Přestože francouzská a britská vláda vyhlásila válku Německu po německé invazi do Polska na začátku září 1939, na ulicích Paříže nedošlo k žádným náhlým změnám, dokonce ani poté, co Sovětský svaz napadl Polsko z druhé strany o dva týdny později. Dne 10. května 1940 však německá armáda napadla Francii a tentokrát byl vliv v Paříži okamžitý, zejména pro politické exilanty z Německa. Všechny německé ženy ve Francii byly nařízeny, aby se 13. května 1940 hlásily úřadům. Irene Wosikowskiová nebyla schopna splnit tento požadavek, protože byla v noci na 12/13 května zatčena a odvezena do internačního tábora Gurs na jih od Bordeaux. Německá armáda obsadila severní Francii přibližně za šest týdnů. Podle francouzsko-německého příměří
Od 22. června 1940 měla být severní polovina Francie pod přímou německou kontrolou, zatímco jižní polovina - definovaná v té době jako "volná zóna" - měla být spravována z Vichy loutkovou vládou, kterou měl vést respektovaný francouzský válečný hrdina. V průběhu příštích několika let byla již tak omezená autonomie vlády Vichy dále snížena, ale v roce 1940 bylo významné, že tábor nebyl umístěn v "okupované zóně", ale spolu s důležitými městy Toulouse, Lyonu a Marseille v "volné zóně".