השלים את המשפט הבא: לאחר פרישה מקריירה של ארבעה עשורים ברפואה, לורי, בסיוע מאשתו החדשה, בברלי, עבר בשנות ה-90 לכתיבת יצירות היסטוריות לא בדיוניות. הוא כתב או כתב במשותף יותר מ-20 ספרים בתחום זה, רובם עוסקים בתקופת מלחמת האזרחים האמריקאית. חלק גדול מהמחקר של משפחת לורי נעשה בארכיון הלאומי של ארצות הברית בוושינגטון, וושינגטון הבירה, שם, במהלך עשור, משפחת לורי ערכה מדריך גדול של אלפי מסמכי מלחמת האזרחים שלא נכללו בעבר. ספרו הראשון והידוע ביותר של לורי בנושא זה, "הסיפור שהחיילים לא היו מספרים" (1994), קיבל ביקורת חיובית ב"ניו יורק טיימס" כ"המחקר הראשון של התנהגות מינית הקשורה למלחמת האזרחים", וזכה לשבחים ב"אסקוויר" כ"מצחיק ומקסים". שתי עבודות שלאחר מכן על בתי משפט צבאיים במלחמת האזרחים, "נשרים מעוותים" (1998) ו"קרקעות מעוותות" (2000; במשותף עם ג'ק ד' וולש), קיבלו ביקורות טובות ב"זמני מלחמת האזרחים" ו"Kirkus Reviews", בהתאמה. לורי פרסם מדי פעם על אירועים היסטוריים אחרים, כגון
הקרב בטראנטו והטביעת ה"טיטניק". ספרו משנת 2004 על משלחת לואיס וקלארק זכה לו בפרס מהקרן למורשת של מסלול לואיס וקלארק.