06 Hybrid absolvoval více kol v předsezónním testování než kterékoli konkurenční auto a udělal to s použitím pouze jedné pohonné jednotky. V úvodním závodě v Austrálii se Hamilton kvalifikoval na pole position, než vyhrál závod před Rosbergem na druhém místě a Ferrari Sebastiana Vettela na třetím místě, 34 sekund zpět. Po získání pole position v Malajsii, Hamilton vyhrál z pole position v Číně i v Japonsku.
Bahrajn, což znamená, že po čtyřech kolech získal celkem 93 bodů ze 100 možných. V evropské části sezóny, která se skládá z osmi závodů, měl Hamilton 27 bodů náskok před Rosbergem, který byl rychle snížen, když skončil druhý za svým spoluhráčem ve Španělsku.