Napište pokračování tohoto odstavce - Na začátku anglických válek
Korunní princ Fridrich zřídil generální velení po celém Dánsku. Zpočátku měly omezenou moc a bylo plánováno, že budou po válce rozpuštěny, bylo však rozhodnuto, že je ponechají. Po nástupu křesťana VIII. na trůn byla moc a autorita generálního velení rozšířena tak, že překročila skutečnou vojenskou kontrolu. To vedlo ke změně celkové velitelské struktury, protože velitelé v terénu a náčelníci generálních velitelství měli stejnou autoritu. Tento problém vyšel najevo během první šlezvické války a jmenování jako velitele polní armády. Vzhledem k tomu, že Hedemann neměl žádnou kontrolu v rámci obecných velitelských oblastí, často se mezi ním a náčelníky těchto velitelství vyskytovaly konflikty. Dne 27. března 1849 byl Gerhard Christoph von Krogh, který předtím nahradil Hedemanna, jmenován nejvyšším velitelem "celé aktivní armády a opevnění a baterií v Jutlandu, na Als a na Fyně, jakož i armádních magazínů a skladů zřízených v těchto oblastech". Kromě toho bylo stanoveno, že "aktivní armáda měla být ve všech ohledech nezávislá na generálních velitelstvích, která [...] měla pomáhat armádě, když byla zcela nebo částečně v generálním velitelství. Ačkoli toto uspořádání zajistilo, že nebude žádný konflikt mezi nejvyšším velitelem a generálními veleními, stále ještě nebyl jednotný velitel v mírové době.