כתוצאה מהקרב האנטי-אוטומני ("הליגה הקדושה"), הצארות של רוסיה נלחמה נגד האימפריה העות'מאנית בתיאטרון המזרחי של המלחמה הטורקית הגדולה (מלחמת רוסיה-טורקיה (1686<unk>1700)
) כאשר חברי הליגה האחרים - האימפריה הרומית הקדושה, הרפובליקה של ונציה והרשות הפולנית-ליטאנית - הגיעו למטרות המלחמה שלהם, הם חתמו על שלום עם הסולטן העות'מאני מוסטפא השני בקארלוביץ (1699), אשר התעלם לחלוטין מהאינטרסים הרוסים. המשא ומתן החל ב-1698, כאשר רוסיה עדיין פעלה באזור דנפר התחתון ובמעבר קרץ', המחבר את ים אזוב לים השחור. הצאר הרוסי פטר הגדול הצטרף למשא ומתן באופן אישי וחתם על הפסקת אש לשנתיים עם האימפריה העות'מאנית בקארלוביץ (Sremski Karlovci) ב-25 בדצמבר 1698 (O.S.) / 26 בינואר 1699. בשלב זה, הסדר סופי רוסי-אוטומני הונע בשל ההבדל בין דרישותיו של פטרוס, שכללו הגנה על הנוצרים במחוזות הבלקן העות'מאניים, לבין העמדה הצבאית של רוסיה, כמו גם חוסר התמיכה של חברי הליגה הקדושה האחרים.