V 14. století, Osmanská říše byla rostoucí mocností na Blízkém východě. Po podmanění velké části Anatolie, s zachycením
Po dobytí Gallipoli v roce 1354, Osmanské Turky také získal oporu na Balkáně. Křesťanské mocnosti v regionu, zejména upadající Byzantská říše, byly slabé a rozdělené, což umožnilo rychlou tureckou expanzi v regionu, kterou vedli jak sami Osmani, tak polonazávislé turecké válečné skupiny "ghazi". V roce 1369 byli Osmani schopni dobýt Adrianopol, třetí nejdůležitější město Byzantské říše po jejím hlavním městě Konstantinopole a Soluni. Soluně, kterou vládl byzantský kníže a budoucí císař Manuel II Palaiologos (), se po dlouhém obléhání (1383-1387) v roce 1387 vzdala spolu s městy Christopolis a Chrysopolis.