Popović se narodil v roce 1881 ve městě Sjenica v kosovském vilayetu v Osmanské říši (dnešní jihozápadní Srbsko). Jeho rodina uprchla z osmanské nadvlády a usadila se v Kragujevci, kde navštěvoval školu. Po absolvování Vojenské akademie v Bělehradě v roce 1903 se hodností poručíka pěchoty se Vojin Popović rozhodl vstoupit do organizace chetniků v roce 1905 a v roce 1911 se připojil k tajné organizaci "Sjednocení nebo smrt" (Černá ruka). Bojoval proti Osmanským v Makedonii a Starém Srbsku mezi lety 1905 a 1912 (bitvy u Čelopeku, Kumanova, Prilepu, Bitole a na břehu Vardaru) a proti Bulharům na řece Bregalnici v roce 1913. Vojenskou slávu získal v bitvách první světové války na Drině, na Kolubarě.
byl vyznamenán Řádem Karađorđeovy hvězdy 4. a 3. třídy (důstojník a velitel). Byl povýšen do hodnosti podplukovníka pěchoty srbské armády a navzdory své pověsti striktního a nezlomného důstojníka byl oblíben s naprostou důvěrou. Byl zapamatován především jako nejpředstavitelnější četní vůdce (vojvoda) kvůli jeho výjimečně odvážnému a inspirativnímu vojenskému vedení. Jeho jednotky zajistily bezpečnost korunního prince Aleksandra Karađorđevića během stažení přes Albánii, které následovalo po těžkých ztrátách Srbska v roce 1915. V zimě roku 1916 velel dobrovolnické jednotce zapojené do bitvy s Bulhary nad strategickým vrcholem hory Nidža, Kajmakčalan, na Salonické frontě. Byl zraněn u Grunište vis v oblasti řeky Crny, ale pokračoval v pronásledování nepřítele. Dne 29. listopadu 1916, v závěrečné fázi bitvy, zemřel na kulku do srdce.