ב-1903 הגיעה רכבת בייג'ינג-האנקו לז'נג-צ'ואו, וב-1909 הקצה הראשון של רכבת לונג-האי העניק לה קישור מזרח-מערב לקייפנג ולואיאנג; מאוחר יותר היא הורחבה מזרחה אל החוף בליאניונגאן, ג'יאנגסו, וממערב לסיאן (צ'אנג'אן), שאנשי, כמו גם למערב שאנשי. ז'נג-צ'ואו הפכה כך למפגש מסילת מרכזי ומרכז אזורי לקותנה, דגנים, בוטנים ומוצרי חקלאות אחרים. בתחילת 1923 החלה שביתה של עובדים בצ'נגז'ואו והתפשטה לאורך קו הרכבת לפני שהוכתלה; מגדל כפול בן 14 קומות במרכז העיר מציין את השביתה. ב-10 ביוני 1938, הצבא המהפכני הלאומי של צ'יאנג קאי-שק פתח את הסכרים המחזיקים את הנהר הצהוב ב- Huayuankou בין ז'נגז'ואו וקייפנג, במאמץ לעצור את הגאות של הפלישה היפנית; עם זאת, השריפה של נהר הצהוב ב-1938
גם הרג מאות אלפי סינים.