כתוב המשך לפרק זה - ערב השחרור, נערכו מספר קרבות בין הגדודים לבין ELAS; הידוע ביותר הוא קרב Meligalas בספטמבר 1944. לאחר השחרור, הקבוצות פורקו רק באופן זמני, ונרכבו לג'נדרמריה כדי להילחם לצד הכוחות הבריטיים והממשלתיים נגד EAM / ELAS בקרב Dekemvriana.
, באתונה. גדודי הביטחון תמיד נכנעו לבריטים, שבדרך כלל נתנו להם לשמור את הנשק שהגרמנים סיפקו להם. הגנרל רונלד סקובי, שהיה מפקד הכוחות הבריטיים ביוון, בניגוד לגישה שלו כלפי EAM, אותו הוא דחה כ"שודדים" בלבד, התייחס לגדודי הביטחון ככוח צבאי לגיטימי. ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל היה דעה חיובית מאוד על גדודי הביטחון, ואמר: "נראה לי כי השותפים ביוון במקרים רבים עשו כמיטב יכולתם כדי להגן על האוכלוסייה היוונית מפני הדיכוי הגרמני". כאשר הוא מותח ביקורת על ידי חברי הפרלמנט הלייבוריים בבית הנבחרים על כך שהוא העסיק את גדודי האבטחה להילחם בצד הבריטי נגד EAM ב"Dekemvriana", צ'רצ'יל ענה: "גדודי האבטחה הופיעו כדי להגן על הכפריים היווניים מפני ההשפלה של כמה מאלה, תחת הכיסוי של להיות מושיעי ארצם, חיו על התושבים ועשו מעט מאוד לחימה נגד הגרמנים". בסך הכל, מעט מאוד מחבריהם נשפטו והורשעו בשיתוף פעולה. לדוגמה, היוצר שלהם וראש ממשלת יוון, רליס, נידון למאסר עולם על בגידה ומת בכלא בשנת 1946, אבל הוא זוכה על מעורבותו עם גדודי הביטחון.