מתקפת הקיץ היוונית של 1920 הייתה מתקפה של הצבא היווני, בסיוע כוחות בריטיים, לכבוש את האזור הדרומי של ים מרמרה ואת האזור האגאי מ-Kuva-yi Milliye (כוחות לאומיים) של ממשלת התנועה הלאומית הטורקית הזמנית באנקרה. בנוסף, הכוחות היווניים והבריטים נתמכו על ידי קובה-י אינזיבטיאה (כוחות הסדר) של הממשלה העות'מאנית בקונסטנטינופול, אשר ביקשו למחוץ את הכוחות הלאומניים הטורקים. ההתקפה הייתה חלק ממלחמת יוון וטורקיה, והיא הייתה אחת ממספר קרבות שבהם כוחות בריטיים סייעו לצבא היווני המתקדם. חיילים בריטיים השתתפו באופן פעיל בפלישה לעיירות החוף של ים מרמרה. עם אישור בעלות הברית, היוונים החלו את המתקפה שלהם ב-22 ביוני 1920 וחצו את 'קו מילנה'. "קו מילנה" היה קו ההפרדה בין יוון לטורקיה, שנקבע בפריז. התנגדותם של הטורקים הייתה מוגבלת, מכיוון שהיו להם מעט חיילים וחיילים לא מצוידים במערב אנטוליה. הם היו עסוקים גם במזרח ובדרום
חזיתות. לאחר התנגדות מסוימת, הם נסוגו לאסקיאהיר בהוראתו של מוסטפה קמאל פאשה.