Georges Cuvier argumentoval pro skutečnost vyhynutí koncem devadesátých let 19. století na základě analýzy fosilií savců, jako jsou mamuty. Nicméně až do počátku dvacátých let 20. století mnoho vědecky vzdělaných lidí stále věřilo, že stejně jako se nové druhy neobjevily, tak se ani existující nestaly vyhynulými - částečně proto, že se domnívali, že vyhynutí by znamenalo, že Boží stvoření bylo nedokonalé; jakékoli podivnosti nalezené byly vysvětleny jako patřící zvířatům stále žijícím někde v neprozkoumané oblasti Země. Bizardní povaha fosilií nalezených Anningovými fosiliemi, některé, jako je plesiosaur, tak nepodobné jakémukoli známému živému tvoru, se postavila proti této myšlence.
Anningův