24. listopadu 1940 byl přesunut se svou divizí na albánskou frontu.
, kde byl o pět dní později těžce zraněn během průzkumu a dočasně nahrazen generálem Luigi Trionfi. Po zotavení se z zranění převzal velení divize "Modena" 1. února 1941, vedl ji až do konce operací proti Řecku a obdržel poslední bronzovou medaili za vojenskou statečnost. Dne 5. května dočasně převzal velení nad XXVI armádním sborem; 25. srpna 1941 byl přeložen do Libye a dostal velení 25. pěší divize Bologna, kterou vedl během obléhání Tobruku, operace Křížák, bitvy u Alam Halfa a druhé bitvy u El Alameinu; v říjnu 1942 mu bylo také dočasně svěřeno velení nad XXI sborem, jehož součástí byla divize "Bologna". Po zničení jeho divize u El Alameinu byl 6. prosince repatriován a o devět dní později byl povýšen na generálporučíka a zůstal k dispozici ministerstvu války až do 9. ledna 1943, kdy dostal velení V. armádního sboru působícího v Dalmácii.