כתוב המשך לפרק זה - בשנת 1969 הוזמנה אביגד לחפור את הרובע היהודי בעיר העתיקה של ירושלים, שהושמד במלחמת 1948 ואחריה. בין הממצאים היו מה שנחשב להיות הדימוי הקדום ביותר של "מנורה" ששרפה פעם בבית המקדש השני, שנחתך לתוך קיר מובלל לפני 2,200 שנים, ובית השרוף, שרידי בניין שנהרס כאשר טיטוס, הקיסר הרומי העתידי, דחק את המרד היהודי
נגד השלטון הרומי. זו הייתה הראיה הפיזית או הארכיאולוגית הראשונה להשמדה המתוארת בעבודתו של פלביוס יוסף. החפירה חשפה גם וילות מפוארות השייכות למעמדות העליונים של הורדוס, שרידי הכנסייה הביזנטית נאה (חדשה) וקרדו של ירושלים, כביש של המאה החמישית המחבר את כנסיית הקבר הקדוש לכנסיית נאה. בין הממצאים המרגשים ביותר היו שרידי החומה הרחבה שהוזכרו פעמיים ב"ספר נחמיה". נבנה כדי להגן על ירושלים בתקופת שלטונו של המלך יחזקיה בסוף המאה ה-8 לפנה"ס, נותר מרחב של קיר, עבה, עולה מהקרקעית מערבית להר הבית. בקרבת מקום, אביגד גילה גם את מגדל ישראל, שריד של מבצרים מתקופת הברזל של ירושלים, אשר מעיד על השוד הבבלי של ירושלים בשנת 586 לפנה"ס.