כתוב המשך לקטע זה - בסוף אוגוסט 1944, רוב היחידות הצבאיות הגרמניות ביוון החלו לסגת בגלל התקפה של ברית המועצות לרומניה והחלפת הצדדים האחרונה. זמן קצר לאחר מכן, בולגריה נכנסה למלחמה נגד גרמניה והפרטיזנים היוגוסלביים תקפו קווי תקשורת גרמניים. כשהצבא הגרמני נשאר רק בכמה איים יווניים, הבריטים המשיכו בתוכניתם לכבוש מחדש את המדינה. ב-18 באוקטובר, נתמך על ידי כוחות בריטיים, הממשלה היוונית בגלות חזרה לאתונה; זה היה חלק מהצעד הגיאופוליטי הגדול יותר להתקין ממשלה לא קומוניסטית ידידותית לבריטים ביוון. במהלך הכיבוש, בריטניה סיפקה תמיכה צבאית לחזית השחרור הלאומית (EAM), שילוב של חמש מפלגות סוציאליסטיות וקומוניסטיות, ששלטו בצבא השחרור העממי היווני הגדול (ELAS). בתחילת 1944, פרצה מלחמת האזרחים היוונית בין הכוחות של EAM לבין התנועות הפרטיזניות הלא קומוניסטיות, כגון הליגה היוונית הרפובליקנית הלאומית (EDES). לאחר הקמתה מחדש של ממשלת יוון, המתיחות עלתה, שהגיעה לשיאה עם ניסיון של מפלגת EAM לתפוס את השלטון בדצמבר
והצבא הבריטי מעורב בשלב השני של מלחמת האזרחים היוונית.