Teutonští rytíři začali řídit své tažení proti pohanskému Litvě (viz litevská mytologie), kvůli dlouhodobým existujícím konfliktům v regionu (včetně neustálých nájezdů na území Svaté římské říše pohanskými nájezdovými skupinami) a nedostatku řádné oblasti pro rytíře, po pádu Jeruzalémského království v Akre v roce 1291 a jejich pozdější vyhoštění z Maďarska. Zpočátku rytíři přesunuli své ústředí do Benátek, odkud plánovali obnovu Outremer, tento plán byl však brzy opuštěn a řád později přesunul své ústředí do Marienburgu, aby mohl lépe zaměřit své úsilí na oblast Pruska. Vzhledem k tomu, že "Litevská vlast" zůstala nekřesťanská až do konce 14. století, mnohem později než zbytek východní Evropy, konflikty se táhly delší dobu a mnoho rytířů ze západních evropských zemí, jako je Anglie a Francie, cestovalo do Pruska, aby se zúčastnili sezónních kampaní ("reyse") proti velkovévodství Litvy. V roce 1348 dosáhl řád velkého vítězství nad Litvami v bitvě u Strěvy.
, které je vážně oslabují. Teutonští rytíři vyhráli rozhodující vítězství nad Litvou v bitvě u Rudau v roce 1370.