Populární hnutí požadující "enosis" (zařazení různých území obydlených Řeky do většího řeckého státu) vyústilo v přistoupení Kréty (1912), Jónských ostrovů (1864) a Dodekanesu (1947). Výzva k "enosis" byla také rysem kyperské politiky během britské nadvlády na Kypru. Během nepokojných meziválečných let někteří řečtí nacionalisté považovali ortodoxní křesťany Albánce, Aromany a Bulhary za komunity, které by mohly být asimilovány do řeckého národa. Řecký iredentismus, "Megali Idea" utrpěl neúspěch v řecko-turecké válce (1919<unk>1922) a řecká genocida
- Ne, ne. Od té doby se řecko-turecké vztahy vyznačují napětím mezi řeckým a tureckým nacionalismem, které vyvrcholilo tureckou invazí na Kypr (1974).