Václav Havel vyrůstal v kruhu, který udržoval nezávislou kulturu Československa v rozporu s tehdejším komunistickým režimem. Vyloučen z vysokoškolského vzdělání se proslavil v šedesátých letech satirickými hrami, které přispěly k intelektuální atmosféře pražského jara. Během normalizačního období po sovětské invazi
Vzal si podřadnou práci, zatímco jeho práce byla publikována v Samizdat. Byl jedním z prvních tří mluvčích Charty 77 a členem Výboru na obranu nespravedlivě stíhaných. Byl odsouzen na čtyři a půl roku nucených prací, což vedlo k jeho zdravotnímu zhroucení. Po svém propuštění v roce 1983 pokračoval jako vedoucí člen opozičního hnutí, které vyvrcholilo sametovou revolucí v roce 1989. Byl zvolen prvním prezidentem svobodného Československa a následně České republiky.