כתוב המשך לקטע זה - בעקבות הצלחת האולימפיאדה, כמו גם הצלחתו של למונד שזכה בטור דה פראנס בשלוש הזדמנויות ואנדי המפסטן שזכה בג'ירו ד'יטליה בשנת 1988, רכיבה על אופניים צברה פופולריות בארצות הברית. כתוצאה מכך, צץ דור חדש של רוכבי אופניים אמריקאים, שרבים מהם התחרו ברמה הגבוהה ביותר, כולל לאנס ארמסטרונג, בובי ג'וליץ', ג'ורג' הינקאפי, טיילר המילטון, פרד רודריגז, קווין ליווינגסטון ופלויד לאנדיס. בזמן שהייתה חשיפה לסמים באמריקה, זה לא היה רחב כמו באירופה ורוכבי אופניים אמריקאים מצאו קצת הצלחה כולל ארמסטרונג באליפות העולם ב-1993
אני לא יודע. עם זאת, עד שהרבה מהרוכבים הגיעו לקבוצות מקצועיות, הם גילו שהם לא יכולים להתחרות בין הטובים ביותר בספורט, שכן זו הייתה תחילתו של עידן ה- EPO ברכיבה על אופניים. זה לא התגלה לראשונה בקרב אוהדים ועיתונאים עד לעניין פסטינה ב-1998, אבל אפילו התקרית הגדולה הזו לא הייתה מספיק כדי לשנות את התרגילים של רוב הרוכבים והקבוצות המקצועיות.