המודל לוקח בחשבון את הרגישות של הנכס לסיכון שאינו ניתן למגוון (הידוע גם כסיכון שיטתי או סיכון שוקי), המייצג לעתים קרובות על ידי כמות בטה (β) בתעשייה הפיננסית, כמו גם את התשואה הצפויה של השוק ואת התשואה הצפויה של נכס ללא סיכון תיאורטי. CAPM מניחה צורה מסוימת של פונקציות תועלת (בהן רק הרגעים הראשונים והשניים חשובים, כלומר הסיכון נמדד על ידי וריאנס, למשל תועלת רביעית) או לחלופין תשואות נכסים אשר חלוקות הסתברותיות מתוארות לחלוטין על ידי שני הרגעים הראשונים (לדוגמה, ההפצה הנורמלית) ועלות עסקאות אפס (הכרחיות כדי מגוון כדי להיפטר מכל סיכון אידיוסינקרטי). בתנאים אלה, CAPM מראה כי עלות ההון העצמי נקבעת רק על ידי בטה. למרות כי הוא נכשל במבחנים אמפיריים רבים ושיטות מודרניות, המודל CAPM עדיין
סיכון לא מגוון