26. února 1939, po pádu Katalánska, založila CNT, FAI a FIJL ve Francii Španělské liberální hnutí, takže od té doby tyto tři anarchistické organizace jednaly společně, zejména pokud jde o pomoc tisícům anarchosyndikalistických uprchlíků, kteří byli ve Francii. Iniciativa vychází z plenárního zasedání regionálních výborů těchto tří složek. Nicméně, anarchisté, kteří pokračovali v boji
Centrum-Levantová oblast odsoudila národní radu ML, tvrdila, že reprezentovala pouze katalánské a aragonské anarchisty a především, že byla ovládána těmi, kteří byli proti "kolaboracionistům" - těm, kteří byli pro pokračování účasti v republikánských institucích, vedeni anarchisty, kteří do té doby zastávali pozice ve státě, jako Federica Montseny - ministr zdravotnictví ve vládě Larga Caballera, Francesc Isgleas i Piarnau - bývalý ministr obrany katalánské vlády a Valeri i Mas Casas - ministr hospodářství Katalánska. Dominace národní rady MLE byla posílena rezignací Horacia Martíneze Prieta, obhájce "kolaboracionismu" nebo "reformismu", a smrtí Mariana Rodrígueze Vázqueze, jehož funkci generálního tajemníka zastával Germinal Esgleas. Zbytek členů národní rady byli Germinal de Souza, Pedro Herrera Camarero, Roberto Alfonso, Juan Gallego Crespo, Rafael Iñigo, Serafín Alaga, José Xena, Juan Rueda Ortiz a Juan García Oliver. Někteří z nich emigrovali do Ameriky a jiní zůstali uvězněni ve francouzských koncentračních táborech nebo zapsáni do pomocných jednotek francouzského Odboje.