Vyplňte pokračování pro tento odstavec - V rozsudku, který zohlednil dobu strávenou ve vazbě před soudem, měl být propuštěn v roce 1940, ale místo toho byl převezen do "ochranné vazby" a strávil další dva roky jako vězeň v koncentračním táboře Sachsenhausen. V Sachsenhausenu již existovalo jádro komunistických aktivistů mezi vězni, kteří byli schopni (nepozorovaně) přivítat další politickou spřízněnou duši. Po celém Německu, když válečné úmrtí stálo svou daň z pracovní síly, byla správa každodenního života v koncentračních táborech stále více delegována táborovými strážemi na důvěryhodné vězně; rozhodnutí "přátel" znamenalo, že Selbmann byl uveden do práce v opravně vozidel v táborové operaci výroby cihel, kde, jak později vzpomněl, práce nebyla "těžká ani zvlášť nebezpečná". V listopadu 1942 byl však přemístěn do koncentračního tábora Flossenbürg, který dodával pracovní síly místním lomům, umístěným v horách sousedících s hranicemi s tím, co bylo v té době známé jako Sudety. Podle vlastních vzpomínek Selbmanna bylo při přemístění do Flossenbürgu osmnáct vězňů, kteří byli umístěni do izolace v předchozím měsíci jako odpověď na jejich politické aktivity. Tento krok byl proveden na příkaz samotného reichsführera Heinricha Himmlera: představoval trest "za stavbu [komunistických] cel v táboře [v Sachsenhausenu], za organizování revoluční práce a za poskytování výhod politickým vězňům". Během posledních týdnů války
Flossenburský tábor byl uzavřen a Selbmann byl znovu převezen, tentokrát do Dachau na předměstí severně od Mnichova. Na konci dubna 1945, když se úřady snažily vyčistit koncentrační tábory před příchodem invazních armád, byl poslán na jeden z nechvalně známých pochůzek smrti. Podařilo se mu utéct a vrátit se do Lipska.