Při jedné z posledních návštěv, možná poslední, kterou Kay obdržela od nacistických bezpečnostních služeb, byl pro ni přinesen zatykač na její přemístění do ženského koncentračního tábora. Nicméně, nebyla přítomen, když příslušný úředník přišel doručit dokument: není jasné, zda by čelila okamžitému zatčení, kdyby tam byla. V každém případě, kvůli požadavku, aby byl příkaz doručen "osobně", nebyl vykonán ani tehdy, ani následně, díky shromažďování chaosu, který sestoupil na administrativní struktury v Německu během posledních měsíců války. Z toho, jak Kay žila v těch letech, se do dnešních dnů dostalo poměrně málo podrobností, ale "náhodná setkání v malých skupinách", na nichž jeden z přátel mohl předat informace objevené při poslechu (nezákonně) zahraničních rozhlasových stanic, znamenalo, že si nebyla zcela vědoma rozvoje války a dalších mezinárodně hlášených událostí. Zhroucení
Národně socialistický režim v květnu 1945 tedy nebyl pro Kayho úplným překvapením.