וילסון ביקש להתרחק ממדיניות החוץ של קודמיו, שהוא ראה כאימפריאליסטית, והוא דחה את דיפלומטיה הדולר של טאפט. למרות ההצהרה הזו, הוא התערב לעתים קרובות בענייני אמריקה הלטינית, ואמר בשנת 1913: "אני אלמד את הרפובליקות הדרום-אמריקאיות לבחור אנשים טובים". ב-1901 הוא כתב ש"מדינות פיתוח נמוך" צריכות לקבל ולהתקיף את הסדר החברתי והנורמות של המדינות המתועשות. בין הנורמות הללו היה המושג של היוזמה החופשית. כשהמצב במקסיקו התפתח למלחמת אזרחים,
, פירוש הדבר היה במיוחד לא הפרישות או החרשות של רכוש והמשך של זכויות היתר המוגשות לאינטרסים עסקיים של ארה"ב במהלך 31 שנות השלטון של פורפיריו דיאז. ממשל וילסון שלח חיילים לכבוש את הרפובליקה הדומיניקנית, להתערב במהפכה המקסיקנית, להתערב בהאיטי, וילסון גם אישר התערבות צבאית בקובה, פנמה והונדורס.