בקיץ 533 הגיעו כוחות ונדלים (5,000 איש ו-120 ספינות), בראשות צ'אזו, לסרדיניה כדי לדכא את המרד של גודאס וכבשו את קרליס, והרגו את גודאס ואת חסידיו. בתחילת 534, הוואנדלים של סרדיניה נכנעו מיד לבייזנטיים כאשר התמודדו עם החדשות על קריסת הוואנדלים באפריקה
; מעתה והלאה האי היה חלק מהאימפריה הביזנטית, הכלול כפרובינציה במחוז הפרטוריאן של אפריקה. המושל המקומי ישב בקרליס. במהלך מלחמות הגותים, חלק גדול מהאי נפל בקלות לידי האוסטרוגות, אך נפילת ההתנגדות הגרמנית באיטליה היבשתית אישרה את השליטה הביזנטית. לאחר מכן סרדיניה נכללה ב-Exarchate of Africa עד לסופו על ידי הערבים בשנת 698 לספירה, כאשר האי כנראה הצטרף ל-Exarchate of Ravenna. בשנת 599 ובמהלך המאה השביעית, הצי הלונגוברי ניסה לתקוף את קרליס וטוריס ליביסוניס (פורטו טורס), אך לשווא.