כתבי המשך לפרק זה - טווידי סירבו לעבוד כמורה על בסיס שאם היא נכנסה להריון זה יהיה לא נעים לתלמידיה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היא החליטה להתמודד עם ההשפעות של מחסור במזון בזמן המלחמה על ילדים. מאמציה עם ארבע נשים נוספות הובילו לפטיציית עקרות הבית של 1941, שממנה צמחה ועדת עקרות הבית האירית בשנת 1942, שהפכה ל-IHA בשנת 1946. תחת הנהגתה של טווידי, ה-IHA שילבה את איגוד האזרחים האירי של נשים בשנת 1947, קבוצה שנוסדה כדי ללחוץ על רפורמה בחוקה של אירלנד משנת 1937, שהגדירה (סעיף 41.2) נשים כבני בית. המיזוג "חיזק את האמונות הפמיניסטיות שלנו", הסבירה טווידי. עבודת ה-IHA התרחבה מהזכויות הצרכניות בלבד לטיעון לזכויות פוליטיות. הארגון נלחם עבור מזון מזין נגיש, בריאות ציבורית, רווחה חברתית וחינוך לכולם. היא הייתה הנציגה הרשמית של אירלנד בוועידת האומות המאוחדות העולמית על נשים בשנת 1975.
אני לא יודע. ב-1992 פרסמה את "חוליה בשרשרת: סיפור איגוד עקרות הבית האיריות 1942-1992". ב-2003 תרמה את מסמכיה לארכיון הלאומי של אירלנד.