בתחילת המאה ה-16, השושלת הספווידית השיעית השתלטה על פרס תחת הנהגתו של שאה איסמעיל הראשון, והביסה את הפדרציה הטורקומנית השלטת אק קויונלו (הנקראת גם "הטורקומנים הכבשים הלבנים") בשנת 1501. הסולטן העות'מאני סלים הראשון ביקש להדוף את ההתרחבות הספאווידית, והביס אותם בקרב על צ'אלדיראן בשנת 1514. סלים הראשון גם הפיל את הממלוכים השולטים במצרים, וספג את השטחים שלהם בשנת 1517. סולימאן הראשון (הידוע גם בשם "סולימאן המפואר"), יורשו של סלים הראשון, ניצל את הסחת הדעת של הספאווידים אל האוזבקים בגבול המזרחי וכבש מחדש את בגדד, שנפלה תחת שליטה ספאווידית. למרות זאת, כוחו של הספבידים נותר משמעותי, והתחרה בעות'מאנים. סולימאן הראשון התקדם עמוק לתוך הונגריה לאחר קרב מוהאץ בשנת 1526 <unk> והגיע עד לשערי וינה
לאחר מכן, וחתם על ברית פרנקו-אוטומנית עם פרנסיס הראשון מצרפת נגד קרל החמישי מהאימפריה הרומית הקדושה 10 שנים מאוחר יותר. בעוד שלטונו של סולימאן הראשון (1520-1566) מזוהה לעתים קרובות כשיא הכוח העות'מאני, האימפריה המשיכה להישאר חזקה ומשפיעה עד לירידה יחסית בכוחה הצבאי במחצית השנייה של המאה ה-18.