V roce 1829 vstoupil na speciální vojenskou školu Saint-Cyr, kterou opustil jako podporučík v roce 1831. V roce 1834 byl povýšen na poručíka, poté na kapitána a sloužil v 5. regimentu draků. Byl velitelem eskadry během revoluce v roce 1848 a byl vedle generála Négriera, když byl zraněn. Poté se zúčastnil obléhání Říma v roce 1849 jako náčelník štábu druhé divize francouzského expedičního sboru ve Středozemním moři. Byl povýšen na podplukovníka a v roce 1852 byl připojen k divizi Constantine jako chef d'état major. V lednu 1855 získal hodnost plukovníka a bojoval v Krymské válce jako šéf štábu 2. a poté 1. divize II sboru. V roce 1855 byl náčelníkem štábu generála Mac Mahona v Alžírsku, o dva roky později dostal stejné místo v pařížské divizi. V roce 1858 byl povýšen na generála. Bojoval v bitvách u Turbiga, Magenta,
a Solferino.