בוואריג, קרוזירו דו סול ו-VASP יצרו את שירותי המעבורת האווירית בין שדות התעופה ריו דה ז'נרו-סנטוס דומונט וסאו פאולו-קונגונה, הראשון מסוגו בעולם. שלושת החברות תיאמו את לוח הזמנים והפעילויות, וחלקו הכנסות. השירות היה תגובה לתחרות שהוטלה על ידי Real Transportes Aéreos. הרעיון, המוטבל כגשר אוויר (), בהשראת הרכבת האווירית של ברלין
היה כל כך מוצלח שהוא ננטש רק בשנת 1999. טיסות שנערכו על בסיס שעה בתחילה על ידי Convair 240 (Varig), Convair 340 (Cruzeiro) ו-Saab 90 Scandia (VASP). בתוך כמה חודשים, שירות המעבורת בראשות וריג ניצח בקרב נגד ריאל, שנרכש על ידי וריג בשנת 1961. סאדיה טרנספורטס איירוס הצטרפה לשירות בשנת 1968. בין 1975 ל-1992 הוא הופעל באופן בלעדי על ידי לוקהיד L-188 Electra של וריג אשר למען ניטרליות לא היה שם וריג על גוף המטוס.