כתוב המשך לפרק זה - כלי נשק מוקדמים היו נחותים בקצב האש (סופר אנגלי מדור טיודור מצפה שמונה יריות מהקשת האנגלית הארוכה בזמן הנדרש כדי ש"יורה מוכן" ייתן חמישה מהמוסקט), ופרנסואה ברניאר מדווח כי קשתים רוכבים מאומנים היטב בקרב סמוגר בשנת 1658 "יורים שש פעמים לפני שמאקדח יכול לירות פעמיים". כלי נשק היו גם מאוד רגישים למזג אוויר רטוב. עם זאת, היה להם טווח יעיל ארוך יותר (עד 200 מטרים עבור הקשת הארוכה, עד 600 מטרים עבור המוסקט), חדירה גדולה יותר, היו חזקים מאוד בהשוואה לכל נשק טילים נייד קודם (ארכיבוסים ומוסקטים מהמאה ה-16 היו 1,300 עד 3,000 ג'ואל לירי בהתאם לגודל ולמטען אבקה, בהשוואה ל 80-100 ג'ואל עבור חץ קשת ארוכה טיפוסי או 150-200 ג'ואל עבור חץ קשת), והיו מעולים מבחינה טקטית במצב הרגיל של חיילים יורים זה בזה מאחור למכשולים. הם גם חדרו לשריון פלדה ללא צורך לפתח שרירים מיוחדים. צבאות מצוידים בנשק יכלו לספק כוח אש מעולה, וקשתים מאומנים היטב הפכו מיושנים בשדה הקרב. קרב סריגנולה
ב-1503 ניצחה ספרד בעיקר באמצעות כלי נשק, והייתה זו הפעם הראשונה בה ניצח קרב גדול באירופה באמצעות כלי נשק.