Napište pokračování tohoto odstavce - Během druhé rusko-turecké války Rumjancev podezíral Potemkina z úmyslného omezování zásob jeho armády a okamžitě odstoupil od velení. V polském tažení v roce 1794
opět získal jmenování vrchním velitelem, ale jeho soupeř Suvorov ve skutečnosti vedl armády do bitvy. Při této příležitosti se Rumjancev ani neobtěžoval opustit svůj ukrajinský sídlo v Tashanu, které přestavěl na pevnost. Zemřel tam 19. prosince 1796, něco přes měsíc po smrti Kateřiny, a byl pohřben v Kyjevské Pecherské lavrě.