החלוקה השנייה של פולין בשנת 1793 הייתה השנייה מבין שלוש חלוקות (או סיפוחים חלקיים) שהסיים את קיומה של הקומנוולטה הפולנית-ליטאנית בשנת 1795. החלוקה השנייה התרחשה בעקבות מלחמת פולין-רוסיה של 1792
והקונפדרציה של טארגוביצה של 1792, והאושר על ידי המורשים הטריטוריאליים שלה, האימפריה הרוסית וממלכת פרוסיה. החלוקה אושרה על ידי הפרלמנט הפולני בכפייה (Sejm) בשנת 1793 (ראה Grodno Sejm) בניסיון קצר-טווח למנוע את סיפוח מלא של פולין, החלוקה השלישית.