כתוב המשך לקטע זה - התנאים החמירו בהתמדה לאורך ריו גרנדה. ארצות הברית טענה כי ריו גרנדה היא הגבול הבינלאומי, בעוד שממשלת מקסיקו טענה כי נואסס היא הגבול הנכון. בתחילת 1846, הגנרל זאקרי טיילור בנה מבצר על ריו גרנדה מול העיירה המקסיקנית מטאמורוס. בחודש אפריל, המקסיקנים הגיבו בכך ששלחו כוח של כ-1600 פרשים מעבר לריו גרנדה, שם, ב-25 באפריל, הם הביסו כוח של 60 דרגונים תחת פיקודו של קפטן ס. ב. ת'ורנטון. הכוחות המקסיקניים במטמורוס התגברו בהתמדה באפריל. עד סוף החודש, הגנרל טיילור הפך מודאג לגבי קווי התקשורת שלו עם הבסיס הראשי שלו בקלות נקודה איזבל, ליד הפה של ריו גרנדה. לכן, ב-1 במאי, טיילור העביר את מרבית צבאו לפוינט איזבל, והותיר יחידה קטנה של ארטילריה וחיל רגלים תחת פיקודו של מייג'ור ג'ייקוב בראון במבצר מול מטמורוס. המקסיקנים במהרה הציבו את המבצר הזה (שמאוחר יותר נקרא פורט בראון) תחת מתקפה כבדה. ב - 7 במאי, טיילור עבר להצלה עם כ - 2,300 גברים. בבוקר ה-8 במאי, כשהם היו רק קצת יותר מחצי הדרך אל המבצר, האמריקאים עמדו פנים אל פנים מול האויב, כוח שמונה אולי עד 6,000 איש, תחת פיקודו של הגנרל מריאנו אריסטה. האגף הימני שלו נשען על גובה הידוע בשם פאלו אלטו
(אחריו נקרא האירוסין). טיילור נכנס ללא היסוס לקרב, תוך שימוש בתותחנות שלו כדי לכסות את פריסת חיל הרגלים. האירוסין נמשך עד רדת הלילה, כאשר המקסיקנים נסוגו. השימוש היעיל באש ארטילריה היה אחראי במידה רבה לניצחון האמריקאי. הפסדים האמריקאים היו 9 הרוגים ו-47 פצועים. המקסיקנים ספגו יותר מ-700 נפגעים, כולל כ-320 הרוגים.