V DNA nanotechnologii jsou součástními materiály vlákna nukleových kyselin, jako je DNA; tyto vlákna jsou často syntetické a téměř vždy se používají mimo kontext živé buňky. DNA je vhodná pro konstrukci na nanoúrovni, protože vazba mezi dvěma vlákny nukleových kyselin závisí na jednoduchých pravidlech párování bází, které jsou dobře pochopitelné a tvoří specifické vlastnosti nukleových kyselin. Tyto vlastnosti jsou příkladem molekulární samoskládky zdola nahoru, ve které se molekulární složky spontánně organizují do stabilních struktur; konkrétní forma těchto struktur je indukována fyzikálními a chemickými vlastnostmi složek vybraných návrháři. V DNA nanotechnologii jsou součástními materiály vlákna nukleových kyselin, jako je DNA; tyto vlákna jsou často syntetické a téměř vždy se používají mimo kontext živé buňky. DNA je vhodná pro konstrukci na nanoúrovni, protože vazba mezi dvěma vlákny nukleových kyselin závisí na jednoduchých pravidlech párování bází, která jsou dobře pochopitel
jaderné