V polských komunistických úřadech probíhala raná vyhoštění v Polsku ještě před Potsdamskou konferencí ("divoká vyhoštění" od června do poloviny července 1945, kdy polská armáda a milice vyhnala téměř všechny lidi z oblastí těsně na východ od linie Oder-Neisse), aby zajistila vytvoření etnicky homogenního Polska. Asi 1% (100 000) německé civilní populace východně od linie Oder-Neisse zahynulo v bojích před kapitulací v květnu 1945
, a poté asi 200 000 Němců v Polsku bylo zaměstnáno jako nucená práce před vyhoštěním. Mnoho Němců zemřelo v pracovních táborech, jako je pracovní tábor Zgoda a tábor Potulice. Z těch Němců, kteří zůstali v nových hranicích Polska, se mnozí později rozhodli emigrovat do poválečného Německa.