בשנת 1958 ניהלה חנות חנויות איסטאן "מכירה של יום האהבה". קמפיינים נוספים במהלך שנות השישים הפופולריזו את המנהג. המנהג שרק נשים נותנות שוקולד לגברים עשוי לנבוע מטעות תרגום של מנהל שוקולד במהלך הקמפיינים הראשונים. בפרט, נשים משרדים נותנות שוקולד לעמיתותיהן לעבודה. בניגוד למדינות מערביות, מתנות כגון כרטיסי ברכה, ממתקים, פרחים או תאריכי ארוחת ערב הן נדירות, והפעילות המפורסמת ביותר הקשורה למתן מתנות היא לתת את הסכום הנכון לכל אדם. יום השוקולד הזה ידוע כ"יום האהבה" ("יום השוקולד") ("יום השוקולד") הוא יום שבו חברות השוקולד הלאומיות מגיעות כ"יום האהבה" ("יום השוקולד") (בייג"ב היפנית), אשר מבצעות את יום השוקולד המפורסם כ"יום השוקולד" (בייג"ב היפנית), אשר מבוססת על "החיי
שוקולד