Shrňte článek:  Londýn (CNN) Ultra-radikální okraj Tuniska se vrátil, aby kousl vládu, která se narodila z nejúspěšnějšího experimentu v ústavní reformě, která se vynořila z revoluce Arabského jara v roce 2011. Útok ve středu na muzeum Bardo v Tunisu byl hrozně předvídatelný, pocházející z toho, co tuniské ministerstvo vnitra nazývá násilnou ultra-radikální islamistickou frangou, která byla nucena do podzemí - ale nebyla rozdrcena - bezpečnostními službami. Džihádistické hnutí, které zastupují tisíce aktivních militantů doma i v zahraničí, vyhrožují odvetou vůči tuniské většině, která je vstřícná k zahraničním investicím. Útok spáchali dva ozbrojenci, kteří měli podle všeho podporu nejméně dvou kompliců. Může to torpédovat úsilí o oživení tuniského odvětví cestovního ruchu, které vytváří pracovní místa, a může odradit jiné návštěvníky, kteří utrácejí velké částky. To pravděpodobně přiměje Tunisané - kteří prokázali moudrou sklonnost k sjednocení tváří v tvář největším nepříjemnostem navzdory výraznému apetitu na politické hádky - podpořit robustní reakci zvoleného prezidenta Beji Caida Essebsiho. Tento útok se přidává k globálnímu příběhu, podle kterého islámští revolucionáři - stále více se pohybující pod vlajkou takzvaného Islámského státu (ISIS) - představují existenční krizi pro umírněné státy, často západní spojence, v arabském světě. Tunisko je jedinou zemí, která vyšla z revoluce arabského jara s nedotčeným politickým procesem. Současný prezident Essebsi, který byl zvolen v listopadu 2014, a jeho vládnoucí koalice jsou výsledkem dlouhého ústavního procesu. Během čtyř bouřlivých let tvrdě soutěžili s opozičními stranami, ale také prokázali schopnost spolupracovat s nimi, a to v čele s "umírněnou islamistickou" Ennahdou, která je zastoupena ve vládě a parlamentu. Islámové zcela jiného odstínu byli zodpovědní za útok na Bardo. Místní salafistické skupiny (z nichž nejznámější je Ansar Al-Sharia), stejně jako nadnárodní jednotky včetně ISIS, byly nejúčinnější při náboru nespokojených mladých Tunisanů v chudších částech hlavního města...
Ultra-radikální okrajové skupiny již dříve ohrožovaly liberální většinu v Tunisku. Většina Tunisanů by podle něj podpořila silnou reakci prezidenta. Útoky jsou připomínkou toho, že přechod Tuniska k demokracii je "křehký", říká Marks.