Na začátku roku 1989 Branković v Turíně dosáhl svého osobního rekordu na 200 metrů v 21,24 sekundy. Tento rekord zůstává srbským národním rekordem. Na mistrovství světa v interiéru IAAF v roce 1989 o medaili na 400 m těsně propásl, když skončil na čtvrtém místě za Španělem Cayetanem Cornetem. Ve stejném roce dokončil jugoslávský titul v dvojnásobku na 200 m a 400 m. V následujícím roce si udržel titul na 200 m a soutěžil za svůj národ na domácím hřišti na mistrovství Evropy v atletice v roce 1990.
ve Splitu. V závodě na 400 metrů dosáhl nejlepšího výsledku v kariéře 45,30 sekund, čímž se kvalifikoval do finále (čas, který je současným srbským rekordem) a skončil šestý celkově. Jako součást štafety pomohl jugoslávským mužům dosáhnout pátého místa. Další jugoslávský štafeta rekord přišel pro něj na mistrovství světa v atletice v roce 1991: soutěžit v týmu, který také představoval Dejan Jovković, Nenad Đurović a Mačev, dosáhl finále soutěže s prvním sub-tři minuty značku země pro událost (2:59.95 min). Jugoslávský tým skončil čtvrtý ve finále štafety, jen o dvě desetiny vteřiny za bronzovými medailony Jamajky.