לאחר ששטפה את דרום מזרח אסיה בחודשים שלאחר פרל הארבור, יפן חיפשה להרחיב עוד יותר את הטריטוריה שלה, ולקחת שליטה על איי שלמה וחלקים מגוויניה החדשה. במאי 1942, כוחות אמריקאים ואוסטרלים הביסו את היפנים בקרב הים הקוראל, מה שגרם למסע יבשתי של יפנים
מעבר לאי גינאה החדשה. במטרה להשתלט על אי ממוקם אסטרטגי ולהשמיד את הצי האמריקני באוקיינוס השקט, יפן גם פתחה במתקפה על אטול מידוויי שבשליטת ארה"ב. בעזרת פרויקט ניתוח הקריפט של "מג'יק", אדמירל צ'סטר נימיץ הוביל כוח אמריקאי שהביס את הצי היפני בקרב מידוויי. הקרב על מידוויי הביא לאובדן של הצי היפני של ארבע נושאות מטוסים קריטיות, והקרב סימן שינוי משמעותי של המזל במלחמת האוקיינוס השקט. באוגוסט 1942, ארצות הברית פתחה בפלישה לאי גואדלקנל שבאיי סולומון שבדרום האוקיינוס השקט, שנמצא בבעלות יפנית. כוחות יפנים ואמריקאים התווכחו על שליטה בגואדלקנל עד פברואר 1943. לאחר קרב גואדלקנל, ארצות הברית אימצה אסטרטגיה של קפיצה באי כדי להימנע מחילונים יפניים. בתחילת 1944, כוחות בעלות הברית השתלטו על חלק גדול מגינאה החדשה ונחתו על האי הסמוך של ניו בריטניה.