Píše pokračování pro tento odstavec - Země byla kontrolována jako mandát Britského impéria od roku 1920 do roku 1948, poté, co ji na konci první světové války postoupili Osmani. Za druhé světové války byl mandát těžce bombardován. Jakmile Britové souhlasili s dodávkou zbraní a vytvořením židovské brigády v roce 1944, Židé z Yishuv oficiálně vstoupili do konfliktu na straně spojenců. Na konci války, uprostřed rostoucího napětí s konfliktem unavenými Brity, přijala Organizace spojených národů (OSN), dychtivá uklidnit jak arabské, tak židovské frakce, v roce 1947 Plán rozdělení Palestiny, který doporučoval vytvoření nezávislých arabských a židovských států a internacionalizovaného Jeruzaléma. Plán byl přijat Židovskou agenturou, ale odmítnut arabskými vůdci. Následujícího roku Židovská agentura vyhlásila nezávislost státu Izrael a následná arabsko-izraelská válka v roce 1948 viděla, že se Izrael usadil na většině území bývalého mandátu, zatímco Západní břeh a pásmo Gazy byly drženy sousedními arabskými státy. Izrael od té doby vedl několik válek s arabskými zeměmi a od šestidenní války v červnu 1967 držel okupovaná území, včetně Západního břehu, Golanských výšin a pásma Gazy (dále považované za okupované po odloučení z roku 2005).
, ačkoli někteří právní odborníci toto tvrzení zpochybňují). Následné legislativní akty vedly k plnému uplatňování izraelského práva na Golanských výšinách a ve východním Jeruzalémě, stejně jako k jeho částečnému uplatňování na Západním břehu přes "trubní vedení" do izraelských osad. Izrael vykonává plnou kontrolu nad téměř dvěma třetinami Západního břehu a částečnou kontrolu nad 165 palestinskými enklávami; izraelská okupace palestinských území je mezinárodně považována za nejdelší vojenskou okupaci světa v moderní době. Snahy o vyřešení izraelsko-palestinského konfliktu nevedly k konečné mírové dohodě, zatímco Izrael podepsal mírové smlouvy s Egyptem i Jordánskem.