כתוב המשך לקטע זה - שום מדיניות בתוך מחוז נרבונז של קיסר לא הצטרפה למרד הפאן-גאלי של 52 לפנה"ס
, ולא עוסק בכל מעשים ידועים של עוינות נגד רומא במהלך המלחמה. משפחת טרוסילוס, למעשה, ממלאת תפקיד מרכזי באבטחת האחורי של קיסר צבאית נגד ורסינגטוריקס, ששלח כוחות לפלוש לשטח הלבי. ב-1861 הוא כתב היסטוריה של ה-Vivarais, Abbé Rouchier משער כי קיסר, שראה את השימוש האסטרטגי של שטח הלבי על גבול המחוז הרומי לאורך נתיב מרכזי למרכז גאליה, היה מסוגל לטפח את Valerii על ידי תיקון אמצעי ענישה שננקטו נגד "civitas" על ידי פומפאיוס מגנוס ("פומפיי הגדול") בשנות ה -70. במהלך ההתנתקות של קווינטוס סרטוריוס בספרד, המשטרים הקלטים בגאליה הים תיכונית היו נתונים לגיוס חיילים ולביקושים בכפייה כדי לתמוך במאמצים הצבאיים של מטלוס פיאוס, פומפאיוס ומפקדים רומאים אחרים נגד המורדים. עם זאת, חלק מהקלטים תמכו בסרטוריוס. לאחר שהרומאי הכופר נרצח, מטלוס ופומפאיוס הצליחו להכריז על ניצחון, וההלביים יחד עם וולקאי ארקומיצ'י נאלצו לוותר על חלק מהאדמות שלהם לעיר-מדינה היוונית מאסיליה (מרסיי של ימינו), בעלת ברית נאמנה ועצמאית של רומא במשך מאות שנים, הממוקמת אסטרטגית בפה של רון. קיסר מזכיר את החרמת הקרקע בסיפורו על מלחמת האזרחים, מבלי לפרט את פעולותיה של הלביה נגד רומא. במהלך מלחמות האזרחים הרומיות של שנות ה-40, מסיליה בחרה לשמור על מערכת היחסים הארוכה שלה עם פומפיי אפילו בבידוד, כאשר המדיניות הגאלית של נרבוננסיס המשיכה לתמוך בקיסר. המסיליוטים הותקפו והובסו על ידי קיסר, וכתוצאה מכך איבדו את עצמאותם, ואולי גם את האדמות שהם לקחו מהלביים. רושייה מציג דיוקן מורחב של טרוצילוס בהיסטוריה שלו, רואה את הקלט הצעיר המשכיל דרך עיניו של קיסר כדוגמה למריטוקרטיה חזון ברומא.