V lednu 1978 dosáhla celková síla Národní gardy vrcholu na asi 25 000 důstojníků a vojáků pod přímým osobním velením jejich hlavního ředitele a prezidenta Nikaraguy generálmajor Anastasio Somoza Debayle (známý také jako "Tachito"). Často popsána jako něco blíže k korpusu feudálních sluhů (nebo okupační síly) než k moderní národní armádě, byla GN organizována především pro vnitřní bezpečnost a protivzbouřenské operace (COIN) spíše než pro národní obranu, přičemž většině pěchotních jednotek byly přiděleny statické posádkové povinnosti, a následně byla její konvenční vojenská hodnota velmi nízká. Z tohoto celkového počtu sloužilo asi 10 000 až 12 500 mužů v pozemních silách (včetně žen v armádě a PNGN), ale pouze asi 7 500 bylo bojových jednotek, organizovaných do jednoho praporu prezidentské gardy, jednoho obrněného praporu, jednoho mechanizovaného pěšího praporu, jedné mechanizované roty, jednoho inženýrského praporu, jednoho praporu vojenské policie, jedné polní dělostřelecké baterie a jedné protiletadlové baterie, plus šestnáct bezpečnostních společností. Všechny výše uvedené jednotky byly rozmístěny v tradičním španělském koloniálním stylu v pevnostních "kuartelech" (Quarters; kasárna-cum-garrisons) v hlavních městech, včetně hlavního města Managuy. Velitelství generálního štábu GN bylo umístěno v srdci vládní čtvrti Tiscapa Hill poblíž centra města Managua, přidělené v podzemním komplexu ve stylu bunkrů postaveném po zemětřesení v Nikaragui v roce 1972.
V přilehlých budovách čtvrti se nacházejí také hlavní kanceláře vlastní správy gardy, signálů, inženýrství, lékařské, logistické a vojenské justiční podpůrné služby a hlavní vojenské školy.