סיכום המאמר:  צ'או הו, אנחאי, סין (סי-אן-אן) לו יימינג בת ה-6 היא קשוח. רגע אחד הוא על גג הבטון של הבית בן שתי הקומות שלו, וברגע הבא הוא מתעסק עם זיקוקים. עכשיו, הוא מחליק בסמטה. "חזור לכאן!" צועקת סבתא שלו. "יש לי כאב ראש גדול לגדל את הילד הזה", אומר טנג שינינג בן ה-72. אמו של לו נטשה אותו אחרי שהוא נולד ואביו עובד כנגר במחוז שאנדונג מאות קילומטרים יותר צפונה. הוא חוזר אולי פעם בשנה. בסין, לו הוא מה שנקרא "ילד שנשאר מאחור". באופן שמרני, יש לפחות 61 מיליון ילדים כאלה בסין -- זה אחד מכל חמישה. הם מתקשים בבית הספר, יש להם שיעור גבוה יותר של בעיות בריאות נפש, וסובלים מבעיות התנהגותיות יותר מאשר בני זמנם. "אני אומר לו 'אבא שלך עובד ואמא שלך לא רוצה אותך,'" אומר טנג מעוצבן. בצ'או הו, כפר שבמחוז אנחאי, מסלול ללא מוצא עובר ליד בנייני דיור חצי גמורים ושדות נטושים. ערפל צהוב תלוי באוויר ומשאיר טעם מתכתי בפה. הזיהום התעשייתי של סין הגיע לכאן, אבל המשרות לא. כל מי שבגיל העבודה בצ'או-הו הלך לעיר כדי למצוא עבודה, והותיר מאחור את הזקנים והצעירים. לו מחזיקה ביד כשאנחנו הולכים דרך הכפר הקטן. קבוצה של נשים זקנות יושבות על כיסאות עץ בעלות שלוש רגליים ומקשיבות לאופרה סינית ברדיו קטן. אחר הולך על ידי סריגה. כמה זקנים עושים משקאות לא חוקיים בחבית שמן. "אין לנו שדות לחקלאות, אם אתה לא יוצא לעבודה, אז איך אתה מרוויח הכנסה?" אומר טנג. "ההורים שלהם צריכים לעבוד מחוץ לעיר והם לא יכולים להביא את ילדיהם איתם". פדרציית הנשים של סין, ארגון נתמך על ידי המדינה, מצייר תמונה עגומה לילדים שנשארו מאחור. זרם קבוע של דיווחים בתקשורת המדינה מדגיש את ההתעללות שסבלו ילדים שנשארו מאחור. ולעתים קרובות מאשימים אותם בפשעים. "יש לו השפעה עצומה על החברה ועל הדור של אנשים שגדלים ללא הורים, "...
אחד מכל חמישה ילדים סינים "נשאר מאחור" ההורים שלהם הם עובדים מהגרים שעזבו את הכפרים לעיר. הם נאבקים בבית הספר, יש להם שיעור גבוה יותר של בעיות בריאות הנפש,.