Na konci finského velkovévodství se literatura skládala převážně z románů a dramatu, jako je román "Píseň krvavě červené květiny" (1905) Johannesa Linnankoskiho (1869<unk>1913), ale pak Finsko získalo nezávislost v roce 1917 a brzy po občanské válce
Vyrazili. Stejně jako u jiných občanských válek, měla být mnohokrát popsána v literatuře, jako například v "" (1919) od Frans Eemil Sillanpää (1888<unk>1964). Sillanpää byl silným vůdcem literatury ve třicátých letech ve Finsku a byl prvním finským nositelem Nobelovy ceny. Tématem se zabýval Väinö Linna (1920-1992), který se stal fenomenálně úspěšným díky svému románu "Neznámý voják" (1954). V tomto a dalších případech byla hlavní překážkou mezinárodní pověsti samotná podivnost finského prostředí a mentality.