Vzdělán v právu a vyškolen jako právník z Velké Británie, získal pověst a mezinárodní slávu, když předsedal válečnému vyšetřovacímu výboru, který vyšetřoval válku s Indií, která vedla k osvobození
Východního Pákistánu a poskytnout důkladná doporučení, aby se zabránilo budoucí ozbrojené zahraniční intervenci. Kromě toho působil jako profesor práva na fakultě Univerzity v Káračí a jako vicekancléř Univerzity v Dháce a zároveň zůstal aktivní v prosazování gramotnosti v celé zemi. Po nezávislosti Bangladéše si Rehmanova rodina ponechala pákistánské občanství a jeho syn sloužil jako předseda Nejvyššího soudu v Islámábádu.