Po porážce Kartaginy se Římané stali dominantní mocí Středozemního moře, úspěšně bojovali v Řecku (Aemilius Paulus rozhodující vítězství nad Makedonií v bitvě u Pydny), na Středním východě (Lucius Licinius Lucullus, Gnaeus Pompeius Magnus), v Galii (Gaius Julius Caesar) a porazili několik germánských kmenů (Gaius Marius, Germanicus). Zatímco římské armády utrpěly několik velkých ztrát, jejich velká populace a schopnost (a vůle) nahradit oběti na bojišti, jejich výcvik, organizace, taktická a technická nadřazenost umožnila Římu zůstat převládající vojenskou silou po několik staletí, využívat dobře vyškolené a manévrovatelné armády k běžnému překonávání mnohem větší "kmenové" armády svých nepřátel (viz Bitvy u Aquae Sextiae, Vercellae, Tigranocerta, Alesia
)