סיכום המאמר:  בעוד קרובי משפחה וחברים מתאבלים על אובדן יקיריהם על סיפון טיסה 9525 של ג'רמןווינגס, הקהילה העולמית המומה על ידי רצף האירועים שהוביל את טייס המשנה אנדראס לוביץ במקרה יש לי כמה קשרים אישיים לטרגדיה הזו: בוגרת חדשה מאוניברסיטת דרקסל -- שבה אני מלמדת -- ואמה היו בטיסה האומללה, חייתי בגרמניה במשך 18 שנה ואני פסיכולוגית שחקרה את הפסיכולוגיה של הטרור ופיתחה בדיקות פסיכיאטריות המשמשות לקביעת כושר הטיסה של טייסים. בעוד הנדסה של מטוס איירבוס היא מרתקת ועולם של בקרת תנועה אווירית מרתקת, מה שהוא אפילו יותר מורכב ומאתגר להבין הוא המוח האנושי של הטייס המשנה חוקרים אומרים הוא אחראי לתאונה - המכונה שמטיס את המכונה. כאשר מערכות הנדסיות מורכבות מתקשרות עם גורמים אנושיים, לעתים קרובות האדם הוא זה שגורם לאנומליה. בני אדם הם הרבה פחות אמין מאשר מכונות. לטייס הממוצע יש יכולות אינטלקטואליות וקוגניטיביות מעולות, והוא יציב ופסיכולוגי אמין. בעוד שזה לא מפתיע שכאשר מדובר בתאונות תעופה, הקו הראשון של חקירה הוא מה קרה עם המטוס. עם זאת, לעתים קרובות מאוד, כפי שנראה במקרה הזה, משהו השתבש עם האדם המטיס את המטוס. טייסים נבדקים בדרך כלל על יציבות רגשית ומבקרים על נוכחות של מחלות נפש כאשר הם נבחרים. לחיל הים של ארה"ב יש תוכניות בדיקות קפדניות הקשורות לתוכניות הכושר לשירות עבור הטייסים שלהם לאורך הקריירה שלהם. אבל למדנו שהחברה הגרמנית לופטהנזה וחברת התעופה הזולה שלה, גרמניהווינגס, לא משתמשות בבדיקות פסיכולוגיות לאחר שהטייסים עברו את תהליך הבחירה. בגרמניה לא מתייחסים להערכה פסיכולוגית ובדיקות סינון בכבוד גבוה כמו בארצות הברית. אולי זה צריך להיות. הערכת הכושר לשירות שואלת...
קשה לחזות או למנוע טרגדיות כמו התרסקות חברת "ג'רמןווינגס". הוא אומר שחברות התעופה הגרמניות צריכות לשקול בדיקות פסיכולוגיות קפדניות יותר ובדיקות עבור טייסים.