סיכום המאמר:  אנג'לי דמאניה אומרת שמנהיגים צריכים לקחת את היוזמה לשנות את AAP, לא פשוט בלוג או להתלונן. המכתבים של אדמירל ל. רמדהס ופרשנט בושאן הם אלה שחשובים, והנושאים שהם העלו צריכים להיעשות. התנגדותי היא שבמקום להעלות שאלות, אנשים צריכים לתרום למפלגה על ידי עבודה עבורה. הבעיות צריכות להיות, ויהיו, מטופלות. לא ייקח יותר מחודש או משהו כזה למפלגה לתקן את הכל. אם כבר מדברים על הכספים, אני אגיד שיגיעו הוצאות החשבונות למשרד. נלחמנו שלוש בחירות בשנה, שזה יותר מדי עבור כל מפלגה קטנה. כל נושא שנעל הוא חשוב למפלגה. הבעיה היחידה היא שזה לא צריך להיעשות דרך התקשורת, זה צריך להיעשות באמצעות דיונים פנימיים. מאיאנק גנדי היה צריך לדרוש שהקלטות והדוחות יפורסמו בפגישה בה הוא השתתף. מה המשמעות של פשוט להעלות שאלות? כל מנהיג צריך לחשוב על זה. אם מתנדב נענש כשהוא טועה, אפילו מנהיגים צריכים להיות אחראים. המנהלה הלאומית של המפלגה נקראה רק כדי לטפל בבעיות. הנושאים שהועלו חשובים, ואנשים צריכים לקחת על עצמם את האחריות לתקן את המערכת ולא רק להעלות שאלות או לכתוב בלוגים. אני באמת מרגיש שפרשנטג'י הוא אדם מכובד מאוד. כשהוא אמר את הדברים האלה, ההערכה שלי כלפיו ירדה קצת. אני בהחלט רוצה לראות אותו כמנהיג המפלגה. אנחנו לא מצפים ממנו לעשות טעות בכלל. אין שום שאלה של השוליים שלו. הוא צריך להיות נתמך לתפקיד גדול יותר, טוב יותר על ידי כולם. אנקיט לאל, אשוטוש וקטאן צריכים להתנצל בכנות על מה שהם עשו. צריך להרים אותם. כל מתנדב רוצה שקיפות בחשבונות, בחירת מועמדים ובחלטות אחרות. היו לנו שישה חודשים אחרי הבחירות ללוק סבהא. מדוע לא עזרו אלה שמעלים שאלות לחסל את המנגנונים האלה אז? מערכת המחנה היא שגויה ואם היא קיימת, היא צריכה להיות הרוסה. אני לא רוצה...
הכותב הוא מנהיג AAP ממאהראשטרה (כפי שנאמר לגוגל R. Purohit)