השלים את המשפט הבא: 1958 הייתה נקודת מפנה בדרך מכריעה נוספת לפורמולה 1. נגד שדה קטן של פרארי ומזראטי, סטרלינג מוס זכה בפרס הגדול של ארגנטינה תוך נהיגה בקופר עם מנוע מרכזי שנכנס לקבוצה הפרטית של רוב ווקר, ומונע על ידי מנוע Coventry-Climax Straight-4 של 2 ליטר. זה היה הניצחון הראשון של מכונית עם המנוע שמורכב מאחורי הנהג בפורמולה 1. זה היה גם הניצחון הראשון באליפות העולם של GP עבור משתתף פרטי (למעט 500 אינדיאנפוליס, שבה כל התחרות היו טכנית משתתפים פרטיים שמשתמשים במסגרות קניות). הפרס הגדול הבא ב
גם מונקו ניצחה על ידי אותה מכונית קופר, הפעם נהגה על ידי מוריס טריניגננט והתמודדה עם התנגדות משמעותית יותר. מונעים על ידי מנועים קטנים, הקופרים נשארו זרים ב-1958, אבל ברגע שהמנוע החדש Coventry-Climax של 2.5 ליטר היה זמין, המכוניות הבריטיות הקטנות המשיכו לשלוט בפורמולה 1. עונת 1959 הייתה למעשה תחילתה של המהפכה במנועים האמצעיים, והעונה הזו ראתה תחרות חריפה בין עבודות קופר של האוסטרלי ג'ק בראבהם ומוס בקופר של קבוצת ווקר. טרנסאקסל סיטרואן טרקשן אוואנט המותאם ל- Getrag הוכיח כי הוא עקבת אכילס של הקופרים, ולכן ווקר עבר לטרנסאקסל המיוצר על ידי מהנדס מסראטי לשעבר ואלריו קולוטי. התברר שהמעבר המיוחד לא היה אמין יותר מהחלק הסטנדרטי, ובראבהאם זכה בתואר עם מוס במקום השני.