סיכום המאמר:  (סי-אן-אן) עלות הקולג' עלתה במהירות ב-30 השנים האחרונות. הסטודנטים כיום מתמודדים עם עלויות שנתיות, בין שכר לימוד וחי, שיכולות בקלות לעלות מעל 10,000 דולר בקולג' קהילתי, 18,000 דולר בקולג' ציבורי בן ארבע שנים (במדינה), ו-40,000 דולר בבית ספר פרטי בן ארבע שנים. זה לא מפתיע שהסטודנטים של היום לעתים קרובות בוגרים עם עומס חוב גדול. יותר משני שלישים מהסטודנטים בוגרים עם חובות. ומחיר החוב הממוצע הוא כ-30,000 דולר. בהתחשב במחיר הקולג', סטודנטים ומשפחות צריכים לדעת שהם עושים השקעה טובה. זו הסיבה שאנחנו צריכים לעבור למערכת שבה אנו מודדים תוצאות למידה, לא רק זמן שהושקע בכיתה בגיוס נקודות. תואר במכללה הוא הדרך הבטוחה היחידה לביטחון המעמד הבינוני, ובגלל שהצעירים וההורים שלהם יודעים זאת, עלות המכללה, וזמינות הלוואות וסיוע אחר, הפכו לסוגיה פוליטית חזקה. אבל למרות כל תשומת הלב שמוקדשת למחיר הקולג', לא חשבנו מספיק אם הסטודנטים ומשפחותיהם מקבלים את שווי הכסף שלהם. האם השכלה גבוהה אמריקאית שווה את המחיר? התלמידים ומשפחותיהם מקבלים את מה שהם משלמים? יש הרבה ראיות לכך שלרבים מהם, התשובה היא לא. בשנת 2006, מחקר ממשלתי מצא שכמעט 70% מתלמידי המכללות לא יכלו לבצע משימות בסיסיות כמו השוואת מאמרים עיתונאיים מנוגדים. בספר משנת 2011, "אקדמי Adrift", חוקרים חקרו 2,000 סטודנטים בשני עשרות אוניברסיטאות במשך ארבע שנים ומצאו ש-45% מהם לא הראו רווחים משמעותיים במבחן של חשיבה ביקורתית, טיעון מורכב ומיומנויות תקשורת לאחר שנתיים של מכללה. אפילו בסוף ארבע שנים, 36% מהסטודנטים לא רכשו את הכישורים האלה. בהתחשב בראיות, אולי זה לא מפתיע שהמעסיקים לא מתרשמים מתלמידי קולג' חדשים. המעסיקים רוצים את הכישורים שמדריכה ההשכלה הגבוהה אומרת שהיא מספקת לתלמידים: היכולת לחשוב באופן ביקורתי, לתקשר, לעבוד בצוות, לכתוב ביעילות ולהתאים. אבל רק בערך...
האם השכלה גבוהה אמריקאית שווה את המחיר? התלמידים ומשפחותיהם מקבלים את מה שהם משלמים? איימי לייטינן: הבעיה הגדולה היא שאנחנו מודדים את החינוך במונחים של זמן, ולא של למידה.