תחת הנהגתו של וו. או. בנטלי, חברת Lagonda Ltd. פיתחה מחדש את מכונית הכביש ה-V12 שלהם עבור 24 השעות של לה מאן ב-1939. המנוע 41⁄2 ליטר היה מכוון למהירות טקסט תיאורטית של המכונית שוקל רק. לגונדה בנו שתי מכוניות למירוץ; מיטשל-טומסון רכש אחת והשתתף עם לורד ויליאם וולרן כנהג משותף. הצוות נתן הנחיות קפדניות לא לעלות על מהירות ממוצעת קבועה מראש בהתבסס על האירוע של 1938, כדי להבטיח שהעיצוב שלא נבדק ימשיך את המרחק. המכוניות לא התמודדו עם מכוניות כמו בוגאטי ודלאג', הראשונה קבעה שיא מרחק חדש, אך הרשימה את העיתונות האוטומטית הבריטית על ידי הבטחת המקומות השלישי והרביעי. למרות הביצועים המבטיחים האלה, פרוץ מלחמת העולם השנייה מנע כל פיתוח נוסף של המודל. מיטשל-תומסון ניהל את מכונית הלגונדה שלו למקום השני במפגש אוגוסט של B.A.R.C. בברוקלנדס, המפגש האחרון אי פעם במעגל. הוא הקים את הסיבוב החמישי המהיר ביותר בפגישה, בממוצע. הוא נסע לבלגיה כדי להשתתף בגראנד פרי של ליג' שנקבע ל-27 באוגוסט 1939 ונערך באתר אקספו 1939 ליג'
אני לא יודע. הוא קבע את זמן האימונים השלישי הכי מהיר, אבל האירוע בוטל בגלל גיוס הכוחות והמלחמה החלה בתוך ימים. באוקטובר 1939, הוא דווח כי הוא היה במילואים של המשטרה.