סיכום המאמר:  תשכחי מיום המרמיטה. עבור קפטן סקוטלנד הסובל גרייג ליידלו, זה מתחיל להרגיש יותר כמו שנת הקרפדה. היה דפוס מוכר יותר ויותר בנאומיו בעקבות כל אחת מארבע ההפסדים של הקבוצה שלו בקמפיין שש המדינות הזה עד כה. הוא דיבר על הדברים החיוביים שיש לקחת מכל הפסד, תוך שהוא מנסה כמיטב יכולתו להציג את הפנים האמיצות ביותר של הדברים. כשהוא ישב ב-BT Murrayfield ביום שלישי לאחר אימון קשה עם עמיתיו הבינלאומיים, המסכה שלו לא החליקה אפילו קצת כשהוא עבר את אותו שגרת ישנה. גריג ליידלו בפעולה במהלך משחק הרוגבי בין צרפת לסקוטלנד בסטאד דה פראנס. אבל מאחורי החיוך הכפוי זה היה ברור שיש פחד חדש המקיף אותו מה שהופך את המשחק הסופי של שישה אומות נגד אירלנד בשבת פוטנציאל עצבני יותר ויותר. המחצית עם 38 משחקים לא רוצה להצטרף לקריס פטרסון ולרוס פורד בספרי השיאים כקפטן שהוביל את סקוטלנד ל"כף עץ של שישה אומות". פטרסון עשה זאת פעמיים, ב-2004 ו-2007, ופורד סבלה גורל דומה ב-2012. מאז חמש המדינות הפכו לשש, איטליה הייתה בתחתית הערימה 10 פעמים עם ויילס וצרפת סיים אחרון פעם אחת כל אחד. אנגליה ואירלנד מעולם לא לקחו את הכף העץ. ליידלו, ששיחק כמתנגש במקום כקצין-חצי בצד שהוחלף תחת פורד, לא רוצה לחוות את ההרגשה הזאת שוב. הוא מקווה שחבריו לקבוצה מרגישים בושה כמוהו לגבי מצוקתו הנוכחית, ושהם ישתמשו בפחד מהכישלון כמניע כדי לתקן את המצב מול האירי. "אני לא יודע אם זה כואב לי כקפטן יותר מהשחקנים האחרים, אבל להפסיד את כל המשחקים שלנו עד כה בהחלט כואב לי מאוד, זה בטוח", אמר ה-29 בן. אני אוהב לחשוב שהימנעות מהכפית העץ היא גורם מניע גדול בין אם אתה קפטן או לא, כי אף אחד לא רוצה להיות בקבוצה שלא הצליחה לזכות בכל ניצחונות. זכור, אם כי, אנחנו לא סיימנו בתחתית עדיין ויש לנו הזדמנות בסוף השבוע הזה לסיים על...
גרייג ליידלו לא רוצה להצטרף לקריס פטרסון ורוס פורד. השניים הובילו את סקוטלנד ל"כף העץ" ב-2004, 2007 ו-2012. אנגליה ואירלנד מעולם לא הרים את הכף העץ. מאז חמש מדינות הפכו לשש, איטליה הייתה בתחתית הערימה 10 פעמים.