Napište pokračování tohoto odstavce - Východní Německo bylo během své existence ještě více závislé na směrnicích Sovětského svazu pro svou zahraniční politiku a nevyvinulo žádnou nezávislou koncepci. V šedesátých letech se vztahy zhoršily, role Pákistánu byla odhalena v notoricky známé události v Sovětském svazu, zatímco vztahy se Západním Německem dále rostly. Zahraniční politika Východního i Západního Německa byla nakloněna k Indii jako k největší zemi s největší ekonomikou a možná také kvůli zmíněným historickým tradicím idealizujícím Indii. Navíc východní Německo upřednostňovalo Indii kvůli připojení Indie k Sovětskému svazu prostřednictvím smlouvy o přátelství a vzájemné spolupráci uzavřené v roce 1972. Přestože si Východní Německo zachovalo politiku neutrality během války Indie a Pákistánu v roce 1971; Východní Německo se stalo třetí zemí na světě a první zemí v Evropě, která oficiálně uznala Bangladéš v roce 1972 po jeho úspěšné nezávislosti.
V roce 1971. Kromě toho Východní Německo podporovalo Sovětský svaz a Afghánistán během sovětsko-afghánské války v 80. letech, zatímco Pákistán podporoval opoziční mudžahedínské rebely.