V 60. a 70. letech 20. století byly vlády Argentiny, Brazílie, Chile a Uruguaje svrženy nebo nahrazeny vojenskými diktaturami spojenými se Spojenými státy. Tyto diktatury zadržovaly desítky tisíc politických vězňů, z nichž mnozí byli mučeni a/nebo zavražděni (o spolupráci mezi státy viz operace Kondor). Z ekonomického hlediska zahájili přechod k neoliberální ekonomické politice. Oni umístili své vlastní akce do doktríny studené války Spojených států o "národní bezpečnosti" proti vnitřní podvratě. V průběhu 80. a 90. let trpěla Peru vnitřním konfliktem.
(viz Túpac Amaru revoluční hnutí a Shining Path). Revoluční hnutí a pravicové vojenské diktatury byly běžné, ale počínaje osmdesátými lety se na kontinentu objevila vlna demokratizace a demokratická vláda je nyní rozšířena. Obvinění z korupce zůstávají běžné a několik zemí zažilo krize, které přinutily rezignaci svých prezidentů, ačkoli pokračovala normální civilní nástupnictví.