Píše pokračování pro tento odstavec - Prohlášení zákona bylo jednomyslně podpořeno neoficiálními indickými členy zákonodárné rady vicekrále a bylo považováno za nezbytné k ochraně Britské Indie před podvratným nacionalistickým násilím. Zákon byl poprvé použit během prvního soudu Lahore Conspiracy v důsledku neúspěšné Ghadar Conspiracy z roku 1915, a byl klíčový pro rozdrcení Ghadr hnutí v Paňdžábu a "Anushilan Samiti" v Bengálsku. Nicméně jeho rozsáhlé a nerozlišující používání při potlačování skutečné politické diskuse z něj udělalo hluboce nepopulární a v Indii se stal čím dál tím více opovrženým. Rozšíření zákona ve formě Rowlattova zákona po skončení první světové války bylo jednomyslně zamítnuto neoficiálními indickými členy rady vicekrále. Stalo se to bodem politické nespokojenosti a nacionalistické agitace, která vyvrcholila v Rowlatt Satyagraha. Zákon byl znovu přijat během druhé světové války jako Zákon o obraně Indie z roku 1939. Nezávislá Indie si ponechala zákon v řadě pozměněných forem, které byly použity v vyhlášených stavů národní nouze, včetně čínsko-indické války, krize v Bangladéši.
, Naléhavá situace z roku 1975 a následně povstání v Paňdžábu.