V roce 1962 byl nominován na Nejvyšší soud a později jmenován předsedou Nejvyššího soudu v Lahore v roce 1970, než byl znovu jmenován starším soudcem Nejvyššího soudu Pákistánu v roce 1971. V roce 1972 získal veřejnou a mezinárodní pověst, když spolu s předsedou Nejvyššího soudce Hamoodurem Rahmanem předsedal válečnému vyšetřovacímu výboru, aby prošetřil ekonomický a vojenský kolaps Pákistánu ve válce proti Indii v roce 1971, která vedla k nástupnictví
Východního Pákistánu jako Bangladéše.