Zatímco protiruské místní povstání na Severním Kavkazu začalo ještě před formálním vytvořením Kavkazské fronty, dva měsíce po smrti Aslana Maschadova nový čečenský separatistický vůdce Abdul-Halim Sadulajev oficiálně oznámil, že vytvořil Kavkazskou frontu v rámci "reformy systému vojensko-politické moci". Spolu se stávajícími čečenskými, dagestanskými a ingušskými "sektory" byly do ní zahrnuty Stavropolská, Kabardin-Balkarská, Krasnodarská, Karachaj-Cirkeská, Osetská a Adyghská džamaata, což znamená, že teoreticky by se do nepřátelských akcí zapojovala většina regionů jihozápadního Ruska. V říjnu 2006 Dokku Umarov založil dvě nové fronty za regionem Severního Kavkazu - frontu na Volze a Ural. Čečenské separatistické hnutí převzalo novou roli oficiálního ideologického, logistického a pravděpodobně finančního centra nového povstání na Severním Kavkazu. Stále častější střety mezi federálními silami a místními povstalci pokračují v Dagestánu a Ingušsku, zatímco sporadické boje vypukly v dalších jižních regionech Ruska. Před vyhlášením Kavkazského emirátu uskutečnilo hnutí dva rozsáhlé útoky, útok na Nazran v roce 2004
v Ingušsku (před formálním vyhlášením) a Nalčický útok v roce 2005 v Kabardino-Balkárii. Hnutí také zahájilo mnoho menších útoků, jako je například léčka Avtury v roce 2006 a léčka Zhani-Vedeno v roce 2007.