כתוב המשך לפרק זה - בשנת 1920, הדיון הגדול
בין הארלו שפלי וקורטיס, בנוגע לטבע שביל החלב, הערפיליות הספירליות, והמימדים של היקום. כדי לתמוך בטענתו כי ערפילית אנדרומדה הגדולה (M31) הייתה גלקסיה חיצונית, קרטס גם ציין את הופעתם של נתיבים כהים הדומים לענני האבק בגלקסיה שלנו, כמו גם את המעבר הדופלר המשמעותי. בשנת 1922 ארנסט אופיק הציג שיטה אסטרופיזיקלית אלגנטית ופשוטה להערכת המרחק של M31. התוצאה שלו הציבה את ערפילית אנדרומדה הרחק מחוץ לגלקסיה שלנו במרחק של כ-450,000 פרסק, שזה בערך 1,500,000 לי. אדווין האבל סיים את הדיון לגבי קיומם של גלקסיות אחרות בשנת 1925, כאשר זיהה כוכבים משתנים קפאידים מחוץ לגלקסיה בפעם הראשונה בתמונות אסטרונומיות של M31. אלה נעשו באמצעות 2.5 מטר (100 אינץ') טלסקופ הוקר, והם אפשרו את המרחק של ענקית אנדרומדה הגדולה כדי לקבוע. מדידתו הוכיחה באופן חד משמעי כי המאפיין הזה לא היה קבוצה של כוכבים וגז בתוך הגלקסיה שלנו, אלא גלקסיה נפרדת לחלוטין ממוקמת במרחק משמעותי משלנו. זה הוכיח את קיומם של גלקסיות אחרות.