ה-A2 (המכונה A3 על ידי מקורות מסוימים), שתוכננה על ידי מרזאריו וסימון הדפילד ומבוססת על ה-A1 הראשון, הייתה מוכנה בזמן לסיבובים האירופיים של עונת 1979 עם אותו שילוב של מנוע וכספת הילוכים, והיא הייתה מותאמת למכונית "כנפיים" בעלת השפעה קרקעית. רק דוגמא אחת נבנתה. ה-A2 נכנס לראשונה למסלול המרוצים ב-1979 בגרנד פרי של ארצות הברית במערב בידי ארטורו מרזאריו. מרזאריו אימץ את המכונית למירוץ, אך לאחר שההשעיה הקדמית נכשלה, הוא נאלץ להתחיל את המירוץ ב-A1B. המכונית הופיעה לראשונה באופן רשמי בפרס הגדול הספרדי של 1979, שם מרזאריו קבע את הזמן ה-26 במהלך ההסמכה ולא הצליח להגיע למירוץ. במירוץ הבא בבלגיה, מרזאריו התרסק במהלך ההסמכה ושבר את זרועו. עבור מונקו, מרזאריו ביקש מג'אן פרנקו ברנקטלי לנהוג במכוניתו, אך ברנקטלי לא הצליח להתרשם מראש. מרזאריו חזר לנהוג בגראנד פרי הצרפתי.
אני לא יודע. הוא קבע את הזמן ה-26 במהלך האימונים והיה יותר משתי שניות איטי יותר מהאימונים האחרונים. ה-A2 יצאה למסלול בפעם האחרונה בפרס הגדול של אוסטריה, לאחר שמרזאריו פגע ב-A4 בתאונת אימון.