V roce 1971 skončil čtvrtý v NL v běžkách a druhý v běžkách, vedl Giants s průměrem.288, když vyhráli titul National League West, a získali své první postseasonové místo od Světové série z roku 1962. Poškozený hrudní kříž omezil jeho hru v 1971 NLCS
, jeho jediný postseason vzhled; byl pozdní-inningu náhrada za nováčka Dave Kingman v zápase 1, a nehrál v zápase 2 před začátkem posledních dvou her, pálení 2-for-8 v sérii. V té sezóně se umístil na čtvrtém místě v hlasování o ocenění MVP. V roce 1972 Bonds zaznamenal 118 běhů, což bylo druhé v NL (třetí sezona po sobě byl druhý v běhů) a jeho 26 domácích běhů bylo deváté v okruhu, zatímco jeho 44 ukradených bází bylo čtvrté v lize. V roce 1973 se umístil na třetím místě v hlasování o MVP poté, co zasáhl kariérní rekord 39 homerunů, 11 z nich začalo hru, a vedl ligu v běžkách podruhé. Bonds byl v roce 1973 jmenován hráčem roku v NL časopisem "The Sporting News" a v roce 1977 byl také jmenován outfielderem v All-Star týmu americké ligy "TSN".