כתוב המשך לפרק זה - בשנת 1912, Vesto סליפר גילה כי אור מגלקסיות מרוחקות היה redshifted, אשר היה מאוחר יותר
מתפרש כגלקסיות מתרחקות מכדור הארץ. ב-1922, אלכסנדר פרידמן השתמש במשוואות שדה של איינשטיין כדי לספק ראיות תיאורטיות לכך שהיקום מתפשט. ב-1927 הגיע ג'ורג' למטר באופן עצמאי למסקנה דומה לפרידמן על בסיס תיאורטי, וגם הציג את הראיות התצפיתיות הראשונות לקשר ליניארי בין המרחק לגלקסיות ומהירות ההתכווצות שלהן. אדווין האבל אישר את ממצאיו של למטר בשנתיים לאחר מכן. בהנחה של העיקרון הקוסמולוגי, הממצאים האלה יביאו לכך שכל הגלקסיות מתרחקות אחת מהשניה.