Napíšeš pokračování pro tento odstavec - Na konci 20. století přestaly evropské koloniální říše existovat jako významné globální entity. Pro Britské impérium nastal západ slunce, když byla ukončena smlouva o pronájmu velkého obchodního přístavu Hongkongu a v roce 1997 byla politická kontrola převedena na Čínskou lidovou republiku. Brzy poté, v roce 1999, převod suverenity nad Macaem
byla uzavřena mezi Portugalskem a Čínou, čímž se ukončilo šest století portugalského kolonialismu. Británie zůstala kulturně spojena se svým bývalým impériem prostřednictvím dobrovolného sdružení Společenství národů a zůstalo 14 britských zámořských území (dříve známých jako korunní kolonie), které se skládaly převážně z rozptýlených ostrovních základn. V současné době si 16 nezávislých říší Společenství ponechává britského monarchy jako hlavu státu. Kanada, Austrálie a Nový Zéland se staly živými a prosperujícími migračními zeměmi. Kdysi rozsáhlá francouzská koloniální říše ztratila své hlavní majetky, ačkoli rozptýlená území zůstala jako zámořské departementy a území Francie. Zmenšená nizozemská říše si ponechala několik karibských ostrovů jako součást Nizozemského království. Španělsko ztratilo své zámořské majetky, ale jeho dědictví bylo obrovské <unk> s latinskou kulturou, která zůstala po celé Jižní a Střední Americe. Společně s Portugalskem a Francií učinilo Španělsko katolicismus světovým náboženstvím.