Napíšte pokračování tohoto odstavce - 6. a 17. července 1794 Dubois vedl své vojáky v střetech proti koaličním silám. Bojoval v bitvě u Aldenhovenu 2. října, kde vedl 4 000 mužů kavalérie. Dostal se do hádky s oddělením zásob, což způsobilo rozchod s Jourdanem. Opustil armádu na začátku roku 1795. Povstání z 1. prairiálního roku III vypuklo 20. května 1795, kdy dav ozbrojených lidí vtrhl do Národní konvence a zavraždil zástupce. V té době v Paříži dostal Dubois velitelství nad hlavním městem 21. Další den vojáci pod vedením Jeana-Charlese Pichegruho potlačili povstání. Dubois se vrátil do "Armády severu", kde velel oddělení Jemappes. Rozčílil se na tuto neaktivní roli a požádal o přeložení do "italské armády", aby nahradil zabitou Amédée Emmanuel François Laharpeovou; žádost byla schválena. Dne 4. září 1796 byl Dubois zasažen třemi mušketovými kulkami, když vedl své jezdce v bitvě u Rovereta.
- Ne, ne. Smrtelně zraněný generál zafoukl Napoleona Bonaparta: "Umírám za republiku. Mám čas vědět, jestli je vítězství úplné?" Dubois je na sloupci 25 Triumfálního oblouku.