בלונדון ביוני 1866, מגיפה מקומית באיסט אנד גבתה 5,596 חיים, בדיוק כשהעיר סיימה את בניית מערכות הביוב והמי ניקוי העיקריות שלה (ראה מערכת הביוב של לונדון); החלק של איסט אנד לא היה שלם לגמרי. האפידמיולוג ויליאם פאר זיהה את חברת המים של מזרח לונדון כמקור הזיהום. פאר השתמש בעבודות קודמות של ג'ון סנואו ואחרים שהצביעו על מי שתייה מזוהמים כגורם סביר של כולרה בהתפרצות 1854
אני לא יודע. פעולה מהירה מונעת מקרי מוות נוספים. באותה שנה, השימוש במים מזוהמים של תעלות במפעלים המיימיים המקומיים גרם להתפרצות קלה באיסטליפרה בדרום ויילס. העובדים הקשורים לחברה ומשפחותיהם נפגעו ביותר, ו-119 מתו.