V roce 1582 za vlády císaře Akbara byla provincie Bengálska rozdělena na 33 sarkarů (fiskální subdivize) a 682 parganů a Edilpurská oblast byla patrně zahrnuta do sarkaru Muhammada Abuda. V roce 1165 (1758-59 n.l.) patřila jednomu Raballabhovi a měla příjem ve výši 4701 liber. V roce 1765 byla diwani Bengálska udělena Britské Východoindické společnosti, Idilpur nebo "Idalpur" byl spravován z Dakka kolektorátu a později pod Bakarganj. Po zrušení systému pargany Cornwallisovou správou dostali Idilpurští zamindari trvalé usídlení. V roce 1789 byli Golam Ali Chaudhary, Golok Roy Chaudhary a další zamindary z Idalpur pargana. Zamindari byl připojen ke sběratelovi za nedoplatky a později byl prodán Mohini Mohan Tagore z Kalkaty (dědeček Rabindranatha Tagore) v roce 1812. Po určitou dobu byl Idalpur pod občanskou správou Faridpur a pozemkovou správou Bakarganj. V roce 1854 se Idilpur dostal pod Madaripurskou subdivizií okresu Bakerganj a byl oddělen spolu s Madaripurskou subdivizií od okresu Bakarganj a připojen k okresu Faridpur v roce 1873. Během období Pákistánu podle Základního demokratického řádu z roku 1959 místní vládní orgány Rada Unie později Union Parishad po osvobození Bangladéše
byly vytvořeny a "Idilpur" byl učiněn Union parishad. Gosairhat vznikl jako thana v roce 1921 po nezávislosti Bangladéše a Idilpur Union pracoval pod novým okresem Shariatpur v roce 1984 spolu s Gosairhat Upazila.