Garòsci נשאר נאמן לחזון שלו של "מהפכה אוטונומית", שהוא חלק עם "Giellisti" שונים עושה תרומה משלהם למאבק השחרור במדינה הבובה הפשיסטית בצפון איטליה (איפה הצבאות הגרמניים המשיכו במאבק כדי לעכב כל התקדמות צבאית אנגלו-אמריקאית נוספת). חברים אלה כללו חברים ותיקים רבים ומשקולות כבדות אינטלקטואליות כגון,,, Valiani, Venturi ו Vittorio Foa. פירוש הדבר היה להכניע את העדפותיו האישיות שלו ליוזמות "ממטה למעלה" שניתן היה לצפות מהוועדה הלאומית לשחרור. זה היה רק אחרי שהמלחמה הסתיימה ב-1945
, עם סיכויי המשכיות של המדינה הוקמו בבירור, שהוא התרחק מהעדפות המהפכניות הפרועות שלו וחזר לגרסה מסורתית יותר של רוסלי Hendiadys ".