Tato brigádní organizace s mimo jiné různými rychlostmi pohybu mezi tanky a obrněnými pěšími prapory (hlavní část na vojenských bicyklech) snížila útočnou sílu brigády a byla rychle překonána mezinárodním rozvojem s požadavky na vyšší standardy, mobilitu a konstantní divizi na bojišti. Už na konci války
, Švédsko nepomohlo při technickém rozvoji. Proto bylo v roce 1953 zakoupeno velké množství těžkých tanků (Centurion) a reorganizace - Pbrig 58 - začala smíšenými prapory, které zahrnovaly tank a dvě cyklistické dopravní pěchotní společnosti, z nichž jedna mohla být přepravována na KP-bil. Útoky byly prováděny pěšky a tanku byla dána podpůrná role. Rychlost útoku byla omezena na 5 km/h. Dělostřelecké věže starších tanků byly použity jako obranné věže v přístavech a na letištích a Stridsvagn m/41 a Stridsvagn m/42 byly přestavěny na Pansarbandvagn 301 a Stridsvagn 74.