Které z následujících zařízení není namontováno na hnací hřídel, rotory nebo statory? S ohledem na předchozí otázku napište kontext, který obsahuje odpověď. Může to být 1 - 20 vět. Kontext:
Parní turbína se skládá z jednoho nebo více rotorů (otáčejících disků) namontovaných na hnací hřídeli, střídavě se řadou statorů (statických disků) upevněných na krytu turbíny. Vnější okraj rotorů je uspořádán jako vrtule. Pára působí na tyto lopatky a vytváří rotační pohyb. Stator se skládá z podobné, ale pevné řady lopatek, které slouží k přesměrování toku páry na další stupeň rotoru. Parní turbína se často vypouští do povrchového kondenzátoru, který poskytuje vakuum. Stupně parní turbíny jsou obvykle uspořádány tak, aby z určité rychlosti a tlaku páry získaly maximální potenciální práci, což vede k řadě různě velkých stupňů s vysokým a nízkým tlakem. Turbíny jsou účinné pouze tehdy, pokud se otáčejí poměrně vysokou rychlostí, a proto jsou obvykle připojeny k redukčním převodovkám, aby poháněly aplikace s nižší rychlostí, jako je lodní vrtule. Ve velké většině velkých elektráren jsou turbíny přímo připojeny k generátorům bez redukčních převodů. Typické otáčky jsou 3600 otáček za minutu (RPM) v USA s výkonem 60 Hertz, 3000 otáček za minutu v Evropě a dalších zemích s elektrickými systémy 50 Hertz. V jaderných elektrárnách běží turbíny obvykle při polovině těchto rychlostí, 1800 otáček za minutu a 1500 otáček za minutu. Turbínový rotor je také schopen poskytovat energii pouze při otáčení jedním směrem. Proto je obvykle zapotřebí reverzní stupeň nebo převodovka, pokud je zapotřebí výkon v opačném směru.