כתוב המשך לפרק הזה - לא הייתה רק מלחמה. התנגשות התעוררה גם באברג'ן בין ממשל סנט גאל לבין האזרחים. בניית האחוזה בתקופת מלחמה הרגיזה אנשים רבים. גרוע מכך, המושל לוקאס גראס שלט במובנים רבים באופן אבסולוטיסטי. אבל בינתיים, בשנת 1712 המנזר איבד את כל שטחו השווייצרי במלחמת טוגנבורג
אני לא יודע. במאי 1712 הוגלה אבד בורג'יסר לניוראוונסבורג, שטח האבייה מצפון לאגם קונסטנס באימפריה הרומית הקדושה, שם הוא מת בשנת 1717. כך שמעמד המנזר באברגן היה גם מאוד חלש, אך מעמדו של המושל גרס בהיררכיה של המנזר היה חזק מאוד, שכן הוא שלט כעת באזור היחיד שנשלט על ידי המנזר מלבד נויראבנסבורג. המנזר שלח את לוקאס גראס לווינה ביולי 1712 למשא ומתן עם ממשלת אוסטריה כדי לעזור למנזר להחזיר את רכושו. הדשא חזר זמן קצר לאחר מכן ללא הצלחה משמעותית. אבל 25 אזרחים מאברגן ניצלו את המצב האסון של המנזר בשווייץ ואת היעדרותו של גרס. הם תבעו את ממשל סנט גאל בבית המשפט לרכוש המחוזי של אוסטריה הקדמית נגד זכויות הרשויות המקומיות כלפי העם. המושל גראס לא היה מוכן להתפשר ובסופו של דבר ניצח בתיק. בשנת 1714 נאלצו אזרחי אברג'ן לקבל את הווילינאז' בהצהרת כניעה תחת שלטון סנט גאל. המושל לוקאס גראס גם הרחיב את סמכות השיפוט של המנזר, כפי שהצהרה קובעת את סנט גאל כמצעד ראשון של סמכות שיפוט בכל הנושאים בין אזרחים לבין הרשויות המקומיות. "המשפט הראשוני" היה זכות ייחודית של כל "Breisgauer Landstaende" במערכת המשפט האוסטרית. מאחר שבעתיד תביעה כמו זו של 1712 תצטרך להתקיים בסנט גאל, ולא בבית משפט אוסטרי, הענישה הפחיתה באופן דרסטי את השליטה האוסטרית על אברגן. בית המשפט לרכוש פרובינציאלי באוסטריה הקדומה אישר את הצהרת הכניעה ב-24 בינואר 1715.