V lednu 1792 uzavřela Jassyská smlouva válku Rusů s Osmanskem a v dubnu začaly války první koalice, které přinutily Prusko přesunout většinu svých sil na západ, aby se vypořádalo s revoluční Francií. Rusko, rozzlobené pokusem Polska se dostat z jeho vlivu, napadlo Polsko v květnu
- Ne, ne. Přibližně v té době byla pruská politika již nastavená proti Polsku. Místo toho, aby diskutovali o tom, jak mu pomoci, Frederik Wilhelm a jeho ministři diskutovali o tom, jak přesvědčit Rakousko a Prusko k novému rozdělení. Lucchesini již několikrát prohlásil, že Prusko nemůže pomoci Commonwealthu, a v červnu téhož roku Potockiho mise v Berlíně obdržela potvrzení, motivované na základě toho, že ústava ze dne 3. května Polsko natolik změnila, že Prusko nepovažovalo své závazky za závazné. Pruský ministr zahraničí Friedrich Wilhelm von Schulenburg-Kehnert jasně a s vzácnou upřímností řekl Potockému, že Prusko nepodporuje ústavu, ale nemohlo to zpočátku říct, aby se zabránilo jakémukoli polsko-ruskému usmíření a nepomohlo by ani jako prostředník, protože není v prusko-státním zájmu vidět Polsko tak posílené, že by později mohlo ohrozit Prusko.