כתוב המשך לפרק זה - הרומנים הראשונים של מיהליץ' "Obraz v zrcalu" (פנים במראה) (1941) ו"Tiha Voda" (מים שקטים) (1942) הם תיאורים של חיים בעולם הנוח ואווירה אריסטוקרטית של מסורות משפחתיות שבהן שולטת תרבות של עושר, כבוד וגאווה. לאחר מכן, היא גילתה את השקפה האישית שלה בעולם התיאורי של הספרות, שבה היא מציבה את הכבוד מול האירוניה, התלהבות מול דחייה, נאמנות מעמדית עם ניסיונות להימלט ממנה וכו'. הדמויות שלה נקרעות בין מסורות, כבוד, שליטה ברגשותיהם מצד אחד, ותשוקה ושאיפה מצד שני, כאשר אהבה, מזימה, כוח פוליטי ועושר משחקים תפקיד מרכזי. מקום מיוחד מוקדש לאישה המודרנית החופשית והעצמאית המורדת נגד התפקיד המסורתי של נשים של דור אמה וסבתא לטובת התגשמות רגשית, אם כי זה לא בהכרח אומר אידיאליזציה של נשים. דוגמא לכך היא הגיבורה ברומן שלה מ-1959 "אפריל", שמתרחש בחודשים הראשונים של מלחמת העולם השנייה. ב"סטולפניקה osamelih žensk" (1969) ו"Vrnite se, sinovi" (1972) היא מפתחת עוד יותר את האירוניה בתיאורים שלה לדמויות ולתנועות. "Tujec v Emoni" (1978) ו"Cesta dveh cesarsjev" (1981) הם רומנים היסטוריים על מזימות באמונה העתיקה וסיפור אהבה בתקופת הקונגרס של לייבאך
בהתאמה. הרומן האחרון שלה "Ure mojih dni" (1985) הוא זיכרונות. היא כתבה גם רומנים לקוראים צעירים יותר כגון "פרדי, moj mili Ariel" (1965) ו"Puhkova kresna noc" (1972).