סיכום המאמר:  בין הזרם של אכזבות שיזרמו מכיפה העולם של אנגליה, אולי החריפה ביותר נשפכה מהשפתיים של איאן מורגן ביום ראשון. מורגן הוא הממציא באנגליה הבאטסמן של הדור שלו, וזה כולל קווין פיטרסן. הוא בהחלט האיש שלו - דבליני שחצה את הים האירי, תומך של IPL במדינה שלעתים קרובות מתעב אותה, ונוכחות מתחשבת סביב המלכודות, ערני עם רמז של מרוחק. אבל המערכת יכולה לגרור למטה את הטוב ביותר. וכך, במחשבה על הפסד נוראי של 9 וויקטים לסרי לנקה בוולינגטון אחרי שאנגליה כבשה 309 ל-6, מורגן חיפש נחמה בסטטיסטיקה. קפטן אנגליה איאן מורגן מצא נחמה בסטטיסטיקה לאחר התבוסה הכבדה על ידי סרי לנקה. ראשית, היינו 25 מעל הממוצע, והסטטיסטיקה גיבתה את זה. הפרה כאן היא בערך 275-280. ואז זה: <unk>היינו bowled הרבה כדורים רעים. בימים הקרובים נקבל את החומר של "עין הנץ", וההוכחה תהיה בזה. הסטטיסטיקה תמיד הייתה סימן מזהה של אנגליה של פיטר מורס. מפורסם, הוא הציג את אנדי פרח למוניבול, חשבון הקלאסי של מייקל לואיס של sabermetrics (הניתוח הסטטיסטי של בייסבול); מפורסם, הוא הרשה סטטיסטיקות לעודד את הבחירה של דארן פטינסון נגד דרום אפריקה בשנת 2008. הסטטיסטיקה עובדת, והיא לא. במקרה הטוב, הם מאשרים תחושות בטן. במקרה הגרוע ביותר, הם הופכים לשעיר לעזאזל חסר-פרצוף שימושי: אל תאשימו אותנו, רק עקבנו אחר הסטטיסטיקה! אנחנו מגזימים, אבל לא הרבה. מה, אחרי הכל, הרלוונטיות של הסטטיסטיקה כאשר השינוי בהגבלות הפילדינג הפך 300 לנורמה? ולמה להתפשר על עין-הנץ כשעין-ערומה אמרה לך שאנגליה משחקת כמו בולזרים? ג 'וס באטלר צריך להיות משוחרר בראש סדר ההכות כאשר המצב ראוי לקידום שלו. גארי באלאנס (משמאל) סובל מהצורה הרעה וההתעקשות של אנגליה להשתמש בו כמספר 3. המערכת לא עובדת. אם זה היה עובד, או אפילו קרוב לעבוד, אנגליה לא הייתה מפסידה לאוסטרליה ב-111 ריסים, לניו זילנד עם יותר מ-37 אופרים לחסכון, ולסרי לנקה...
אנגליה סובלת מכיפה עולמית של קריקט אומללה. איאן מורגן חיפש מקלט בסטטיסטיקה לאחר ההפסד האחרון נגד סרי לנקה. הסטטיסטיקה היא סמל של המשטר של פיטר מורס, מעריץ של מוניבול. אבל המערכת של זהירות מבוססת סטטיסטיקה נכשלת באופן אומלל.