ב-24 בנובמבר 1940 הוא הועבר עם הדיוויזיה שלו לחזית האלבנית.
, שם חמישה ימים לאחר מכן הוא נפצע קשה במהלך סיור וזמן מה הוחלף על ידי הגנרל לואיג'י טריונפי. לאחר שהתאושש מפצעיו, הוא לקח מחדש את הפיקוד על דיוויזיית "מודנה" ב-1 בפברואר 1941, והוביל אותה עד סוף המבצעים נגד יוון וקיבל את מדליית הברונזה האחרונה לאומץ צבאי. ב-5 במאי הוא קיבל באופן זמני את פיקודו על חיל הצבא ה-XXVI; ב-25 באוגוסט 1941 הוא הועבר ללוב וקיבל את פיקוד הדיוויזיית חיל הרגלים ה-25 בולוניה, אותה הוביל במהלך מצור טוברוק, מבצע צלבנים, קרב אלם חאלפא ובקרב אל אלמיין השני; באוקטובר 1942 הוא קיבל גם פיקוד זמני על חיל ה-XXI, שבו הייתה דיוויזיית "בולוניה". לאחר השמדת הדיוויזיה שלו באל-אלמיין, הוא הוחזר לארצו ב-6 בדצמבר, ותשע ימים לאחר מכן הועלה לדרגת סגן גנרל, ונשאר לרשות משרד המלחמה עד 9 בינואר 1943, כאשר קיבל פיקוד על חיל הצבא החמישי הפועל בדלמציה.