- kariérní důstojník rumunské armády, který se proslavil během rolnické vzpoury v roce 1907
a rumunské kampaně první světové války, antisemitský Antonescu sympatizoval s krajně pravicovými a fašistickými skupinami Národní křesťanské a Železné gardy po většinu meziválečného období. Byl vojenským atašé ve Francii a později náčelníkem generálního štábu, krátce sloužil jako ministr obrany v národně křesťanském kabinetu Oktaviána Goga a následně v kabinetu prvního Cristea, ve kterém také sloužil jako ministr letectví a námořnictva. Během konce třicátých let minulého století ho jeho politický postoj dostal do konfliktu s králem Karolem II. a vedl k jeho uvěznění. Antonescu se však během politické krize v roce 1940 dostal k politické prominenci a založil Národní legionární stát, což bylo nepříjemné partnerství s vůdcem Železné gardy Horiou Simou. Poté, co vstoupil do spojenectví s nacistickým Německem a zajistil si důvěru Adolfa Hitlera, během legionářského povstání v roce 1941 odstranil gardu. Kromě toho, že byl premiérem, sloužil jako ministr zahraničí a ministr obrany. Krátce poté, co se Rumunsko připojilo k Osi v operaci Barbarossa a získalo zpět Besarábii a severní Bukovině, se Antonescu stal také maršálem Rumunska.