Shrňte článek:  Rok poté, co v washingtonském státě zemřelo 43 lidí při sesuvu bahna, se členové komunity sešli v neděli na chvíli ticha a modlitby za ty, kteří zahynuli při nejhorší přírodní katastrofě v historii okresu Snohomish. Rodiny, členové záchranného týmu, útěšní psi a další členové komunity se shromáždili na washingtonské dálnici 530 na obřadu pro oběti sesuvu bahna, který před rokem zasáhl Oso ve státě Washington. Jména zemřelých byla přečtena jedna po druhé, když zvonek označil každého, kdo byl zabit 22. března 2014 asi 55 mil severovýchodně od Seattlu. Prohlédněte si video. Rodiny, členové záchranného týmu, útěšní psi a další členové komunity se shromáždili na Washington Highway 530 na obřadu pro oběti sesuvu bahna, který se odehrál před rokem v Oso ve státě Washington. Muž truchlí při čtení zpráv na silniční bariéře při obřadu na počest 43 mrtvých při loňské sesuvě bahna. V neděli uplyne jeden rok od zničujícího sesuvu bahna, který zabil 43 lidí a zničil Washington Highway 530. I když se země zotavuje, mnozí z postižených říkají, že jejich nervy jsou stále otřeseny nevyřešenými soudními spory, legislativou, obtížemi s přístupem k fondům pro pomoc a přehlídkou diváků a profitujících z místa katastrofy. Ačkoli tráva konečně vyklíčí, Don Young pokračuje v čištění svých polí od trosek, jako je například odkládací plocha a izolace, což je hořká připomínka tragédie. 'Tento jaro bychom měli narůst, abychom nemuseli vidět tu jizvu, na kterou jsme se dívali,' řekl Young, 55 let, když si vzpomněl, jak pozoroval přicházející proud. 'Nechceš to zatracené znovu prožívat, víš?' Uprostřed výročí víkendu modlitby, připomínek a slavnostní chvilky ticha, rodiny obětí a přeživších říkají, že je těžké se smířit se svou ztrátou. "Je tu uzdravení, které se ještě musí uskutečnit", řekl šéf hasičů Oso Willy Harper. Je tu teď spousta emocí, někdy jsou přímo na tváři, a někdy jsou pod povrchem.
Zničující sesuv bahna zničil Oso ve Washingtonu 22. března 2014. Byla to nejhorší přírodní katastrofa v historii Snohomish County. Jednoroční památka zahrnovala také zasadění stromů na počest obětí. Ti, kteří byli zasaženi sklouznutím hlíny, říkají, že se stále potýkají s následky. Rodiny obětí a přeživších říkají, že je těžké přijmout jejich ztráty.