כותב המשך לקטע זה - בזמן שפאקסון עבדה ב"בלטין", היא לקחה חופשה של חמישה שבועות כדי לערוך את "Xilonen", העיתון היומי של הוועידה העולמית של האו"ם בשנת 1975 לשנת האישה הבינלאומית
במקסיקו סיטי, שכרו צוות של שישה כתבים. ב"Xilonen", היא ערכה את עבודותיהם של סופרים משפיעים כמו גרמן גריר. פקסון כינתה את זה מאוחר יותר הדבר החשוב ביותר שעשתה אי פעם; זה הרוויח לה פרס כותרת מ-AWC. כשהיא חזרה לעבודה, היא כתבה סדרה של ארבעה חלקים על הוועידה שפורסמה בעיתונים מרובים ברחבי המדינה אבל לא ב"בלטין". פקסון ראה את זה ככתב על הקיר והחל לחפש עבודה. היא פנתה לניוהארט, אז ראש גנט, אשר הגדיל את המיקוד של החברה על קידום נשים ומיעוטים. הוא הביא אותה למפקדה שלהם ברוצ'סטר לראיונות. בזמן שחיכתה למשרה פנויה, היא התוסרה מהמצב ההדרדר ב"בוליטין" וב-1976 היא התפטרה; שכרה הסופי היה 22,000 דולר. פקסון הצטרפה לאחר מכן לג'ורני וג'יל רוקלסהוס כדי לעבוד על הדו"ח הרשמי של הוועדה השלישית למעמד האישה.