ב-1982 פטרז עבר לבראבהאם וזכה בניצחון הראשון שלו בפרס הגדול של מונקו באותה שנה.
בנסיבות די סנסציוניות. פטרז לקח את ההובלה כאשר אלן פרוסט התמוטט, רק כדי לסובב בתנאים מרגיעים בסיבוב הבא. זה השאיר אותו במקום השלישי מאחורי דידייה פירוני ואנדריאה דה צ'זאריס, ששניהם עצרו בסיבוב האחרון - פירוני עם תקלה חשמלית ודה צ'זאריס בלי דלק. מאוחר יותר באותה העונה הוא גם הוביל את גראנד פרי האוסטרי, אך פרש בשל תקלה במנוע. פטרז סיים את העונה בעשרה, רק לפני חברו לקבוצה נלסון פיקט. 1983 הוכיחה להיות עונה קשה יותר. פטרזה התרסק מאוחר במירוץ בעודו מוביל בסן מרינו - לצהירים של "טיפוסי", שכן הסאנט שלו פירושו שהוא העביר את ניצחון המירוץ לנהג פרארי פטריק טמביי. הוא גם לקח את מקומה הראשון בביתו בגרנד פרי האיטלקי, לפני שהמנוע שלו התפוצץ בשלבים המוקדמים של המירוץ: בראיון ב-2010 הוא אמר שהוא חושד שהמנוע שלו נותר בתבנית ההתמחות שלו, מה שהפך אותו לחזק מאוד אך שביר, מכיוון שלא הוצע לו חוזה חדש לשנה שלאחר מכן, ולא היה מוכן להקריב את סיכוייו לזכות בגראנד פרי ביתו עבור חברו לקבוצה נלסון פיקט, שנלחם על אליפות העולם. למרות שהשיג ניצחון שני בגראנד פרי של דרום אפריקה, פטרז סיים רק במקום התשיעי בעוד פיקט זכה בתואר השני שלו באליפות הנהגים. זה יהיה שבע שנים לפני שהוא עשה ביקור נוסף למדרגה העליונה של הפודיום.