Získal rostoucí slávu, byl pozván, aby řídil program stipendií argentínských umělců v Paříži v roce 1902 a získal zlatou medaili za svou práci na Světové výstavě v roce 1904
v St. Louis (Spojené státy). Během svého pobytu v Evropě se začal zajímat o sochařství a koupil řadu reprodukcí děl ze sbírek berlínských státních muzeí, včetně řady starověkých egyptských, chaldejských a řeckých bustů a bronzových soch. Když se vrátil do Buenos Aires, vystavil řadu těchto děl na výstavě Buenos Aires Centennial Exposition v roce 1910 a byl pozván do Národní akademie výtvarných umění jejím zakladatelem, kolegou realistickým malířem Eduardem Sívori.