Napíšejte pokračování tohoto odstavce - Afghánistán byl v počátečních fázích studené války neutrální stát, ale v roce 1973 převrat přivedl k moci prozápadní vládu. O pět let později se komunisté pod vedením Nur Muhammada Tarakiho chopili moci.
- Ne, ne. Nový režim, který byl rozdělen mezi Tarakiho extrémistickou frakci Khalq a umírněnější Parcham, podepsal v prosinci 1978 smlouvu o přátelství se Sovětským svazem. Tarakiho úsilí o zlepšení sekulárního vzdělávání a přerozdělení půdy bylo doprovázeno masovými popravami a politickým útlakem bezprecedentním v afghánské historii, což vyvolalo povstání mudžahedínských rebelů. Po všeobecném povstání v dubnu 1979 byl Taraki v září svržen jeho rivalem Hafizullahem Aminem. Sovětskí vůdci se obávali, že islamistická vláda v Afghánistánu by ohrozila kontrolu sovětské Střední Asie, a když nepokoje pokračovaly, vyslali 30 000 vojáků na sovětsko-afghánskou hranici. Carter i Brzezinski viděli Afghánistán jako potenciální "pastičku", která by mohla spotřebovat sovětské zdroje v neplodné válce, a USA začaly posílat pomoc mudžahedínským rebelům na začátku roku 1979. V prosinci Aminova vláda ztratila kontrolu nad velkou částí země, což přimělo Sovětský svaz k invazi do Afghánistánu, popravě Amina a instalaci vůdce Parchamu Babraka Karmala jako prezidenta.