V roce 1905 Rusko čelilo ponižující porážce v rusko-japonské válce a uprostřed nepokojů v Petrohradě, Finové přepracovali svou ústavu a vytvořili novou sněmovnu, jejíž zastoupení bylo založeno na všeobecném volebním právu, což dávalo ženám plné volební právo před jakýmkoli jiným evropským národem po krátkodobé Korsické republice. Diet však byl rychle zničen Petrem Stolypinem, premiérem Nikolaje II. Stolypin se ukázal být ještě silnější než Bobrikov, protože věřil, že každý poddaný by měl být stoickým vlastencem koruny a udržovat nesmrtelnou loajalitu k Rusku. Stolypin chtěl zničit finskou autonomii a ignoroval rodné jazyky a kultury neruských poddaných, protože je považoval za tradiční a rituální. Finský parlament se opět zformoval, aby bojoval proti Stolypinu, ale Stolypin byl odhodlán potlačit finské povstání a v roce 1909 stálě rozpustil parlament. Stejně jako Bobrikov před ním, Stolypin si nebyl vědom toho, že takové akce jen rozdmýchaly plameny a byl následně zavražděn Dmitrijem Bogrovem, židovským členem krajně levé strany. Od Stolypinovy smrti ruská koruna vládla Finsku jako monarchistická diktatura až do rozpadu Ruska během ruské revoluce, od níž Finsko vyhlásilo nezávislost, válku za nezávislost, která se brzy proměnila v občanskou válku
- Ne, ne.