סיכום המאמר:  ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ניצח בבחירות של יום שלישי, תוך התנגדות לסקרים שלפני הבחירות שהראו כי מפלגתו הליכוד מפסידה את יריבו העיקרי, האיחוד הציוני המרכז-שמאל. תמיד הפוליטיקאי המומחה והטקטיקאי המבריק, הוא השתמש בפוליטיקה של הפחד כדי לעורר את בסיס הימין שלו, שבסופו של דבר הבטיח לו כהונה רביעית. עם זאת, ייתכן שישראל לא תצליח כמו המנהיג שלה בבחירות. בתוך ימים ספורים, נתניהו חשף את עמדתו האמיתית כלפי הסכסוך הישראלי עם הפלסטינים, ובתהליך הזה איים להרוס עוד יותר את היחסים המתוחים עם הבית הלבן. לפני פחות משבועיים, נתניהו הכריז כי נאומו ביוני 2009 באוניברסיטת בר אילן, שבו הוא אישר בפומבי מדינה פלסטינית מפורזת, אינו רלוונטי יותר. ביום שני, הוא המשיך בנושא הזה, והודיע שמדינה פלסטינית לא תוקם תחת השגחתו. ההערות הללו היו מהלכים טקטיים שמטרתם היה לגייס את בסיס השלטון שלו, אבל גם נאומו בבר-אילן היה תמרון שמטרתו הייתה להרגיע את נשיא ארה"ב ברק אובמה ולדכא ביקורת מחו"ל. בסופו של דבר, שימושיות פוליטית הובילה את נתניהו לחשוף את מה שמבקרים רבים חשדו מזה זמן רב: הוא מעולם לא תמך בפתרון שתי המדינות. בשש השנים האחרונות לתפקידו כראש ממשלה, נתניהו דיבר שוב ושוב נגד נסיגה לגבולות 1967, עם חילופי קרקעות בהסכמה הדדית - הבסיס לפתרון שתי המדינות; התעקש על כך שהפלסטינים יכירו בישראל כמדינת העם היהודי - תנאי שאף מנהיג פלסטיני לא יכול לקבל; וניהל פעילות התנחלויות חסרת תקדים בגדה המערבית ובמזרח ירושלים, שהפלסטינים רואים כבירתם העתידית. בינתיים, ראש ממשלת ישראל פגע בנשיא הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס בכל הזדמנות, בטענה שהוא מעודד טרור - טענה שהתנגדה לראש שירות הביטחון העליון של ישראל - וחוזר על המנטרה כי עבאס אינו שותף לשלום לגיטימי. ב-2011, הוא...
ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ניצח בבחירות ביום שלישי. נתניהו הזריק עצמו שוב ושוב לתוך הפוליטיקה האמריקאית.