V roce 1913 se Ejnar Hertzsprung pokusil zjistit vzdálenosti 13 cefeidů pomocí pohybu po obloze. Jeho výzkum však později vyžadoval revizi. V roce 1918 Harlow Shapley použil cefeidy k umístění počátečních omezení velikosti a tvaru Mléčné dráhy a umístění našeho Slunce v něm. V roce 1924 Edwin Hubble stanovil vzdálenost ke klasickým Cepheidovým proměnným v galaxii Andromedy, do té doby známé jako mlhovina "Andromeda", a ukázal, že proměnné nebyly členy Mléčné dráhy. Hubbleův objev vyřešil otázku vznesenou v "Velké debatě
" zda Mléčná dráha představuje celý vesmír nebo je pouze jednou z mnoha galaxií ve vesmíru.