V roce 1974, pod tlakem, aby se přizpůsobil jak oficiálním předpisům socialistického realismu, tak módnímu modernismu, a také aby se omluvil za vystoupení ze shromáždění skladatelů na protest proti invazi Sovětského svazu do Československa
Silvestrov se rozhodl stáhnout se ze světla reflektorů. V tomto období začal odmítat svůj dříve modernistický styl. Místo toho složil "Tiché písně" (Тихі Пісні) (1977), cyklus určený k soukromému hraní. Později, po pádu Sovětského svazu, také začal skládat duchovní a náboženské skladby ovlivněné stylem ruské a ukrajinské pravoslavné liturgické hudby. Silvestrov vysledoval své eventuální odmítnutí avantgardy až do jeho let na Kyjevské konzervatoři. Když mu byl představen jeden z jeho radikálních děl, Ljatoschinský se ho zeptal: "Líbí se ti to?", a zatímco on odpověděl kladně, "ta otázka se v mé duši zakořenila".