V roce 1612 pokračoval ve svých teologických studiích v Tübingenu. Po závěrečné zkoušce v roce 1614 se stal diakonem ve Vaihingen an der Enz a v roce 1620 knězem v Calw. Zde reformoval školy a sociální instituce a založil instituce pro charitu a další pomoc. Za tímto účelem založil "Christliche Gottliebende Gesellschaft" ("Křesťanská společnost milující Boha"). V roce 1628 plánoval "Unio Christiana". Získal finanční prostředky a přinesl účinnou pomoc pro obnovu města Calw, které bylo zničeno v bitvě u Nördlingenu (1634)
Císařské jednotky a navštívil ji mor. V roce 1639 se stal dvorním kazatelem a radníkem konsistoria ("Konsistorialrat") ve Stuttgartu, kde obhajoval zásadní církevní reformu. Stal se také duchovním poradcem královské princezny z Württemberska.