V březnu 1974 se začalo varovat před hladomorem, když ceny rýže prudce stouply. V tomto měsíci "v Rangpurském okrese začal rozsáhlý hladomor", což je oblast, která se stala jednou ze tří nejvíce postižených. Uplynuly teprve dva roky a tři měsíce od konce války za nezávislost Bangladéše.
(prosinec 1971) a formální založení země. Nový stát Bangladéše a zdevastovaná infrastruktura a trhy byly v mnoha ohledech zcela nepřipraveny na řešení situace. Korupce mezi nově jmenovanými úředníky se šířila a rozšířila. V dubnu, ačkoli vládní představitelé opakovaně tvrdili, že krize bude dočasná, ceny rýže prudce rostly a zprávy o hladovění se rozšířily. Od dubna do července byla Bangladéš postižena silnými deštěmi a sérií ničivých záplav podél řeky Brahmaputra, zejména destruktivními událostmi v květnu a červenci; schopnost rýžových plodin přežít to byla snížena rostoucí monokulturou rýže HYV. Navíc sousední Indie odmítla spolupracovat s vládou Bangladéše. Rýžové úrody byly zničeny a ceny vzrostly. V říjnu ceny rýže dosáhly vrcholu a podmínky se do listopadu 1974 zmírnily, protože přišla zahraniční pomoc a zimní úroda. Hladovost byla oficiálně ukončena v prosinci, ačkoli "nadměrná" úmrtnost (např. nemocí) pokračovala do následujícího roku, jak je tomu u většiny hladomoru. V venkovských oblastech trpělo kvůli hladomoru více lidí. Obecně byla intenzita regionálního hladomoru korelována s vystavením povodní a nepochybně povodně zhoršily hladomor. Přestože varování před hladomorem začalo dávno před potopou (jak je ukázáno výše), je to právě potopy, které jsou obecně obviňovány z hladomoru.