Napíšeš pokračování tohoto odstavce - Leoneova rezignace přišla v velmi obtížné době pro Italskou republiku. Těsně v sevření "roků olova" a strategie napětí, země utrpěla během desetiletí velké teroristické útoky, jako je bombardování Piazza della Loggia v roce 1974 a bombardování Italicus Express v roce 1974.
- Ne, ne. Vrchol napětí nastal v březnu 1978, kdy byl bývalý premiér Aldo Moro unesen a zabit jednotkou militantní krajně levicové organizace známé jako Rudé brigády, když byl na cestě na zasedání Poslanecké sněmovny, kde měla proběhnout diskuse ohledně hlasování o důvěře nové vládě, která by poprvé měla mít podporu italské komunistické strany. Z politického hlediska byl Moroův postoj k nalezení ubytování mezi křesťanskou demokracií a italskou komunistickou stranou způsobem, jak vyvést zemi z napětí a učinit republikové instituce pevnější a stabilnější jako odpověď na domácí terorismus. Historický kompromis byl umožněn novým směrem, který zahájil nový komunistický vůdce Enrico Berlinguer, který v roce 1973 v komunistickém časopise "Rinascita" představil návrh "demokratického spojenectví" s křesťanskou demokracií, aby se zabránilo státnímu převratu podobnému chilskému. Nicméně náhlá smrt Moro byla tvrdou ranou pro politiku Historického kompromisu a velkou porážkou republikových institucí před veřejným míněním.