Napíše pokračování tohoto odstavce - V letech 1806 až 1811 se Langeron zúčastnil rusko-turecké války (1806<unk>1812) a sloužil v armádě Moldavska proti Osmanské říši. Bojoval u Giurgiu, Silistra, Frasin, Derekoy a Ruse, za které byl povýšen na generála pěchoty. V roce 1812 dostal Langeron velení nad vojenským sborem v armádě Dunaje, se kterým bojoval u Brest-Litovska a na Berezině. V roce 1813 byl Langeron pověřen blokádou Thorn a později v roce velitel nad vojenským sborem v Koenigswarte, Bautzenu, Siebeneichenu, Lowenbergu, Katzbachu a Lipsku. Následující rok se zúčastnil francouzské kampaně, během níž bojoval v bitvách u Soissons, Craonne, Laon, Rheims
La Fère-Champenoise a Paříž. Na konci roku 1814 dostal Langeron velení 4. a 6. sboru na Volynii. Během Sto dní on a jeho vojska pochodovali do Francie, ale dosáhli středního Německa až v době, kdy byl Napoleon poražen u Waterloo.