První středověcí alchymisté vycházeli z práce Zosima v byzantské říši a arabských říších. Byzantští a arabští alchymisté byli fascinováni konceptem transmutace kovů a pokusili se provést tento proces. Muslimský alchymista z 8. století Jabir ibn Hayyan (latinizovaný jako Geber) analyzoval každý klasický prvek z hlediska čtyř základních vlastností. Oheň byl jak horký a suchý, země a chlad, voda studená a vlhká a vzduch horký a vlhký. Teoretizoval, že každý kov je kombinací těchto čtyř principů, dva z nich vnitřní a dva vnější. Z tohoto předpokladu bylo odůvodněno, že transmutace jednoho kovu do jiného by mohla být ovlivněna přeměnným uspořádáním jeho základních vlastností. To by byla kvalita, která byla zprostředkována arabskými elipsy, které byly nazývány xon a arabskými alchymisty. Podle legendárního vědeckého spisovatele z 11. století
studená a vlhká