Dne 10. května skončila falešná válka s rozsáhlou německou invazí do neutrálních nízkých zemí Belgie, Nizozemska a Lucemburska a do Francie obcházející francouzské opevnění Maginotovy linie podél hranice s Německem. Po tom, co Německo napadlo Nizozemsko, Belgie a Lucembursko, se obrátilo proti Francii a 13. května vstoupilo do země přes Ardeny. Francouzi opustili tuto oblast méně dobře obranou, protože věřili, že její terén je neprůjezdný pro tanky a jiná vozidla. Většina spojeneckých sil byla ve Flandrech, očekávala opakování Schlieffenova plánu první světové války a byla odříznuta od francouzské pevniny. V důsledku toho, a také díky vynikající německé komunikaci a taktikě, byla bitva o Francii kratší, než si před válkou spojenecké myšlenky mohly představit. Trvalo to jen šest týdnů. Dne 10. června Itálie vyhlásila válku Francii i Spojenému království, ale v této kampani nezískala žádný významný úspěch. Francouzská vláda opustila Paříž a brzy
Francie se 22. června vzdala. Za účelem dalšího ponížení francouzského lidu a samotné země, Hitler zařídil, aby kapitulační dokument byl podepsán v lese v Compiègne, ve stejném vagonu, kde byla podepsána německá kapitulace v roce 1918. Kapitulace rozdělila Francii na dvě hlavní části; severní část pod německou kontrolou a jižní část pod francouzskou kontrolou, založenou ve Vichy a označovanou jako Vichy Francie, což byl stát přátelský k Německu. Mnoho francouzských vojáků, stejně jako vojáků z jiných okupovaných zemí, uteklo do Británie. Generál de Gaulle se prohlásil za legitimního vůdce Svobodné Francie a přísahal, že bude pokračovat v boji. Po neočekávaném rychlém vítězství Hitler povýšil 12 generálů do hodnosti polního maršála během ceremoniálu polního maršála v roce 1940.