סיכום המאמר:  (סי-אן-אן) הם נקראו לא כל כך באהבה "המשתינים למיטה" על ידי יועץ בכיר של אובמה אז, דיוויד פלוף. ההגדרה: דמוקרטים שנמלטים אל הגבעות בכל פעם שיש פקק בכביש. עוף קטנטן. הקהל האומלל. הם שוב מתחילים. לא מפתיע, שזה בגלל ההתרחשות של הודעת הדואר האלקטרוני של הילארי קלינטון, טעות לא מאולצת שעכשיו מתגלגלת ברחבי העולם הפוליטי. והקבוצה המקומית עומדת במקום, מסתכלת, קצת מבולבלת. אבל לדמוקרטים אין למעשה את המותרות לעמוד בצד ולראות איך כל זה מתפתח. הילארי קלינטון היא המועמדת שלהם, המועמדת הנמנטית שלהם. "תוכניתם היחידה היא להפוך אותה למועמדת הטובה ביותר האפשרית", אומר אסטרטג בכיר של המפלגה הדמוקרטית. "ומדי פעם, זה עשוי לדרוש התערבות". עכשיו יכול להיות זמן טוב. אבל בעוד הדמוקרטים החרדים מנערים את ראשיהם על מצב העניינים... והיעדר חלופות רציניות בקבוצת הנשיאות... הם עשויים לעשות טוב בלהסתכל על עצמם. במהלך שש השנים האחרונות, הייתה ירידה מבנית חדה בדמוקרטים הנבחרים בכל מקום מתחת לרמת הנשיאות. בטח, כולנו יודעים על איך הרפובליקנים חזרו לשליטה בסנאט ב-2014, אבל מה עם העובדה שממשלי מדינות כחולות נפלו כמו עמודי אוהל? או שהמושלות הרפובליקנים עולים על הדמוקרטים בכמות של כמעט שניים לאחד, 31 ל-18. או שלרפובליקנים יש שליטה מוחלטת על כמעט פי שלושה יותר מחוקקים מדיניים מהדמוקרטים, 30 ל-11. ובסוף ההצבעה, הדמוקרטים תחת אובמה איבדו יותר מ-900 מושבים מחוקקים במדינה: התוצאה הגרועה ביותר של כל נשיא מודרני. זה מדהים. אז, השיפוט המקובל שהגדולה של קלינטון היא פשוט גדולה מדי, ממומנת היטב מדי, נתמכת היטב מדי, היסטורית מדי, כל זה עוזר להסביר את המחסור באלטרנטיבות, ללא ספק. אבל יש הרבה, הרבה יותר מזה מאשר התופעה של הילארי ביגפוט. זו גם התופעה של ברק אובמה <unk> והכוחות המנוגדים החזקים שהוא יצר ברחבי המדינה. הרווחים בבחירות לנשיאות...
למפלגה הדמוקרטית אין אלטרנטיבה אמיתית לשנת 2016 והספסל שלה דליל בצורה כואבת. היא אומרת שאולי זה לא כיף, אבל לדמוקרטים אין ברירה אלא להגן על קלינטון בנושאים כמו שאלת הדואר האלקטרוני.