Nakonec byl vývoj motoru opuštěn ve prospěch zaměření se na motor FPF, který byl již prokázán jako konkurenceschopný ve formě 1,5 L s bočními karburátory Weber v závodech F2, a celý sklad dílů byl prodán Andrew Getleyovi v polovině 60. let. Když se pravidla Formule 1 změnily na 3 litry pro rok 1966, pan Getley dovolil Paul Emeryovi přestavět jeden FPE na 3 litry formát a přizpůsobit ho jednorázovému šasi z oceli Shannon, aby vytvořil vůz Shannon F1 nazvaný SH1 řízený Trevorem Taylorem na Velké ceně Anglie v roce 1966
- Ne, ne. Vyrovnaný na 3 litry a Tecalemit Jackson vstřikování paliva instalovaný, tento Emery-built FPE produkoval 312 koní na dynamometru v Chrysler Kew zařízení.