כתוב המשך לפרק זה - מבחינה אידיאולוגית, המפלגה, מאז הקמתה, דבקה במרקסיזם-לניניזם, שילוב של הרעיונות המקוריים של הפילוסוף והתיאורטיקן הכלכלי קארל מרקס, ושל לנין, שהוצגו על ידי יוסף סטלין בשנת 1929, פורמליזציה כאידיאולוגיה המנחה של המפלגה ונותרה כך לאורך כל שאר קיומה. המפלגה רדפה אחר סוציאליזם מדיני, שבמסגרתו כל התעשיות במזרח גרמניה נאצינו, והושמה כלכלת פיקוד. ה-SED הפך את הוראת המרקסיזם-לניניזם ואת השפה הרוסית לחובה בבתי הספר. וולטר אולבריכט היה הדמות הדומיננטית של המפלגה והמנהיג האפקטיבי של מזרח גרמניה מ-1950 עד 1971. בשנת 1953, התקוממות נגד המפלגה
נפגש עם דיכוי אלים על ידי משרד ביטחון המדינה והצבא הסובייטי. ב-1971, אולבריכט הוחלף על ידי אריך הונקר, אשר ניהל תקופה יציבה בהתפתחות גרמניה העממית, עד שנאלץ להתפטר במהלך המהפכה של 1989. המנהיג האחרון של המפלגה, אגון קרנץ, לא הצליח בניסיונו לשמר את אחיזתו של ה-SED בשלטון הפוליטי של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית, ונכלא לאחר איחוד גרמניה.