Shrňte článek:  Smrt zakladatele Singapuru minulý pondělí je vhodnou příležitostí k zamyšlení nad budováním národa. Lee Kuan Yew jako premiér za první tři desetiletí postavil chudý přístav z nejnižších stupňů třetího světa do prvního světa během jediné generace. Podle Světové banky se Singapur připravuje oslavit 50. výročí svého vzniku jako národ a je dnes ultramoderní metropolí s téměř šesti miliony obyvatel a vyšší HDP na obyvatele než ve Spojených státech. Leeho úspěch v budování úspěšného národa ostře kontrastuje s výsledky Washingtonu, který utratil přes 4 biliony dolarů a téměř 7 000 amerických životů v Iráku a Afghánistánu za poslední desetiletí. Někteří říkají, že příběh Singapuru je sui generis: něco, co se mohlo stát jen v té době a na tom místě. Ale jeho pozoruhodný výkon má méně co do činění s zázračnými podmínkami, než s Leeho modelem disciplinovaného, vizionářského vedení. Vůdcové jiných rozvojových zemí, a dokonce i USA, by měli brát příklad z Lee Kuan Yewova plánu, jak řešit současné výzvy. Známe mnoho z Leeových lekcí o roli vládního vedení ve vývoji, protože jsme ho s mými spoluautory před dvěma lety přímo požádali, aby o nich uvažoval -- body, které jsme zachytili v naší knize, Lee Kuan Yew: The Grand Master's Insights on China, the United States, and the World. Pět se vyniká. Zaprvé, Lee trval na tom, že vládnutí je především o výsledcích. Jeho slovy: "Přísnou zkouškou jakéhokoli právního systému není velikost nebo vznešenost jeho ideálních konceptů, ale to, zda je ve skutečnosti schopen vytvořit pořádek a spravedlnost". Co se týče hlavních cílů vlády, byl naprosto jasný. V podmínkách, které by uznali otcové zakladatelé Ameriky, věřil, že "konečným testem hodnoty politického systému je, zda pomáhá společnosti vytvořit podmínky, které zlepšují životní úroveň pro většinu jejích lidí, a navíc umožňují maximální osobní svobody kompatibilní se svobodami ostatních ve společnosti". Za druhé...
V Singapuru měl Lee Kuan Yew pozoruhodný úspěch při vytváření prosperujícího moderního státu. Jeho lekce by měly být poučné pro další vůdce v době velké nestability, píše Graham Allison. Lee předal Allison své názory na roli vládního vedení ve vývoji.