Po výstavbě poslední třídy před-dreadnought bitevních lodí Rakouska-Uherska, Montecuccoli předložil svůj první návrh na skutečné dreadnought bitevní lodě pro rakousko-uherské námořnictvo. Využil politické podpory pro námořní expanzi, kterou získal v Rakousku a Maďarsku v průběhu několika let, a rakouské obavy z války s Itálií kvůli bosenské krizi.
Během předchozího roku Montecuccoli v lednu 1909 vypracoval nový memorandum císaři Františkovi Josefovi I., v němž navrhl rozšířené rakousko-uherské námořnictvo sestávající ze 16 bitevních lodí, 12 křižníků, 24 torpédoborců, 72 mořských torpédových člunů a 12 ponorek. Ačkoli se jednalo o upravenou verzi jeho plánu z roku 1905, jednou z pozoruhodných změn bylo zařazení čtyř dalších dreadnoughtových bitevních lodí s rychlostí přesunutí v nákladu. Tyto lodě se staly třídou Tegetthoff.