סיכום המאמר:  (סי-אן-אן) זה מה שזה הגיע. סטארבקס ביקשו מהבארסטה המקומיים שלהם לנהל שיחות על גזע. לא הממשלה הפדרלית או הקונגרס. לא האקדמיה או NAACP. אבל רשת קפה לאומית נכנסה לאזור של קונפליקט חברתי שהוא עתיק כמו ספינות העבדים ומודרני כמו משטרת עצירה וחיפוש. ואז אנשים השתגעו. מנכ"ל סטארבקס, הווארד שולץ, הואשם בהרס רגע קסום של הבוקר, שבו לקוחות משלמים יותר מ-4.15 דולר על קפה "גרנד" עם חלב חמם ומקצץ וניל. ברסטה שכתבה "רוץ ביחד" על כוסות נקראה עלבון למחרת בבוקר ולקפה - שיחות חשובות כאלה שייכות למוסד קדוש, לא לבית קפה רגיל, שבו מסתבר שאנשים כבר לא מדברים. הרבה מהתגובות הגיעו דרך צלילים בטוויטר מאנשים שכינו את שולץ על המגוון של סטארבקס, את גוון המוקצ'ינו שלו, או את "הצינון" הליברלי שלו של מחלוקת. הרועיות הובילה את מנהל התקשורת של החברה לזמן קצר מחוץ לטוויטר. ואז, לאחר שבוע בקושי, סטארבקס סגר את כל הדבר הארור, דוחף קדימה עם איניציאציה של גיוס ותקשורת במקום. אבל להתייחס לטוויטר כאל קול חשוב של המצפון האמריקאי זה כמו להתמקד בצפצוף המעצבן שיוצא ממכונת הסיגריה במקום להתייחס לעובדה שהסוללה נגמרה. מה שנמצא במגמה זה לא בהכרח מה שחשוב. אנשים צריכים לדבר על גזע. לא בגלל כוס קפה לא מזיק, אלא בגלל שיש לנו בעיה גזעית אמיתית ואנחנו צריכים פתרונות. קבוצת התקשורת של סטארפיש סיימה סיבוב הופעות ארצי של מכללות, אוניברסיטאות וקהילות אמריקאיות בשם "שחור באמריקה 2015". הוא מבוסס על סדרת הסרטים התיעודיים שלנו של CNN שמסתכלים מקרוב על האתגרים והניצחונות של להיות שחור באמריקה: מהקוות של עידן מרטין לותר קינג היו המון שיחות על גזע בין אלפי סטודנטים שחורים ולבנים, ועורכי פאנל כמו הראפר צ'אק די וסידריק אלכסנדר מ...
"סטארבקס" הפסיקו במהירות את התוכנית שלה לבקש מברסטה לדבר עם הציבור על גזע. סולידד או'בריאן: שכחו מהסערה של הטוויטים המביאים ביקורת על חברת הקפה; אנחנו צריכים שיחה נמרצת על גזע.