סיכום המאמר:  הדיוקנאות השחורים הלבנים המרתקים האלה אולי נראים בני מאות שנים, אבל בדיקה מקרובה יותר תגלה מודלים שנראים מודרניים למדי. התמונות צולמו בשיטת צילום ויקטוריאנית והן חלק מפרויקט להקים מחדש את הצורה המוקדמת ביותר של האמנות. במקום התוצאות המיידיות של אינסטגרם ואפליקציות דיגיטליות אחרות, כל תמונה לוקחת 20 דקות כדי להתפתח ודורשת מספר כימיקלים. התגלגל למטה עבור וידאו. להשיב את השעון לאחור: אנדי מרטין משתמש במצלמה ויקטוריאנית ובשיטה הנקראת צילום טנטייפ כדי ליצור את הדיוקנאות המדהימות האלה. התמונות הן עבודתו של אנדי מרטין, שהפנה את גבו למצלמות של המאה ה-21 כדי לתרגל צילום צבעוני. השיטה הומצאה בשנת 1850, ולמרות שבמקור שימשה עבור דיוקנאות סטודיו רשמיות, היא הפכה לפופולרית מאוד וצלמים החלו להציע דיוקנאות מקריות באירועים כגון ירידים ופארקי שעשועים. התהליך עובד על ידי כיסוי מתכת עם כימיקלי שנקרא קולודיון לפני שמכניסים אותו לפתרון של חנקן כסף, מה שהופך אותו רגיש לאור. לאחר מכן, לוחית המצלמה נכנסת למצלמה, והתמונה נלקחת. זמן החשיפה יכול להיות כל דבר משנייה לכמה דקות, תלוי בתנאי האור. ואז יש לפתח את הלוח בפתרון של גופרית ברזל ולסיים עם קישור, מה שגורם לתמונה להופיע באופן מלא. בזמנים ויקטוריאניים זה היה הרעל הקטלני סיאניד אשלגן, אבל מר מרטין בוחר בטיוסולפט נתרן פחות מסוכן. דוגמניות מודרניות: בין 500 הדיוקנאות שלו יש תמונה של המוסיקאי גרף רייס (משמאל) מלהקת הרוק הוולשית "סופר פררי אנימאלס". הוא עובד כרגע על פרויקט שמשתמש בטכניקה ומקווה שזה יעודד אחרים לנסות. כל התהליך צריך להיעשות בחדר חשוך תחת אור אדום. הפרויקט של מר מרטין התחיל כאשר חבר שלו נתן לו מצלמה ויקטוריאנית גרועה יותר. הוא ישב נטוש בעליית הגג לפחות 70 שנים - התוכן נהרס על ידי תולעת עץ ו...
אנדי מרטין, מסנדרלנד, משתמש במצלמה ויקטוריאנית עם פיוץ בשיטה הנקראת צילום טינטיפ - פופולרי בשנות ה -1850. כל התהליך נעשה בחדר חשוך תחת אור אדום ומשתמש בצלחת מתכת מכוסה בכימיקלים כדי ליצור את האפקט. מר מרטין מנסה להחיות צורה של אמנות בת 150 שנה ואומר שזה הרבה יותר מעניין מאשר להשתמש בטלפון עם מצלמה.