Shrňte článek:  V první britské průmyslové válce bylo zapotřebí obrovského množství munice, ale muži, kteří dominovali výrobním pracovním místem, odešli bojovat. Takže to bylo až na více než 600 000 žen, které převzaly role v mlýnech, laboratořích a továrnách, aby pomohly úsilí první světové války na domácí frontě. A tyto fotografie ukazují ženy pracující na střelivu, jak vyrábějí náboje a pojistky poprvé v továrně v Manchesteru v roce 1915. Týmová práce: Ženy pracující v továrně na střelivo poprvé začaly vyrábět náboje a pojistky v této továrně v Oldhamu ve Velkém Manchesteru v roce 1915. Jedna elektrotechnická firma, která se rozrůstala a začala zaměstnávat ženy v roce 1915, patřila Sebastianu Ziani de Ferrantimu. Mnoho firem na severozápadě a jinde se přeměnilo a začalo vyrábět munice ve válce, přičemž ženy nyní pracují vedle mužů v těchto pracovních místech. A jedna elektrotechnická firma, která se rozrůstala a začala zaměstnávat ženy v roce 1915, patřila Sebastianu Ziani de Ferrantiovi v Oldhamu. Společnost dříve vyráběla měřiče a transformátory, ale v roce 1915 přešla na výrobu pojistek a 18-librových granátů. Ve stejném roce pan de Ferranti najal první ženskou nadřízenou - rodinnou přítelkyni Olivii Forbesovou, která nakonec pracovala ve firmě 40 let. Jejím úkolem bylo získávat nové pracovnice do továrny, kde na konci války v roce 1918 pracovalo více než 1000 žen. Katie Belshawová, kurátorka výstavy o válečném úsilí v Manchesteru, řekla: "Bylo to něco, co bylo třeba udělat, protože muži odjížděli bojovat. Těžká práce: Mnoho společností se během války přeměnilo na výrobu munice, přičemž ženy nyní pracují vedle mužů v těchto pracovních místech. Zapojení: Británie čelila obrovskému nedostatku munice na frontě v roce 1915, což vedlo k tomu, co se stalo známým jako Granátová krize. <unk>Ale místo toho, aby ženy přišly a dělaly stejnou práci, jakou by dělal mužský kvalifikovaný dělník, rozdělili práci na menší díly.' Řekla MailOnline: "Pracovali by na obrácení nábojů a...
600 000 žen začalo pracovat v mlýnech, laboratořích a továrnách, aby pomohly v první světové válce na domácí frontě. 1000 z nich pracovalo v Sebastian Ziani de Ferranti v Oldhamu, Greater Manchester, do konce války v roce 1918. Jeho firma dříve vyráběla měřiče a transformátory, ale přepnula výrobu na pojistky a 18-librové náboje.