S vyhlášením založení státu Izrael a následnou invazí okolních arabských států
, návrh OSN pro Jeruzalém se nikdy neuskutečnil. Dohody o příměří z roku 1949 ponechaly Jordánsku kontrolu nad východními částmi Jeruzaléma, zatímco západní sektor (s výjimkou exklávy Mount Scopus na východě) držel Izrael. Každá strana uznala "de facto" kontrolu druhé strany nad svými příslušnými sektory. Dohoda o příměří byla však mezinárodně považována za bez právního účinku na pokračující platnost ustanovení rozdělového usnesení o internacionalizaci Jeruzaléma. V roce 1950 Jordánsko anektovalo východní Jeruzalém jako součást větší anexe Západního břehu. Ačkoli Spojené království a Irák uznaly jordánskou vládu nad východním Jeruzalémem, žádná jiná země neuznávala jordánskou ani izraelskou vládu nad příslušnými oblastmi města pod jejich kontrolou. Někdy se falešně tvrdí, že i Pákistán tuto anexi uznal.