סיכום המאמר:  במובנים מסוימים, נשיא ארה"ב מפעיל את ספינת המדינה שלנו כמו קפטן מפעיל מטוס ג'מבו, וההשוואה הזו מציעה דרך אפשרית אחת להימנע מהחזרה על הטבח בג'רמןווינגס: לתת לצוות הטיסה של המטוס סמכויות מסוימות הדומות לאלו שניתנו לקבינט של ארה"ב במצב הנדיר והמפחיד כאשר הנשיא וסגן הנשיא נמצאים בנקודת חרבות. כמה רקע. שני נשיאים וקפטני מטוסים חייבים להיות מוגנים מפני מטורפים וטרוריסטים. זו הסיבה שחברות התעופה ברחבי העולם החזקו את דלתות תא הטייס לאחר ה-11 בספטמבר, וזו הסיבה שאמריקאים מכל הרמות כועסים על הסיפורים שהשירות החשאי, בהזדמנויות שונות, נכשל לשמור על אבטחה ראויה בבית הלבן. שני נשיאים וקפטנים של מטוסים הם בני אדם, ונתונים לכל חולשותיהם של בני אדם, החל מבעיות זמניות שנוצרו על ידי הפסקות שירותים (לטייסים) וניתוחים מתוכננים (לנשיאים) למוות פתאומי. המעברים במשרד הסגלגל ובחדר הטייס צריכים להיות חלקים ככל האפשר. מכאן הצורך סגן נשיא מוכן, מסוגל לקחת על ידי הודעה של רגע. האנלוגיה הברורה של התעופה כאן היא הטייס השני בתא הטייס. במקרה של מוות פתאומי, סגן הנשיא או טייס המשנה פשוט לוקח מיד. במקרה של נכות זמנית -- נגיד, ניתוח מתוכנן תחת הרדמה כללית -- הנשיא יכול להעביר את השליטה לסגן הנשיא ואז לקחת בחזרה את השליטה כאשר נכות מסתיימת. זה בדיוק מה שקרה כשנשיא ג'ורג' בוש עבר ניתוחי קולונוסקופיה מתוכננים ב-2002 ו-2007. בשני המקרים, בוש העביר את ההגה לטייס המשנה שלו, דיק צ'ייני, ולאחר מכן חזר לשליטה כשהיה מוכן, תחת כללים שנקבעו בבירור על ידי התיקון ה-25 לחוקה -- תיקון שנכתב ונאשר לאחר ההתנקשות המזעזעת בנשיא ג'ון פ. קנדי. אבל מה קורה אם נשיא אינו מסוגל לחזות את נכותו העתידית, או לא מסוגל לזהות נכות אמיתית כאשר היא מתעוררת? התיקון ה-25 מאפשר לסגן הנשיא להשתלט...
אכל אמאר: כאשר מנהיג הוא לא הגיוני או חסר יכולת, אנחנו צריכים מנגנון התעלמות. חברת התעופה יכולה ללמוד מהמערכת המשמשת בחוקה האמריקאית להחליף נשיא נכה.