כתוב המשך לקטע זה - לאחר מותם של יאזיד ובנו הבכור ויורשו, מואוויה השני, ב-683 ו-684, שלטון אומיאד התמוטט ברחבי החליפות. רוב המחוזות והמחוזות הצבאיים של סוריה, המחוז המטרופוליני של האומיאדים, הכירו באבד אללה בן אל-זבייר האנטי-אומיאדי ממכה כхалиף. בני קאלב, בעלי ברית שבטי ישנים של הסופיאנידים (שושלת האומאיים צאצאיו של אביו של יאזיד, מייסד ח'ליפות האומאיים מואוויה הראשון) שבשליטתו הם החזיקו בעמדות מיוחדות בחצר הח'ליפות, איחדו את השבטים הנאמנים לאומאיים בסוריה כדי למנות את מחליפו של מואוויה השני. בתביעות הדדיות בדמשק בין תומכים ומתנגדי האומאים, המושל דחחק בן קייס אל-פיחרי, שתמך באיבן אל-זבייר, עצר את בן דודו של יעזיד, ווליד בן אוטבה בן אבי סופיאן, אך הוא שוחרר על ידי עבד אללה, אחיו ח'אליד ותומכיהם הקלביטים. ראש הקלב, איבן באדאל, היה בן דוד של יאזיד, והציע את ח'אליד ואבד אללה כמועמדים לתפקיד החליפה. הוא התנגד על ידי השבטים הנאמנים האחרים בשל גילם הצעיר של ח'אליד ואבד אללה. במקום זאת, קרובי משפחה אומאידים רחוקים, מרוואן בן אל-ח'קם, מונה והוביל את מאמצי המלחמה של אומאידים נגד שבטי זביירידים בסוריה, והביס את מנהיגם דח'ק בקרב מרג' רהיט.
ב-684.