רוס תיאר את אחוזות קליפורד, המתמקדות בקמברלנד, ווסטמורלנד, דורהם וירקשייר, כ"ערוכיות וחשובות מבחינה אסטרטגית בצפון הסובל". הברון התשיעי מעולם לא היה עשיר כמו כמה מהמשפחות השכנות, כמו משפחת דארסי. ההרשאה שלו משנת 1461 מנעה את בנו מלהירש, אך בשנת 1470 נאלץ אדוארד המלך לעזוב את כס המלוכה ולהיגרש, והנרי השישי חזר לכס המלוכה. הרוזן של וורוויק, שהשתתף כעת עם בית לאנקסטר נגד אדוארד, היה אחראי על הממשלה, ואחיו, ג'ון, מרקיז מונטגיו, קיבל את האפוטרופוס של הנרי קליפורד במהלך קטינותו. סאמרסון טוען שזו הייתה הזדמנות עבור קליפורד להחזיר את הירושה שלו. עם זאת, כנראה לא היה מספיק זמן כדי להדגיש את טענתו, שכן שני נוויל נהרגו בקרב בארנט
ב-14 באפריל בשנה שלאחר מכן. הניצחון של אדוארד הרביעי בברנט, ובקרב טוקסברי כמה שבועות לאחר מכן, הרס את שרידי ההתנגדות של לאנקסטר וחזר אדוארד לכס. למרות הקשרים של קליפורד עם לאנקסטר, נראה כי הוא מעולם לא היה בסכנה בשלב זה, שכן ב-16 במרץ 1472 העניק לו אדוארד חנינה מלכותית. זה היה למרות ניסיון של אחיו של קליפורד, תומס, להקים מרד פרו-לאנקסטר, אם כי ללא הצלחה, בהארטלפול. הנרי קליפורד הורשה לרשת את נכסיו של סבו מצד אמו, הנרי ברומפלט, לורד וסי, אשר נפטר בשנת 1469, אך עדיין לא את מורשת קליפורד שלו. יתר על כן, מאחר ואמו עדיין הייתה בחיים, שליש ממורשתו - נדוניה - נותר מחוץ לשליטתו עד למותה בשנת 1493.