- הפרויקט הוענק לאדריכל מריו פאני (יחד עם ריקרדו דה רובינה) בתקופה שבה מקסיקו ומקסיקו סיטי חוו התרחבות כלכלית מהירה. מריו פאני היה אדריכל מקסיקני שגדל בעיקר באירופה וקיבל את התואר בארכיטקטורה מבית הספר לאמנויות יפות בפריז בשנת 1934. לאחר שחזר למקסיקו, הוא הפך לחלק מהתנועה להפוך את מקסיקו, במיוחד את עיר מקסיקו, למודרנית, פוסט-מהפכה
ופרוגרסיבי. עבודתו של פאני התמקדה במרכזי מגורים גדולים כמו בנייני דירות גדולים ובתים דירות. עבודות כמו Nonoalco מסווגות כ <unk>supermanzanas<unk> או <unk>super (עיר) בלוקים.<unk> עבודתו שינתה את המיקוד של דיור עירוני מאופקי למקומי. יצירותיו מאופיינות על ידי היותן מאפיינים מונומנטליים, פשוטים וחוזרים. בשיא גודלם, הם נחשבו לסמלים של שגשוג מקסיקני. עבודות קודמות לכך כללו את מלון רפורמה (1936), מלון פלאזה (1946), קונסרבטוריו נאציונל דה מוזיקה (1946), בית הספר הלאומי למאסטרוס (1947), כמו גם את מתחמי הדירות Multifamiliar Alemán (1950) ו Multifamiliar Juárez. אלה היו קומפלקסים עבור מעמד הפועלים, שילוב של פארקים, יצירות אמנות (במיוחד ציורי קיר) ותכונות אחרות על מנת ליצור "מחיה".