Během první světové války byl Tartakower povolán do rakousko-uherské armády a sloužil jako důstojník na různých místech. Šel na ruskou frontu s vídeňským pěchotním regimentem. Po válce emigroval do Francie a usadil se v Paříži. Ačkoli Tartakower nemluvil polsky, po získání nezávislosti v roce 1918 přijal polské občanství a stal se jedním z nejvýznamnějších čestných velvyslanců země. Byl kapitánem a trenérem polského šachového týmu na šesti mezinárodních turnajích, získal zlatou medaili pro Polsko na olympiádě v Hamburku.
V roce 1930.