סיכום המאמר:  בסין, אתה יכול לעתים קרובות לדעת מה המפלגה הקומוניסטית חושבת על ידי צפייה בטלוויזיה. במשך שנים, המשפחה הסינית הטיפוסית על המסך נראתה בערך כך: הורים נוצצים שמטפלים בילד יקר. הסיסמאות הובילו אותו הביתה: "תקווה אחת". "שמחה אחת". "אחריות אחת". לאחרונה, משפחת הטלוויזיה המושלמת השתנתה. בפרסומת האחרונה, ילד חולק בחוסר רצון צעצוע עם אחותו הצעירה, ואז כולם מתאספים יחד עם צאצאים גדולים לצפות בטלוויזיה בגאלה של השנה החדשה הירחית. המסר נראה להיות: שניים עדיפים על אחד. השינוי הוא יוצא דופן. מאז תחילת שנות השמונים, המפלגה כפתה מדיניות של ילד אחד על רוב הסינים כדי לרסן את גידול האוכלוסייה. כאשר התעמולה לא עבדה, פקידים מקומיים פנו להפלות, קנסות כבדים, וחיטוי בכפייה. זו אולי המדיניות הנשנאה ביותר בסין. עכשיו, תחת הגבלות מופחתות שהוכרזו לפני קצת יותר משנה, זוגות כמו יאנג שו וצ'אנג זי'אן, שניהם אנשי מקצוע שעובדים בבייג'ינג, זכאים לילד שני להצטרף לבת התינוקת שלהם, טאו זי בת ה-11 חודשים, או האפרסק הקטן. צ'אנג היה ילד יחיד, אבל לפעמים הוא היה רוצה אח או אחות כשהוא גדל. צ'אנג, כיום מהנדס, אומר: "פעם אחת ביקר אותי בן דודי, והיינו שותפים למיטה מספר לילות. "אני נהניתי מהרגשה הזאת. "הלוואי שהיה לי אח שיוכל לשכב איתי במיטה כל לילה". צ'אנג ומשפחתו הצעירה גרים בטונגז'ואו, בפרבר המזרחי של בייג'ינג, שם דירות גבוהות מתחרות בקניונים גדולים. חלק מכנים את האזור "טונג-אפורניה", כי התפשטותו של אנשי מקצוע צעירים היא קצת כמו חלקים של מדינת הזהב. הם מועמדים אידיאליים, כך נראה, ללדת ילד שני. המפלגה במרוץ נגד השעון. סין מתמודדת עם אוכלוסייה מזדקנת במהירות ועם צמצום כוח העבודה. הממשלה אומרת שהמדינה יכולה להפוך לבית לאוכלוסייה הזקנה ביותר על פני כדור הארץ בתוך 15 שנים בלבד, עם יותר מ-400 מיליון מעל גיל 60. חוקרים אומרים שביטוח בריאות ושירותי סוציאליות יהיו כבדים על ידי...
מדיניות הילד האחד שנוי במחלוקת של סין שוחררה לאחרונה. עם זאת, לא היה שום למהר גדול לילד השני. זוגות רבים אומרים שהמחיר הכלכלי גדול מדי.