Vyplňte následující větu:
1934 Západní pobřežní nábřežní stávka, Bridges byl vůdcem Mezinárodní asociace přístavních dělníků (ILA). V roce 1937 se stal prezidentem odtržené, CIO-přidružené International Longshore and Warehouse Union (ILWU). Už samotný proces, kdy se Bridges přiblížil CIO a vytvořil ILWU, stačil k tomu, aby se Bridges dostal na obálku časopisu TIME z 19. července 1937. Ve svém titulním článku "CIO to Sea" (CIO na moři) "TIME" poznamenal, že s neúspěchem Malé ocelářské stávky se John L. Lewis, vedoucí jak United Mine Workers, tak Kongresu průmyslových organizací, obrátil na námořní odbory, aby pomohli vybudovat stále nového CIO. Počáteční vedení CIO zahrnovalo: Philipa Murrayho z organizačního výboru ocelářských dělníků (SWOC); Sidney Hillman z Amalgamated Clothing Workers; Harvey Fremming z ropných polí, plynových studní a rafinérských dělníků; a Charles P. Howard z typografické unie. Lewis již shromáždil několik námořních odborových vůdců: Joseph Curran z povstaleckých námořníků východního pobřeží (National Maritime Union; kapitán E. T. Pinchin z Masters, Mates & Pilots of America; Vincent Malone z Marine Firemen, Oilers, Watertenders & Wipers Association; a prezident Mervyn Rathborne z American Radio Telegraphists. Podle "TIME" chtěl Lewish, aby Bridges, tehdy ještě prezident Pacific Coast District ILA, vedl námořní oddělení CIO. "TIME" popsal Bridgese jako "černouše Tichého oceánu". Nicméně "TIME" také poznamenal: "To je skutečnost, že ačkoli Harry Bridges není revolucionář, miliony lidí si myslí, že je" a uvedl tuto skutečnost jako potenciální problém pro Lewise a jeho sklon přilákat komunisticky vedené odbory. Mezi Bridgesovými nepřáteli (a tudíž i Lewisovými problémy) "TIME" označil jako hlavního vydavatele Williama Randolpha Hearsta. V červenci 1939 Bridges sloužil jako ředitel CIO na západním pobřeží.