Kvůli zranění byl Digby poslán do nemocnice sv. Alžběty, ale utekl z okna se svým zástupcem kapitánem Tonym Frankem, když je německé sestry nechaly na pokoji. Po vytvoření únikového kompasu z knoflíků na jeho uniformě, Digby a Frank zamířili k Mariendaalu. Po příjezdu je schovala holandská žena, která nemluvila anglicky, než byla spojena se svým sousedem. Zamaskoval je jako malíře a přestěhoval je do domu Derka Wildeboera. Wildeboer byl místním vůdcem nizozemského odporu v Ede. Poté se setkali s Menno de Nooyem z nizozemského odporu, který jim daroval kolo. Wildeboer nechal pro Digbyho vyrobit falešný holandský průkaz, aby mohl vydávat se za Petera Jensena, hluchoněmého syna právníka. Digby používal kolo k návštěvě spolubojovníků v úkrytu a Němci ho nepoznali, přestože pomohl vytlačit nacistické osobní auto z příkopu a němečtí vojáci byli ubytováni ve stejném domě, ve kterém bydlel. Digby pak shromáždil 150 uprchlých vojáků, aby zamířili k přední linii. Byla to operace Pegasus.
- Ne, ne. Digby a vojáci jeli na kole k Rýnu a Digby svítil znamením V pro Vítězství pomocí Morseova kódu s jeho pochodní. Členové XXX sboru je pak převezli přes řeku. Po návratu do Spojeného království byl Digby oceněn Distinguished Service Order. Také napsal zprávu o bitvě u Arnhemského mostu, která vedla k tomu, že poručík Jack Grayburn byl povýšen na kapitána a získal Viktoriin kříž.