כתוב המשך לפרק זה - נבי שוחייב היה אובייקט של הערכה מסורתית על ידי הדרוזים ברחבי פלסטין. המקדש נחשב עד למלחמה הישראלית-ערבית של 1948
כמקום שבו דרוזים לקחו נדרים ("נידר") ועשו "זיארות" ("קדושים"). לאחר מלחמת 1948, ישראל הניחה את "מקהם" (מקדש) תחת טיפול בלעדי של הדרוזים. דמות מרכזית בדת הדרוזית, קברו של נבי שווייב, היה מקום של עולי רגל שנתיים עבור הדרוזים במשך מאות שנים. מקדשים המוקדשים לנבי שווייב נפוצים ברחבי אזור סוריה הגדולה.