לאחר עונה מאכזבת עם ה-BT55, הצוות חזר לעיצוב קונבנציונלי יותר ב-1987. מעצב Brabham מזה זמן רב, גורדון מוריי, עבר למקלארן, והשאיר את ה- BT56 כמכונית Brabham הראשונה שלא תוכננה על ידי מוריי מאז ראלף בלאמי עיצב את Brabham BT37, שהתחרה בעונות ה -40 וה -40. ה- BT56 לא הייתה מכונית תחרותית במיוחד; למרות שהיא הייתה מהירה יותר מאחרים (פטרז רץ גבוה כמו השני לפני שהתפטר ב- San Marino Grand Prix באותה שנה) היא לא הייתה קרובה לתחרותיות כמו מכוניות וויליאמס, מקלארן, פרארי או לוטוס באותה שנה. זו הייתה גם מכונית מאוד לא אמינה; מתוך 16 מירוצים, פטרז סיים 6 מירוצים, ודי צ'זאריס סיים רק מירוץ אחד - שהיה המקום השלישי שלו בפרס הגדול של בלגיה באותה שנה; למרות שהיה לו מוניטין רע להתרסקות, רוב הפרישות שלו היו בשל כשלים מכניים, אבל חלק חשדו שזה היה בגלל הטמפרמנטור המפוקפק שלו והטיפול הקשה שלו במכונית. פטרזה גם הצליח להגיע למקום השלישי במקסיקו, למרות שבמוקדם יותר בעונה הוא היה חסר מזל כשאיבד את המקום השני בפרס הגדול של סן מרינו.
עם כשל באלטרנייטור.