Demokratická republika Vietnamu pod vedením Ho Chi Minha prohlašovala nadvládu nad celým Vietnamem, ale v té době byl Jižní Vietnam v hlubokém politickém chaosu. Po sobě jdoucí zhroucení francouzské, pak japonské moci, následované neshodami mezi politickými frakcemi v Saigonu, doprovázela rozsáhlá násilí na venkově. Dne 16. srpna 1945 Hồ Chí Minh zorganizoval Národní kongres v Tân Trào. Kongres přijal 10 hlavních politik Viet Minh, schválil Všeobecný povstání řád, rozhodl o národní vlajce, uprostřed s pětihlavou zlatou hvězdou, zvolil národní hymnu a zvolil Národní výbor pro osvobození Vietnamu, později se stal prozatímní revoluční vládou vedené Hồ Chí Minh. Dne 12. září 1945 přijeli první britští vojáci do Saigonu. Dne 23. září, 28 dní poté, co obyvatelé Saigonu uchvátili politickou moc, francouzské jednotky obsadili policejní stanice, poštovní úřad a další veřejné budovy. Výraznou politickou skutečností života v severním Vietnamu byla čínská nacionalistická okupační armáda a čínská přítomnost donutila Ho Chi Minha a Viet Minha, aby se přizpůsobili vietnamským nacionalistům podporovaným Čínou. V červnu 1946 čínské nacionalistické jednotky evakuovaly Hanoj a 15. června se poslední oddíly nalodily v Haiphongu. Po odchodu Britů v roce 1946, Francouzi kontrolovali část Cochinchina, jižní centrální pobřeží, centrální vysočiny od konce Jižní války odporu
- Ne, ne. V lednu 1946 Viet Minh uspořádala celostátní volby ve všech provinciích za účelem zřízení Národního shromáždění. Veřejné nadšení pro tuto událost naznačuje, že Viet Minh měl v té době velkou popularitu, ačkoli bylo málo soutěžních závodů a stranický složení shromáždění bylo určeno před hlasováním. Navzdory tomu, že se k volbám nepřipojili, Viet Cách a Viet Quốc získali 70 křesel v Národním shromáždění za vytvoření sjednocené vlády.