Napíšejte pokračování tohoto odstavce - Po několika letech pod vládou několika zemí je milánská kultura eklektická a vypůjčuje si prvky z jiných zemí, včetně Rakouska, Španělska a Francie. Podobnosti mezi těmito místy a Milánem lze pozorovat prostřednictvím jazyka, architektury, kuchyně a obecné kultury těchto zemí. V 18. století rakouská vláda stimulovala velkou část kulturního, politického, sociálního a ekonomického života města, což vedlo k založení mnoha důležitých uměleckých institucí a také přispěla k architektonické tvorbě města. Po sjednocení Itálie v roce 1861 se Miláno stalo hlavním průmyslovým a kulturním centrem v novém království; od konce 19. století město zastávalo postavení hospodářského hlavního města země, zatímco Řím byl sídlem vlády, což z něj činilo hlavní politické a administrativní centrum země. V období fin-de-siècle a na počátku 20. století se město stalo důležitým architektonickým centrem (velmi ovlivněno secesním stylem, na který dále poukazovala Světová výstava 1906, která se konala ve městě) a zůstalo významným městem s ohledem na významnou intelektuální scénu. Po druhé světové válce byl Milán velmi ovlivněn italským ekonomickým zázrakem, nebo "il boom", a přilákal vlnu přistěhovalců z jižní Itálie, kteří hledali práci v prosperujícím městě. Tehdy významným centrem financí a designu, metropole se v osmdesátých letech proměnila v hlavní módní město. V roce 2000 zůstává Miláno jedním z nejdůležitějších kulturních, mediálních a ekonomických center země, považováno za druhé město země; jeho význam je rozšířen po celém světě a je uznáván jako globální město Alpha. Město také hostilo Expo 2015
- Ne, ne. Miláno je tradičně označováno jako "morální hlavní město" Itálie, zejména kvůli vnímané pracovní etice města.