כתוב המשך לפרק זה - אינורי המשיך בשירות כמפקד של דיוויזיית פרשים עד 1946. ב-1948 סיים את לימודיו באקדמיה למטה הכללי וורושילוב והיה אחראי על הדיוויזיה הממכניזת ה-18 כחלק מכוחות הכיבוש הסובייטיים בגרמניה. ב-1951 הוא פיקד על דיוויזיית הרובים התשיעית ובפברואר 1953 הוא קיבל פיקוד על חיל הרים הרים השלישי של המחוז הצבאי הקרפטי. בשנת 1954, אינוורי נעשה ראש הקג"ב הגאורגי, תפקיד שהוא שמר עד 1986. מאוחר יותר ב-1957, הוא הועלה לדרגת סגן גנרל. תקופת כהונתו התגלתה עם סדרה של מהפיכות, כולל התקוממות 1956.
, והעלייה של קבוצות מתנגדות סובייטיות בגאורגיה, שאליהן אינורי היה מסוגל להגיב בחוזקה, בעיקר בשל משמעת קפדנית שהטיל על עצמו בתוך הקג"ב ורשת ריגול גדולה שבאמצעותה סוכני אינורי הסתננו בקבוצות מתנגדות ואפילו בכנסייה האורתודוקסית הגאורגית. הוא שיחק תפקיד מרכזי בהפיכה בארמון נגד ניקיטה חרושצ'וב באוקטובר 1964, מלווה את המנהיג הסובייטי מהדצ'ה שלו בפיצונדה לפגישה מיוחדת של נשיאות הוועדה המרכזית במוסקבה, שם היה אמור להדיח את חרושצ'וב. בשנת 1967 הועלה אינוורי לדרגת קולונל-גנרל, וזכה בתואר גיבור ברית המועצות בשנת 1985, זמן קצר לפני פרישתו מאוחר יותר בשנת 1986. משנת 1984 עד 1989, אינוורי היה חבר במועצה העליונה של ברית המועצות.