סיכום המאמר:  (סי-אן-אן) לין סמית' נהגה לחיות חיים מהירים כבעלים של חברת אביזרי קולנוע בלונדון. אבל האהבה הראשונה שלה תמיד הייתה אמנות. כשהיא נכנסה אל הלא נודע, סמית' החליטה למכור את העסק שלה, להיפרד מחבריה, ולעבור למאוריציוס כדי להמשיך בקריירה כאמנית במשרה מלאה. "הייתי נלהב גם לגבי העסק שלי, זה היה מדהים, העבודה שלי הייתה נפלאה", אומר סמית, "אבל תמיד רציתי להיות אמן מאז שהייתי מאוד, מאוד צעיר. "מורה הפסיק אותי מלעשות את זה בבית הספר, "ואני לא הלכתי בדרך הזו, "ואני מצטער על כך". סמית' בחרה במוריציוס כי היא התאהבה ביופיה העשיר של האי הטרופי בטיולים קודמים לבקר את בנה, שגר שם. הסטודיו שלה, שבו היא מציירת דיוקנאות ומציירת פסלים מרמר, חימר וברונזה, נמצא ליד הים, וסמית' אומרת שהיא מקבלת השראה אינסופית מהיופי הטבעי של ביתה המאומץ. "אני יוצא כל יום לנהוג מסביב, כל יום אתה רואה דברים שהם מעוררים השראה. כשאני קמה בבוקר אני יושבת על המרפסת, אני מסתכלת אל הים, אל האיים", היא אומרת. האמנית, המכונה ליני, אומרת שהחיים החדשים שלה הם חלום שהתגשם, אבל חלום שהיא יצרה לא על ידי רצונה, אלא על ידי העבודה כדי לגרום לזה לקרות. "אם אתה רוצה לעשות משהו אתה פשוט צריך לקום על התחת שלך ולעשות את זה בעצמך כי אף אחד אחר לא הולך לעשות את זה", היא אומרת. "כל חיי האשמתי את המורה למקצועות ואז הבנתי שזה היה טיפשי להאשים אותה, זו הייתה אשמתי. לא עקבתי אחרי החלום שלי. וזה הגיע לשלב שבו הבנתי שהגיע הזמן לעקוב אחר החלום שלי", היא מוסיפה.
לין סמית' עבד בתעשיית הקולנוע בלונדון. היא שינתה את הקריירה שלה כדי להיות אמנית במאוריציוס.