Shrňte článek:  Před třemi desetiletími Steve McCurry pořídil pravděpodobně nejznámější fotku všech dob. Přesto i po celé této době, vynikající fotograf překypuje nadšením, když mluví o "afghánské dívce". "Věděl jsem, že má neuvěřitelný pohled, pronikavý pohled", vzpomíná. "Ale kolem nás byl dav lidí, prach se točil kolem, a to bylo před digitálními kamerami a nikdy jste nevěděli, co se stane s filmem. "Když jsem vytvořil obraz, věděl jsem, že je to něco speciálního. Ukázal jsem to šéfredaktorovi National Geographic, a on vyskočil na nohy a vykřikl, 'to je náš další obal'". Nejenže se "Afghánská dívka" stala další obálkou časopisu, ale také nejúspěšnější v jeho proslulé historii. Působivý portrét 12letého Šarbat Guly, paštunského sirotka v uprchlickém táboře Nasir Bagh na afghánsko-pákistánské hranici, byl pořízen v prosinci 1984 a zveřejněn následující rok. Žena, nyní ve čtyřiceti letech, byla nedávno nalezena v Pákistánu. Když McCurry uvažuje o jeho popularitě, co ho nejvíce vzrušuje, je dopad, který tento jediný obraz měl na reálný svět. "Lidé se kvůli té fotografii dobrovolně přihlásili k práci v uprchlických táborech", říká. "Afghánci jsou na ni neuvěřitelně hrdí, protože dívka je chudá, ale ukazuje velkou hrdost, odvahu a sebeúctu. Přitáhl pozornost na jejich situaci a inspiroval mnoho lidí. Také to vedlo National Geographic k založení Afghánského fondu pro děti -- a znamenalo to, že dodnes McCurry nikdy nedostal od oceněných afghánských taxikářů jízdné. Portrét tvoří ústřední část velké retrospektivní výstavy McCurryho díla, která se nedávno otevřela v italské Monze a bude trvat do 6. dubna. "Je skvělé ohlédnout se zpět na svou práci a vidět, jak se objevily témata a souvislosti. Ale nikdy jsem ani nepřemýšlel o odchodu do důchodu", říká 64letý muž CNN ze svého studia v New Yorku. "Je tu tolik nových míst a příběhů, které mě fascinují. Mám dlouhý seznam míst, která chci navštívit: Írán, Madagaskar, Mongolsko, Rusko....
"Afghánská dívka" Steva McCurryho je jedna z nejznámějších fotografií na světě. McCurry pracoval ve většině válečných zón po celých 40 letech své kariéry. V Itálii byla otevřena retrospektivní výstava jeho děl.