כתוב המשך לפרק זה - רדיפות, טבח, גירוש וצעדי המוות של יוונים באסיה הקטנה התחדשו בתחילת המאה ה -20 על ידי ממשל הטורקים הצעירים של האימפריה העות'מאנית ובמהפכה שלאחר מכן של מוסטפה קמל אטאטורק. האוכלוסייה היוונית העות'מאנית הושפעה קשות; האומללות שלה הפכו להיות ידועות בשם רצח העם היווני
אני לא יודע. לאחר תבוסת האימפריה העות'מאנית במהלך מלחמת העולם הראשונה, העניקו בעלות הברית ליוון, עם הסכם סוור, את ניהול טרקיה המזרחית (מלבד קונסטנטינופול) ואת העיר סמירנה וסביבתה. היוונים הפונטיים ניסו להקים רפובליקה משלהם, הרפובליקה של פונטוס. התבוסה של הצבא היווני במהלך המלחמה היוונית-טורקית הובילה למה שהפך להיות ידוע ביוון כ"אסון אסיה הקטנה". סדרה של אירועים, עם השריפה הגדולה של סמירנה היה השיא שלהם, סיים את הנוכחות היוונית של 3,000 שנה באסיה הקטנה. אמנת לוזאן, שנחתמה ב-1923, קבעה את החלפת האוכלוסיות הכפויה. האוכלוסייה היוונית האורתודוקסית שנותרה באסיה הקטנה ובמזרח טרקיה, כמו גם האוכלוסייה המוסלמית של יוון (היוונים של קונסטנטינופול, אימברוס וטנדוס והמוסלמים של מערב טרקיה נכללו) הודחו ממולדות של מאות או אלפי שנים.