כתוב המשך לפרק זה - האבירים הטאוטונים החלו לכוון את מסעותיהם נגד ליטא הפגנית (ראה מיתולוגיה ליטאית), בשל הסכסוכים הקיימים באזור (כולל הפלישות המתמשכות לשטחה של האימפריה הרומית הקדושה על ידי מפלגות הפגניות) וחוסר אזור פעילות מתאים עבור האבירים, לאחר נפילת ממלכת ירושלים באקרה בשנת 1291 וגירושם מאוחר יותר מהונגריה. בתחילה העבירו האבירים את המטה שלהם לונציה, משם תכננו את התאוששותו של אוטרימר, אולם תכנית זו ננטשה במהרה, והמסדר העביר מאוחר יותר את המטה שלו למרינבורג, כדי שיוכל להתמקד טוב יותר במאמציו באזור פרוסיה. מכיוון ש"ליטא עצמה" נותרה לא נוצרית עד סוף המאה ה-14, הרבה יותר מאוחר מאשר שאר מזרח אירופה, הסכסוכים נמשכו זמן רב יותר, ורביים רבים ממדינות מערב אירופה, כגון אנגליה וצרפת, נסעו לפרוסיה כדי להשתתף במערכות העונתיות ("רייס") נגד הדוכסות הגדולה של ליטא. בשנת 1348, הסדר זכה בניצחון גדול על הליטאים בקרב סטרווה
, להחליש אותם באופן חמור. האבירים הטאוטונים ניצחו את ליטא בקרב רודאו בשנת 1370.