2. prapor, pod velením podplukovníka Donalda Butterwortha, byl vyslán do Francie krátce po vypuknutí války v září 1939 jako součást 2. pěší brigády (spolu s 1. regimentem Loyal a 1. Gordon Highlanders), 1. pěší divize a byl součástí britských expedičních sil (BEF), a byl zapojen do bitev ve Francii a Belgii, než byl nakonec evakuován z Dunkerque dne 1. června 1940. Následně 2. prapor strávil roky obranou domoviny ve Spojeném království přípravou na možnou německou invazi do Anglie, která nikdy nepřišla. Prapor zůstal ve Spojeném království až do roku 1943, kdy se stále jako součást 1. pěší divize plavil do severní Afriky a zúčastnil se kampaně v Tunisku, britská první armáda. Prapor se nezúčastnil invaze na Sicílii ani počáteční invaze do Itálie, ale byl jednou z hlavních jednotek při přistání v Anziu v lednu 1944, pod velením americké páté armády, kde utrpěl extrémně těžké ztráty. Dne 7. února utrpěl prapor 323 obětí při pokusu o dobytí hřebenat Buonriposo, které dobyli, ale byli nuceni se vzdát po vyčerpání munice. Do května, po operaci Diadem
, že prapor absorboval osm návrhů náhrad. Nyní bojující jako součást britské Osmé armády, 2. prapor pokračoval ve službě v Itálii, bojoval kolem gotické linie, až do ledna 1945, kdy byl prapor a zbytek 1. pěší divize přemístěn do Palestiny.