Shrňte článek:  V roce 1984 se Margaret Thatcherová poprvé setkala s Michailem Gorbačovem (dříve než se stal sovětským vůdcem). Když se jí zeptali, co si o tom myslí, řekla: "Můžeme spolu obchodovat. Oba věříme v naše vlastní politické systémy. On pevně věří ve své, já pevně věřím ve své. Nikdy se navzájem nezměníme". "Spolu podnikat" by mohlo shrnout dnešní vztahy Washingtonu a Teheránu. Mají překrývající se zájmy v Iráku, Afghánistánu, možná dokonce i v Jemenu -- stejně jako společný cíl dohody o íránském jaderném programu, ne-li o tom, jak k němu dosáhnout. Obamova administrativa má velký zájem přimět Írán zpět do "společenství národů", protože je to regionální mocnost, hlavní hráč v nestabilní části světa. Pokud by jaderné rozhovory zanechaly Írán jako "prahový stát" - schopen se stát jadernou velmocí v krátkém čase - Turecko, Egypt a další země v regionu by také mohly být v pokušení jít také k jaderné energii. A Izrael by mohl uskutečnit svou hrozbu vojenského útoku na íránské objekty. Ale americké a íránské zájmy se shodují v mnohem přímějším směru. Porážka Islámského státu v Iráku a Sýrii (ISIS) - nejvýznamnějšího a nejnaléhavějšího cíle americké zahraniční politiky - vyžaduje íránskou pomoc, a poměrně velkou. Kromě leteckých útoků koalice se pozemní síly skládají z iráckých bezpečnostních sil, šíitských milicí a íránských poradců a důstojníků. V některých oblastech bylo aktivní íránské letectvo. V neděli začali iráčtí vojáci a milice ofenzivu, aby získali Tikrit a provincii Salahuddin z rukou ISIS. Po Mosulu je Tikrit možná nejdůležitější pozice ISIS v Iráku. Podle íránské zpravodajské agentury Fars nebyl v první linii nikdo jiný než vůdce íránských sil Quds (nebo Revoluční gardy), Qasem Soleimani. Soleimani - často nazývaný íránským špiónem - má obrovský vliv jak v Bagdádu, tak v Damašku. A Revoluční garda má vliv na mocnou šíitskou milici v Iráku známou jako Hashid Shaabi, která je důležitou součástí...
Dlouhodobí nepřátelé USA a Írán se nyní nacházejí na stejné straně některých kritických konfliktů. Jaderná dohoda by uvolnila sankce vůči Íránu a umožnila by mu věnovat více zdrojů na podporu Asadova režimu v Sýrii.