למרבה הצער, חציית הרפידו שהתרחשה ב-20-22 בינואר 1944 הייתה כישלון מוחלט, שהביא להפסדים כבדים עבור הדיוויזיה ה-36, שסבלה כ-1,681 נפגעים, 143 נהרגו, 663 נפצעו ו-875 נעדרים. לאחר המלחמה, אגודת הוותיקים של הדיוויזיה ה-36 קראה לקונגרס לחקור את הקרב הזה, בשל חוסר היעילות וחוסר הניסיון של הגנרל קלארק. עם זאת, לא ננקטה שום פעולה נגד גנרל קלארק. ווקר היה פסימי לגבי סיכויי ההצלחה של המבצעים מההתחלה, כותב ב-17 בינואר "נראה לי כי תבוסת הגרמנים על מרנה
ב-15 ביולי 1918, עומד להיות חוזר לאחור על רפידו בינואר 1944. " הוא האשים את הממונים עליו, קיז, מפקד חיל ה-2, וקלארק, מפקד הצבא החמישי, בניסיון לשכנע אותם לפתוח בהתקפה צפונה יותר, ללא הצלחה, "הם לא מבינים את הבעיות ואינם יודעים על מה אני מדבר".