Během náletu na sever Itálie 22. června 1944 Smithovo plavidlo zasáhla nepřátelská protiletadlová munice a on musel utéct za německé linie. Později se připojil ke skupině italských partyzánů podporujících Spojence, se kterými se zhruba tři měsíce podílel na sabotážních operacích proti německé posádce. Když se Němci v říjnu 1944 stáhli z oblasti, Smith se pokusil spojit se spojeneckými silami, které právě napadly jižní Francii. V doprovodu tří dalších vojáků, každý z různých evropských zemí, a místního průvodce se Smith procházel přes námořní Alpy a dokončil cestu bosou po ledu a sněhu. Americká vojska ho našla v listopadu 1944. Smith opět odmítl nabídku ubytování v Rhodésii a vrátil se do aktivní služby v dubnu 1945 s eskadrou č. 130 (Punjab), která byla tehdy umístěna v západním Německu. Letěl tam v bojových misech, "se trochu bavil střílením podivných věcí", vzpomínal si, až do konce války v Evropě
7. května 1945 s kapitulací Německa. Smith zůstal s č. 130 Squadron po zbytek své služby, létal s jednotkou do Dánska a Norska, a byl propuštěn na konci roku 1945 s hodností letového poručíka. Do konce svého života si zachoval přiměřenou znalost italštiny, i když údajně s "otřesným" přízvukem.