השלים את המשפט הבא: ברפובליקות של ברית המועצות, בין השנים 1988-1992 (כאשר ברית המועצות התפרקה, והרפובליקות היו עצמאיות), למונח "חזית עממית" הייתה משמעות שונה לגמרי. היא התייחסה לתנועות שהובילו חברי האינטליגנציה הליברלית (בדרך כלל עצמם חברים במפלגה הקומוניסטית המקומית), בכמה רפובליקות קטנות ומרחוקות, אך באחרות מבוססות רחבות ומשפיעות. באופן רשמי, מטרתם הייתה להגן על "פרסטרויקה" מפני אלמנטים ריאקציוניים בתוך ביורוקרטיה המדינה, אבל עם הזמן, הם החלו לפקפק בלגיטימיות של החברות של הרפובליקות שלהם בברית המועצות. זה היה הטון הזהיר שלהם בהתחלה שנתן להם חופש ניכר להתארגן ולקבל גישה לתקשורת ההמונים. ברפובליקות הבלטיות, הם הפכו במהרה לכוח הפוליטי הדומיננטי וקיבלו בהדרגה את היוזמה מהארגונים הדיסידנטים הרדיקליים יותר שהוקמו קודם לכן על ידי העברת הרפובליקות שלהם לעבר אוטונומיה גדולה יותר ולאחר מכן עצמאות. הם גם הפכו לאתגר העיקרי להגמוניה של המפלגות הקומוניסטיות בבלארוס, מולדובה, אוקראינה, ארמניה ואזרבייג'ן. חזית עממית הוקמה בג'ורג'יה, אך נותרה שוליה, בהשוואה לקבוצות המובילות על ידי מתנגדים דומיננטיים, מאז
הטרגדיה של ה-9 באפריל הרדיקליזה את החברה ולכן היא לא הייתה מסוגלת לשחק את תפקיד הפשרה של תנועות דומות. ברפובליקות אחרות, ארגונים כאלה היו קיימים, אך מעולם לא היוו איום משמעותי למפלגה השלטת ולאליטות הכלכליות.