Vyplňte následující větu:, vyžadující, aby členské státy přišly na pomoc jakémukoli členskému státu, který je předmětem ozbrojeného útoku, byla poprvé a pouze po útoku z 11. září, po němž byly do Afghánistánu vyslány jednotky pod vedením ISAF pod vedením NATO. Organizace od té doby vykonává řadu dalších rolí, včetně vysílání trenérů do Iráku, pomoci při operacích proti pirátství a v roce 2011 prosazování bezletové zóny.
v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1973. Článek 4, který se pouze odvolává na konzultace mezi členy NATO, byl použit pětkrát po incidentech v irácké válce, syrské občanské válce a ruské anexi Krymu. Tato anexe vedla k ostře odsouzenému rozhodnutí zemí NATO a k vytvoření nové "přední" síly 5 000 vojáků na základnách v Estonsku, Litvě, Lotyšsku, Polsku, Rumunsku a Bulharsku. Na následném summitu ve Walesu v roce 2014 se lídři členských států NATO poprvé formálně zavázali, že do roku 2024 vynaloží na obranu ekvivalent alespoň 2% svého hrubého domácího produktu, což bylo dříve pouze neformální směr. V roce 2014 dosáhli tohoto cíle pouze 3 ze 30 členů NATO (včetně USA); do roku 2020 se tento počet zvýšil na 11. V roce 2020 zaznamenalo 29 členských států mimo USA šest po sobě jdoucích let růst výdajů na obranu, čímž jejich průměrné výdaje dosáhly 1,73% HDP. NATO neodsoudilo čistky v Turecku v roce 2016. V důsledku turecké invaze do kurdských obydlených oblastí v Sýrii, turecké intervence v Libyi a sporu o kypersko-turecké námořní zóny se objevují známky rozkolu mezi Tureckem a ostatními členy NATO. Členové NATO se bránili Úmluvě OSN o zákazu jaderných zbraní, závazné dohodě o jednáních o úplné likvidaci jaderných zbraní, kterou podporuje více než 120 zemí.