כותב המשך עבור הפסקה הזאת - ברגע הגרמנים פלשו, יהודים רבים ברחו מהכוחות המתקדמים, אבל התמוטטות המהירה של צרפת, הן צבאית ופוליטית, שביתת הנשק
, והמהירות שבה הכל קרה לכד רבים מהם בדרום צרפת. פיליפ פטן, שהפך לראש ממשלת צרפת לאחר נפילת פריז לידי הצבא הגרמני, ארגן את הכניעה לגרמניה. לאחר מכן הוא הפך לראש ממשלת וישי, ששיתפה פעולה עם הנאצים, בטענה שזה יקל על הקשיים של הכיבוש. התנגדות לכיבוש הגרמני של צפון צרפת ולממשלת וישי שיתופית הושארה למחתרת הצרפתית בתוך צרפת ולכוחות צרפת החופשית בראשותו של שארל דה גול מחוץ לצרפת. הכיבוש הגרמני הצטרף במהירות לטיפול קשוח; יהודים גורשו מאלזס-לוריין ונכסיהם הוחרמו, ואילו יהודים זרים - כ-32,000 - הושבו בעקבות צו של וישי ב-4 באוקטובר 1940. אמצעי אפליה נוספים נקטו ולאחר מכן הוגברו לאחר שהנאצים הוציאו צו ב-27 בספטמבר 1940; אלה בוצעו על ידי הממשל הצרפתי והכללו: דרישות זיהוי ליהודים, מפקד האוכלוסין כדי לתת דין וחשבון על כל היהודים ועסקים, הפקעה ו"אריאניזציה" של רכוש, יחד עם מגבלות מקצועיות ואסרים. ב-7 באוקטובר 1940 ביטלה ממשלת פטן את צו קרמיוקס, מהלך ששלל 117,000 יהודים צרפתים שנולדו באלג'יריה מהזכויות האזרחיות שניתנו להם בשנת 1870.