סיכום המאמר:  היו שלושה מצעדים מסלמה למונטגומרי במרץ 1965, ורוזה פארקס החמיצה את הראשון. פרקס, שפעולתו של חוסר ציות אזרחי עוררה את חרם האוטובוסים במונטגומרי בשנת 1955, עבר לדטרויט שנתיים לאחר מכן מסיבות ביטחוניות. איומי מוות, באלבמה, היו יותר מדי עבורה לסבול. במשך שמונה שנים, פרקס, אישה ממעמד הפועלים, עבדה קשה בחברת התפירה של סטוקטון במישיגן, עשתה סדינים, בשכר נמוך. אבל ב-1 במרץ 1965, היא עזבה פתאום כדי להצטרף לצוות של חבר הקונגרס האמריקאי ג'ון קונירס בדטרויט. תנועת זכויות ההצבעה בדרום, בהנהגת הכומר מרטין לותר קינג ג'וניור, יחד עם ההתנקשות במלקולם אקס בפברואר, חיזקו מחדש את התיאבון שלה לפעולה פוליטית ישירה. ביום ראשון, 7 במרץ, פארקס היה בבית בדטרויט וצפה במופע הבכורה בטלוויזיה של ABC של "המשפט בנירנברג" כאשר השידור הופסק פתאום על ידי חדשות מהירות מסלמה, אלבמה. קהל שלם של פעילים לזכויות הצבעה צעד על גשר אדמונד פטוס בעל קשת פלדה שחצה את נהר אלבמה, רק כדי להותקף באכזריות על ידי המשטרה וחיילי מדינת אלבמה, רובם חובשים מסכות גז. לפני שנעצרו והוכו, המפגינים האלה נסעו לבירת המדינה במונטגומרי, במרחק של 54 מייל, כדי לדרוש הגנה פדרלית על זכות הצבעה של השחורים. באותו אחר הצהריים של יום ראשון, ג'ון לואיס בן ה-25, אז יו"ר ועדת התיאום הלא-אלימה של הסטודנטים, וכיום חבר קונגרס אמריקאי מהמחוז החמישי של ג'ורג'יה, הותקף בגז מדמיע והוכסף כשניסה לחצות את הגשר. המראה של אותו להכות פרקס חולה. לואיס הופיע כמנהיג זכויות האזרח האמיץ והצעיר ביותר של תקופת קנדי-ג'ונסון, אפילו דיבר במצעד על וושינגטון בשנת 1963. בתור רוכב החירות בדרום, הוא נעצר 24 פעמים, וגאה בזה. לכן ב - 9 במרץ, כדי למחות נגד "יום ראשון מדמם", כפי שהאירוע הפך להיות ידוע, פארקס הלך לאורך שדרת וודוורד הרחבה של דטרויט בסולידריות מלאה עם האח לואיס והאחרים שנעצרו בסלמה....
טקסים בהשתתפות הנשיא אובמה כדי לציין את יום השנה ה - 50 של הצעדה מעל הגשר. אתר שבו קרב זכויות הצבעה נלחם צריך להיות בשם ג 'ון לואיס.