Larka se zúčastnil první světové války, bojoval na východní frontě proti německému impériu, včetně bojů ve východním Prusku, Polsku a Rumunsku. Larka se stal prvním ministrem války Estonské republiky; v březnu dosáhl hodnosti generálmajora. V roce 1918, během německé okupace, se podílel na organizaci Ligy obrany. Po začátku estonské osvobozenecké války v roce 1918 se Larka brzy přesunul z pozice ministra války na náčelníka štábu. V únoru 1919 se stal pomocníkem ministra války a tuto pozici zastával do počátku roku 1925. V této pozici měl za úkol organizovat mobilizaci a akce rezervních jednotek. Po válce také organizoval demobilizaci. V roce 1930 zemřel kvůli zdravotním problémům. V roce 1934 byl zatčen jako vůdce sovětských okupantů, ale v roce 1934 byl zatčen na nedokončených volbách a v dubnu 1943 byl propuštěn.
První světová válka