Před ratifikací smlouvy se Augustovi stále podařilo porazit v Kaliszu společné síly Švédska a Varšavské konfederace, což zanechalo většinu Společenství švédských okupantů, dokud Karel znovu nevstoupil přes Slezsko. Sandomierzská konfederace se držela svého spojenectví s ruským Petrem I. i během Karlovy moskevské ofenzivy, kdy ruská vojska opustila Polsko. Síly Stanisława Leszczyńského, pověřené ochranou zadní části, byly poraženy jeho a Karlovými polskými protivníky v bitvě u Koniecpol. Stanisław a von Krassow (velitel švédských jednotek, které zůstaly v Polsku), opět zmařené Sandomierzskými spojenci, nebyli schopni prolomit a připojit se k Karlu, který uvízl na Ukrajině, kde kozácký hetman Ivan Mazepa z velké části selhal ve své slíbené podpoře Švédům. Švédský zásobovací vlak přicházející z Livonska byl zničen Rusy.
, a tak akce Sandomierzské konfederace významně přispěly k Karlovu konečnému selhání v bitvě u Poltavy v roce 1709.