Nakonec, v létě 1916, premiér Brătianu odmítl své výhrady a Rumunsko vstoupilo do války jako země Entente. Zatímco Constantin byl pověřen zajišťováním přímého ruského vojenského zapojení a vojenské pomoci pro rumunskou frontu, Georg se znovu dobrovolně přihlásil k vojenské službě. Byl údajně zapsán jako voják, ale byl spatřen, jak cestuje se svým vlastním důstojníkem. Byl přidělen k velení druhé armády v jižních Karpatech, kde se setkal s generálem Alexandrem Averescuem a dalšími důstojníky. Averescu si ho pamatoval jako stínovitou postavu, která si nezasloužila jeho důvěru, a poznamenal zejména Diamandyho myšlenky ohledně použití expandujících střel proti rakousko-uherské armádě (která údajně iniciovala jejich použití v boji). Diamandy bojoval v zákopech v první linii, ale stále ho trápily problémy s plícemi a srdcem, a nakonec byl poslán do nemocnice za linií. Do té doby se předpovědi Diamandyho o bulharské neutralitě a rumunské připravenosti k válce ukázaly jako chybné, když Rumunsko utrpělo v bitvě u Turtucaia bolestnou porážku.
- Ne, ne.