Tento měsíc, v azerbajdžanském městě Sumgait, azerbajdžanské gangy začaly zabíjet členy arménské menšiny. Místní vojáci se pokusili uklidnit nepokoje, ale byli napadeni davem. Politbyro nařídilo další vojáky do města, ale na rozdíl od těch, jako Ligachev, kteří chtěli masivní ukázku síly, Gorbačov vyzval k zdrženlivosti. Domníval se, že situaci lze vyřešit politickým řešením, a naléhavě vyzýval k jednání mezi arménskou a ázerbájdžánskou komunistickou stranou. V roce 1990 v Baku vypuklo další protiarménské násilí. Problémy se objevily také v Gruzínské sovětské socialistické republice; v dubnu 1989 se gruzínští nacionalisté požadující nezávislost střetli s vojsky
v Tbilisi, což vedlo k několika úmrtím. V pobaltských státech také vzrůstal pocit nezávislosti; Nejvyšší sověty estonské, litevské a lotyšské sovětské socialistické republiky vyhlásily svou ekonomickou "autonomii" od Ruska a zavedly opatření k omezení ruské imigrace. V srpnu 1989 protestanti vytvořili Baltskou cestu, lidský řetězec napříč třemi republikami, aby symbolizovali své přání po nezávislosti. V lednu 1990 Gorbačov navštívil republiku, aby ji povzbudil, aby zůstala součástí Sovětského svazu.