התייחסו לקטע הבא ואז ענו על השאלה שאחריו באותה שפה כמו הקטע:  ב-1906, גולדמן החליט להקים פרסום, "מקום של ביטוי עבור האידיאליסטים הצעירים באומנות ובספרות". אמא כדור הארץ הייתה מאוישת על ידי קבוצה של פעילים קיצוניים, כולל היפוליט האוול, מקס Baginski, ולונרד אבוט. בנוסף לפרסום יצירות מקוריות של עורכי העיתון ואנרכיסטים ברחבי העולם, אמא כדור הארץ הדפיסה מחדש מבחרים ממגוון סופרים. אלה כללו את הפילוסוף הצרפתי פייר-יוזף פרודון, האנרכיסט הרוסי פטר קרופוטקין, הפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה, והכותב הבריטי מרי וולסטונקרפט. גולדמן כתב לעיתים קרובות על אנרכיזם, פוליטיקה, סוגיות עבודה, אתאיזם, מיניות ופמיניזם, והיה העורך הראשון של המגזין. ב-18 במאי באותה שנה, אלכסנדר ברקמן שוחרר מהכלא. עם זר של ורדים, גולדמן פגשה אותו על הרציף ומצאה את עצמה "מופלגת בטרור וחמלה" כשהיא ראתה את צורתו החיוורת והפלה. אף אחד לא היה מסוגל לדבר; הם חזרו לבית שלה בשקט. במשך שבועות, הוא נאבק כדי להתרגל לחיים בחוץ. מסע נאומים כושל הסתיים בכישלון, ובקליבלנד הוא רכש אקדח בכוונה להתאבד. הוא חזר לניו יורק, עם זאת, ולמד כי גולדמן נעצר עם קבוצה של פעילים המפגש כדי להרהר על Czolgosz. מחוזק מחדש על ידי הפרה זו של חופש ההתכנסות, הוא הכריז, "ההתעוררות שלי הגיעה!" והחל להבטיח את שחרורם. ברקמן לקח את ההגה של אמא כדור הארץ בשנת 1907, בעוד גולדמן סיעוד במדינה כדי לגייס כספים כדי לשמור על זה פועל. עריכת המגזין הייתה חוויה מחייכת עבור ברקמן. אבל היחסים שלו עם גולדמן התמוטטו, והיה לו רומן עם אנרכיסטית בת 15 בשם בקי אדלסון. גולדמן סבל מהדחייה שלו ממנה, אבל ראה בכך תוצאה של חווית הכלא שלו. מאוחר יותר באותה שנה היא שימשה כנציגה מארה"ב לקונגרס האנרכיסט הבינלאומי באמסטרדם. אנרכיסטים וסינדיקליסטים מכל רחבי העולם התאספו כדי לפתור את המתח בין...  שאלה: מה גולדמן המשיך לעשות כשחזר לארצות הברית?
מדבר בפני קהל גדול