סיכום המאמר:  (סי-אן-אן) חמש נשים מוסלמיות עומדות גבוהות בזירת אגרוף, מתפתלות לאט עם חגורות סביב ידיהן. אור הזרקורים מכוון אליהם והקהל מתקרב, תלוי על כל מילה שלהם. "איך נוכל להיות כנים אם נצטרך להסתיר את עצמנו מתוך בושה, להרגיש מושפלים על הרגשות, על מה שאנחנו אומרים, עושים, חושבים כפי שאנחנו רוצים? איך זה יכול להיות חופש, איך זה יכול להיות אמת?" הופעתה ב"וואו" של סאות'בנק סנטר - פסטיבל נשים בעולם - "אין אומץ, אין לב, אין תהילה" של תיאטרון Common Wealth מספר את הסיפור האמיתי של מתאגרפות מוסלמיות מברדפורד בצפון אנגליה, וכיצד הן משתמשות בספורט כדי להתעלות על מחסומים דתיים ומגדריים. ההצגה שזכתה לשבחים רבים - שבה הנשים מרביצות, רוקדות, צועקות, מקללות, מכות, ואפילו גולשות בקהל - הונחה בחלקו על ידי אמבריין סאדיק, אלופת בריטניה לשעבר, ואחת המתאגרפות המוסלמיות הראשונות בבריטניה. המסע שלה להצלחה לא היה קל -- כקורבן של בריונות בגיל 13 היא מצאה הפוגה באגרוף לאחר שהוצגה אליו על ידי אביה ואחיה. "אני עברתי הרבה בריונות בילדותי, אבא שלי פקיסטני ואמא שלי פורטוגזית", אמר סאדיק ל-CNN. "קיבלתי מקלות משני הצדדים, מאנשים לבנים ושחורים. הרגשתי כאילו לא התקבלתי. הייתי עובר כל כך הרבה פעמים מבית ספר אחר רק כדי להרגיש מקובל. "אנשים היו נשארים דברים על איך שאני נראה... כולם אמרו שזה ספורט של בנים, למה אתה עושה את זה? אתה הולך להיראות כמו גבר, כמו טרנססקסואל. "התחננתי מגיל כל כך צעיר, הרגשתי שזה לעולם לא יפסיק. האגרוף עזר לי לשלוט בכעס הזה". זו הייתה חוויה טרנספורמטיבית עבור סאדיק -- היא עברה מלהיות שקטה, שיש לה מעט חברים ולהתעסק בקטטות, לגיוס אומץ להתחיל שיחות, ובכך לבנות ביטחון עצמי. "במקום להכות מישהו בפרצוף הייתי מכה את התיק", היא הוסיפה. "אם מישהו ניגש אליי ואמר לי משהו יכולתי פשוט ללכת משם - בעוד שבפעם הקודמת הייתי פשוט מכה אותו בפנים או משהו. אז זה עזר לי הרבה עם משמעת". זה... זה...
"אין אומץ, אין לב, אין תהילה" הוא מחזה של תיאטרון Common Wealth שמספר את הסיפור האמיתי של מתאגרפות מוסלמיות. ההופעה הושפעה חלקית על ידי אלופת בריטניה לשעבר אמבריין סאדיק שחווה בריונות ואפליה. "אנחנו רוצים לתת להם קול ולתת להם סיבה, כדי שידעו שהם יכולים להיות בטוחים בעצמם", אומרת חברת השחקנים פרייה עלי על בנות באגרוף.