Když měl v roce 1488 na cestě domů ztroskotalý korejský úředník Choe Bu šanci vidět většinu východní Číny od Zhejiangu po Liaoning, popsal Suzhou ve své zprávě o cestě jako město, které přesahuje každé jiné. Mnohé soukromé zahrady v této oblasti byly postaveny šlechtou dynastií Ming a Qing. Taipingové
Město však bylo dobyto v roce 1860, a mnoho z jeho bývalých budov a zahrad bylo "téměř... hromádkou ruin" v době, kdy je v listopadu 1863 získala armáda Charlese Gordona Ever-Victorious. Nicméně, odhaduje se, že do roku 1880 se počet obyvatel obnovil na asi 500 000, což zůstalo stabilní v příštích několika desetiletích. Na konci 19. století bylo město obzvláště známé svou širokou škálou hedvábí a čínským vydavatelstvím. Město bylo poprvé otevřeno přímému zahraničnímu obchodu Smlouvou ze Shimonoseki, která ukončila první čínsko-japonskou válku, a ustanoveními o nejvíce zvýhodněném národu z dřívějších nerovných smluv s velmocí. Noví expatrianti otevřeli v roce 1900 evropsko-čínskou školu a železniční stanici Suzhou, která ji spojuje se Šanghajem, byla otevřena 16. července 1906. Těsně před první světovou válkou bylo v provozu 7000 hedvábných tkalců, bavlněná továrna a velký obchod s rýží.