1. srpna 1919 se pluk přestěhoval na frontu jako součást 14. velkopolské pěší divize (). Regiment vedl kampaň přes Maladzyechnu, Malé Gajany, Minsk, Ihumen, Bochuczewicze a Babruysk, který byl zajat 28. srpna. Babrujsk se stal základnou pluku během bojů v údolí řeky Berezina a v Polézii až do května 1920. V tomto období sovětské vojáky přezdívali pluk "" (), kvůli červené barvě na jejich rogatywkach. V květnu 1920 se pluk podílel na zastavení ofenzívy sovětské 16. armády, přičemž mnoho vojáků ze sovětské kavalerijní brigády bylo zajatých. V červnu 1920, kvůli další sovětské ofenzivě, byl pluk nucen ustoupit. Během bojů u Ivachnoviche, 29. července, velitel pluku, podplukovník. Władysław Anders byl zraněn. V rámci polské protiofenzívy prolomil pluk sovětské linie 16. srpna poblíž Maciejowic. Později se pluk zúčastnil bitvy u řeky Niemen.
- Ne, ne. V druhé polovině září 1920 se kavalerista zúčastnil bojů poblíž Mezhiric, Zelvy a Snovy. Posledním městem dobytým plukem byl Minsk, odkud byla jednotka po příměří stažena. Dne 16. ledna 1921 se pluk vrátil do Poznání pod velením Władysława Anders. Za statečnost během války dostaly všechny pluky 14. divize Virtuti Militari. Barvy jednotky byly vyzdobeny Marshem. Józef Piłsudski dne 22. dubna 1921.