Napíšete pokračování tohoto odstavce - V předvečer 20. století byli řečtí Makedonci menšinou v řadě oblastí v rámci multietnického regionu Makedonie, zejména daleko od pobřeží. Žili spolu se slovansky mluvícími obyvateli, z nichž většina byla identifikována jako Bulhaři, a dalšími etnickými skupinami, jako jsou Židé, Turci a Albánci. Nicméně řečtí mluvčí byli převládající populací v jižní zóně regionu, která zahrnovala dvě třetiny současné řecké Makedonie. Bulharské akce k vykořisťování bulharského obyvatelstva Makedonie založením Vnitřní makedonské revoluční organizace a vlivem bulharského exarchátu na region vedly k povstání Ilinden
která byla uzavřena osmanskými silami; tyto události vyprovokovaly Řecko, aby pomohlo Makedoncům odolávat jak osmanským, tak bulharským silám, vysláním vojenských důstojníků, kteří vytvořili kapely složené z Makedonců a dalších řeckých dobrovolníků, což vyústilo v makedonský boj od roku 1904 do roku 1908, který skončil Mladoturkskou revolucí. Podle sčítání lidu z roku 1904, které provedl Hüseyin Hilmi Paša pro osmanské úřady, byli Řekové převládajícím obyvatelstvem ve vesnicích Soluně a Monastir, v vesnici Kosovo byli početně převyšováni Bulhary, kteří tvořili většinu.