סיכום המאמר:  ג'ימי גריבס לא הגיע לוומבלי ביום ראשון. הרבה אנשים נוטים לכעוס כשזה קורה. מי שלא יודע זה ג'ימי גריבס. אם הוא רצה ללכת, כאורח של צ'לסי או טוטנהאם הוטספור, המועדונים הקודמים שלו, הוא היה יכול להבטיח כרטיס, אין בעיה. ליגת הפוטבול בטח תשמח לקבל גם אותו. הבעיה היא לא שגריבס חסר הזמנות. הוא פשוט לא כל כך בעניין. ג'ימי גריבס היה שחקן נהדר, והוא לא צריך מהומה מסביבו כשהוא מחליט לא להשתתף במשחקים. זה יכול לקרות כשאתה בן 75. ג'ימי חושב על וומבלי, ובדיוק כמו על המשחק שהוא היה נהנה ממנו הוא מדמיין את תור התנועה על מסלול הצפון, את הטרחה של החניה ואת השהייה בשעה לפני ההתחלה עם מהומה גדולה על נוכחותו כשהוא מעדיף לשבת עם ספל תה מול ליברפול ומנצ'סטר סיטי ואז הרוגבי. ג'ים אוהב רוגבי. למען האמת, אם אירלנד נגד אנגליה תפסה את תשומת לבו, הוא אולי אפילו דחה את שינוי הערוצים עד שזה נגמר. הוא חושב שזה מוזר שאנשים עדיין מעוניינים להביא אותו לוומבלי. אנחנו רוצים שהגיבורים שלנו יתנהגו כמו מעריצים משוגעים, אבל האינטרסים של ג'ים תמיד היו רחבים יותר. האינטרסים של גריבס תמיד היו רחבים יותר מפוטבול בלבד, והוא צריך להישאר כדי ליהנות מהפרישה שלו. הוא אהב לשחק, והוא היה די מבריק בזה, אבל מאז פרישתו הוא ככל הנראה להיות שקוע במשחק מבחן כמו גמר גביע, והוא לא האגו לרצות להיות חוגג בכל מקום שהוא הולך. הוא לא טוען שהוא מומחה במשחק המודרני, לא היה חלק ממנו כל כך הרבה זמן, אבל לא מרגיש שום עוינות כלפי ליגת הפרימייה או השחקנים הרווחיים שלה. עבור אדם שהבעיות שלו עם אלכוהול הובילו אותו למחלקה פסיכיאטרית זמן קצר לאחר הפרישה, המעשה השני של חיי ג'ים היה ניצחון. אולי אנחנו צריכים להודות בזה, במקום לתהות למה הוא לא כל הזמן מחפש תשומת לב או סיבוב אחר של כבוד. אנחנו צריכים לאחל לכל ספורטאי לשעבר את הסיפוק השקט של ג'ימי גריבס. גריבס...
אגדה של הספורס וצ'לסי ג'ימי גריבס בחר לא ללכת לוומבלי. גריבס אמר שהוא מעדיף לצפות ברוגבי מאשר במועדונים הקודמים שלו. המכה האנגלי לשעבר לא צריך לקבל את ההחלטה שלו תיגר. כגדול לשעבר גריבס יש את הזכות לפרישה שקטה.