השלים את המשפט הבא: למרות שהאנטי-אימפריאליזם הקיצוני היה ערך הליבה המקורי של הבולשביזם, ברית המועצות מ-1940 ואילך נחשבה באופן נרחב כחלקה אימפריאליסטית דה פקטו שהאידיאולוגיה שלה לא אפשרה לה להודות באימפריאליזם שלה. מנקודת המבט האידיאולוגית הסובייטית, הפלגים הפרו-סובייטיים בכל מדינה היו הקול הלגיטימי היחיד של "העם" ללא קשר אם הם היו פלגים מיעוטים. כל הפלגים האחרים היו פשוט אויבי מעמד של "העם", שליטים בלתי לגיטימיים באופן טבעי ללא קשר אם הם היו פלגים רוב. לפיכך, על פי השקפה זו, כל מדינה שהפכה לסובייטית או לבעלת ברית סובייטית עשתה זאת באופן טבעי באמצעות רצון מרצון לגיטימי, גם אם המבקשים נזקקו לעזרת הסובייטית כדי להשיג זאת. הדוגמאות העיקריות היו
הפלישה הסובייטית לפינלנד הביאה לקיצומה של חלקים פיניים של קרליה, הפלישה הסובייטית לפולין, הכיבוש הסובייטי של מדינות הבלטי, והשליטה בפועל לאחר המלחמה על מדינות הלווין של הבלוק המזרחי תחת העמדת פנים של עצמאות מוחלטת. בתקופה הפוסט-סובייטית אפילו אוקראינים, ג'ורג'ים וארמנים רבים חשים שמדינותיהם הוקפו בכוח על ידי הבולשביקים, אבל זו הייתה השקפה בעייתית משום שהפלגות הפרו-סובייטיות בחברות אלה היו בעבר גם הן גדולות. כל קבוצה חשבה שהחברה האחרת לא מייצגת את האינטרס הלאומי האמיתי. הפרדוקס הזה של מלחמת אזרחים נראה גם בהספגת קרים על ידי הפדרציה הרוסית, כאשר קרים פרו-רוסיים נחשבים לא לגיטימיים על ידי קרים פרו-אוקראינים, ולהיפך.