Vyplňte následující větu: Vozy Brabham soutěžily na 500 mil v Indianapolis od poloviny 60. let do začátku 70. let. Po neúspěšném projektu v roce 1962 byla společnost MRD v roce 1964 pověřena výstavbou podvozku IndyCar poháněného americkým motorem Offenhauser. Výsledný podvozek BT12 byl závoděn Jackem Brabhamem jako "Zink-Urschel Trackburner" na
1964 a skončil s problémem s palivovou nádrží. V roce 1966 se auto znovu zapojilo a třetí místo získal Jim McElreath. Od roku 1968 do roku 1970 se Brabham vrátil do Indianapolis, nejprve s 4,2-litrovou verzí motoru Repco V8, který tým používal ve formuli jedna, se kterým Peter Revson skončil pátý v roce 1969, než se vrátil k motoru Offenhauser v roce 1970. Brabham-Offenhauserová kombinace byla znovu uvedena v roce 1971 J.C. Agajanian, který skončil pátý v rukou Billa Vukoviče II. Ačkoli žádný vůz Brabham nikdy nevyhrál v Indianapolis, McElreath vyhrál čtyři závody United States Automobile Club (USAC) v letech 1965 a 1966 v BT12. "Dean Van Lines Special", ve kterém Mario Andretti vyhrál národní šampionát USAC v roce 1965, byla přímá kopie tohoto vozu, vyrobená s povolením od Brabhamu šéfem týmu Andrettiho Clintem Brawnerem. Revson získal Brabhamovo poslední vítězství v USAC v BT25 v roce 1969 s použitím motoru Repco.