Napíšte pokračování tohoto odstavce - Napoleon byl poražen v roce 1815, Sardinci reprezentovaní Victorem Emmanuelem I. obnovili starobylý režim. Nicméně, republikánská zkušenost přinesla ovoce. Všude se ozvali hlasy požadující větší svobodu a opětovné připojení k Francii. Viktor Emanuel snil o sjednocené Itálii a apeloval na Napoleona III. Král Piemontu se spojil s Francií a vyhlásil válku v roce 1859. Rakušané byli definitivně poraženi u Vaincue v bitvě u Magenta.
4. června 1859 během druhé italské války za nezávislost, která vyústila ve francouzsko-sardinské vítězství pod Napoleonem III. proti Rakušanům pod maršálem Ferenczem Gyulaiem. Francouzsko-piemontská koalice se skládala z drtivé většiny francouzských vojáků (1 100 piemonťanů a 58 000 francouzských). Jejich vítězství lze proto považovat především za francouzské vítězství. Francouzi chtěli získat to, co Belvederoisové a ostatní obyvatelé hraběte de Nice tak dlouho toužili.