סיכום המאמר:  (סי-אן-אן) התמוטטות הנישואין בקהילות העניות ביותר שלנו -- וההשפעה הטרגית שלה -- היא סיפור מוכר. אבל יותר ויותר, נישואים הופכים לסמל של זכויות מעמד באמריקה, משהו שמופקד יותר ויותר על העשירים. אם פרוגרסיביים רוצים להתמודד עם מגיפת אי השוויון, אז הנסיגה מהנישואין היא נושא שהם לא יכולים להתעלם ממנו. המציאות היא שהנסיגה מהנישואין מתרחבת למעמד הבינוני הפועל -- שני שלישים מהאמריקאים ללא תואר מכללה. זה מתרחש למרות שבאמריקה העשירה, קשרי הנישואין נשארים חזקים יחסית. "זה הפער בנישואין, וזה משהו חדש באמריקה", מצהיר מניפסט על "הזדמנויות נישואין" שפורסם לאחרונה בחוברת השער של וושינגטון חודש. הוא נכתב על ידי ארבעה אנליסטים חברתיים ופוליטיים חכמים, דיוויד בלנקנהורן, ג'ונתן ראוך, ברברה דפו וייטהד וביל גאלסטון. (הגילוי המלא: אני חותם על ההצהרה שלהם.) "במהלך העשורים האחרונים, התור של הנישואין התפרק בכל המעמדות הכלכליים והחינוכיים, אך הרבה פחות בקרב האליטה", הם כותבים. "אבל עבור מיליוני אמריקאים ממעמד בינוני ונמוך יותר, הנישואין נעשים יותר ויותר בלתי נגישים, וגורמים לחיי משפחה מפולגים ומסובכים יותר, לחוסר ביטחון כלכלי יותר עבור הורים חד-הוריים, פחות ניידות חברתית עבור אלה שנמצאים במדרגות הנמוכות יותר של הסולם הכלכלי, יותר לחץ בילדות, ושינוי בתרבות המשותפת שלנו". נכון, שיעור הנישואין הכללי בארה"ב ירד מ-72% מבוגרים בארה"ב ב-1960 ל-51% בלבד ב-2012, לפי ה"אקונומיסט". אבל אם נעמוד קצת יותר עמוק בנתונים, נצליח להבחין בין מעמדות נישואין. פחות ממחצית הגברים עם תואר תיכון נשואים, בהשוואה ל-76% מהגברים עם תואר מכללה. הדפוס דומה בקרב נשים, למעט העובדה שלאלה עם תארים לתואר שני יש שיעור נישואין נמוך במקצת מאלה עם תארים קולג' של ארבע שנים. ובגלל שהמוכשרים במכללה נוטים לחפש זוגות עם השכלה דומה וכוח הכנסה, האיגודים שלהם דוחפים אותם אפילו גבוה יותר בסולם ההכנסות...
ויל מארשל: נסיגה מהנישואין היא מתפשטת במעמד הבינוני העובד. הנישואין באמריקה הופכים להיות פריט יוקרה נוסף עבור האליטה הכלכלית, הוא אומר.