Vojenská situace Španělské republiky se pod Negrinovou vládou neustále zhoršovala, a to především kvůli nadřazené kvalitě generálů a důstojníků, z nichž mnozí byli veteráni války v Rifu, a do roku 1938 ohromující výhodě rebelů z hlediska mužů (20%), letadel a dělostřelectva poskytnutých Německem a Itálií. V průběhu roku 1938 se neúnavná posloupnost vážných vojenských porážek a neúspěch všech ustanovení francouzsko-britské pomoci odrážely v zhoršení hmotných životních podmínek v pozadí (zejména z hlediska potravin), které hluboce ovlivnily politickou morálku lidového a vojenského odporu republikánské strany. Koncem roku 1938 zmrzlé a napůl vyhladovělé civilní obyvatelstvo v obležení Madridu
trpěl vážnou podvýživou kvůli omezené denní dávce 100 gramů chleba a čočky (přezdívka "pilulky Dr. Negrín"). Znechucená pátou kolonou, se v Madridu zmocnila válečná únava a byl rozšířen defetismus.