סיכום המאמר:  זה אולי נראה כמו קשת צבע מדהימה, אבל הצבע הפסיכדלי של המזרקה החמה הזו בפארק הלאומי ילוסטון, הוא תוצאה של שנים של ונדליזם לא מכוון על ידי מבקרים. פעם צל כחול בהיר, המראה של בריכת "תהילה של הבוקר" השתנה באופן דרמטי מאז שנות ה-50, הודות לצטברות של מטבעות, זבל ושרידים טבעיים. הבריכה נקראה "התהילה הנמוכה", בשל השינוי בצבעו המקורי לצבע הירוק-צהוב שיש לה היום. התגלגל למטה עבור וידאו. תהילת הבוקר בפארק הלאומי של ילוסטון הייתה פעם צל כחול מבריק, אבל עכשיו היא חייבת את הצבע הצהוב שלה לשברים וטבעות שנזרקו במשך השנים. המזרקה החמה של "תהילת הבוקר" ב-1940. התמונה חושפת ניגוד מוחלט לצבעים הבוערים שמוצגים כעת באטרקציה התיירותית. האטרקציה התיירותית הפופולרית רואה שלושה מיליון מבקרים נוהרים להביט במים הפסיכדליים שלה בויומינג, ארה"ב. האתר זכה לפופולריות לראשונה בשנות ה-40 כאשר מיליון תיירים ביקרו באתר. הבריכה עולה באש! הצבעים החריפים מושפעים מהאינטראקציה של האור עם עומק המים, עם צבעים צהובים ותפוזים במים הרדודים וירוקים במים העמוקים. המזרקה החמה של הקשת הצבעונית סתומה עם פסולת, אשר חוסמת את פתח החום, ומשפיעה על זרימת המים בבריכה. ההערכה היא שההרס של המעיין החם גדל במשך עשרות שנים. מחקר שנערך על ידי אוניברסיטת מדינת מונטנה ואוניברסיטת ברנדנבורג למדעים יישומיים בגרמניה עזר ליצור מודל שיכול לתאר את הצבעים של המעיין החם מלפני יותר ממאה שנה, כאשר הוא היה פחות נפוץ על ידי מבקרים. כיום כמעט שלושה מיליון תיירים נוהרים לפארק הלאומי ילוסטון, בהשוואה למיליון בשנת 1940, מה שהוביל לצטברות של פסולת בבריכה. כאשר פתח המים התחילו להיסגר, מחזור המים הושפע, ירידה בטמפרטורת המים וגרמה להגירה של החיידקים בצבע כתום לעבר המרכז. אדם הופמן מ"סיינס פריידיי"...
תהילת הבוקר בפארק הלאומי ילוסטון השתנתה באופן דרסטי מכחול קריסטל לצבע ירוק צהוב. חורבות חסמו פתח אוויר תת-ימי, מה שגרם לעלייה בטמפרטורת האביב. מעל שלושה מיליון אנשים מבקרים בפארק, ובגלל הזבל והמטבעות, הוא נקרא כעת "תהילה דועכת".