what important event is this text about: Celková stagnace byla prolomena závěrem 60. let, především v době pražského jara, kdy se zvýšil nákup západní odborné literatury, uskutečnila se řada zahraničních stáží a na univerzitě se obnovoval vědecký výzkum. Začaly vznikat studentské spolky, nejvíce aktivní byli studenti na filosofické fakultě, a napravovaly se největší křivdy z 50. let. Paradoxem doby bylo, že baštou těchto reformních snah byla celouniverzitní katedra marxismu-leninismu. Ovšem po sovětské okupaci a nástupu normalizace se opět vrátil formalismus, pasivita a oportunismus. Proběhly i prověrky, které z funkcí odstranily aktivní příznivce „demokratického socialismu“, ale vzhledem k brněnským provinčním poměrům a osobním vazbám byly tyto restrikce znovu mnohem mírnější než v Praze. V roce 1969 také došlo na připravovanou obnovu právnické fakulty, byla zahájena stavba druhé brněnské fakultní nemocnice (tou první byla nemocnice u sv. Anny) a podařilo se alespoň částečně řešit doposud zanedbávanou otázku ubytování studentů, když byly koncem 60. let zprovozněny koleje v dnešní Kounicově ulici (tehdy Leninova) a koncem 70. let celý areál kolejí ve Vinařské ulici. Během 80. let byl již celkem znatelný úpadek režimu, ideologický tlak polevil a začaly např. vycházet polonezávislé studentské časopisy, z nichž nejodvážnější byla "Revue 88". Univerzita byla roku 1988 také zařazena do experimentálního modelu financování, díky kterému mohla sama určovat své investice, což ji dobře připravilo na léta následující.
sovětské okupaci