התהליכים הפורמליים החוקתיים נערכו במשך קצת יותר משנה לפני שנעצרו על ידי צבאות רוסים בעלי ברית עם אצילות פולנית שמרנית במלחמת פולין-רוסיה של 1792
, הידוע גם בשם המלחמה בהגנה על החוקה. לאחר שהמלחמות בין טורקיה לרוסיה ושבדיה לרוסיה הסתיימו, הקיסרית קתרין כעסה על אימוץ המסמך, שחשב כי מאיים על ההשפעה הרוסית בפולין. רוסיה התייחסה לפולין כפוטרקטוראט "דה פקטו". "החדשות הגרועות ביותר שהגיעו מווארשה: המלך הפולני הפך כמעט לריבון" הייתה התגובה של אחד מחברי המדיניות החוץ הראשיים של רוסיה, אלכסנדר בזבורודקו, כאשר הוא למד על החוקה החדשה. קשרים של רפורמים פולנים עם האסיפה הלאומית הצרפתית המהפכנית נראו על ידי שכני פולין כראיה לקונספירציה מהפכנית ואיום על המונרכיות המוחלטות. הפוליטיקאי הפרוסי אואלד פון הרצברג הביע את חששותיהם של השמרנים האירופאים: "הפולנים נתנו את 'ההכה של חסד' למלוכה הפרוסית על ידי הצבעה על חוקה", והוסיף כי קומנוולת חזקה צפויה לדרוש את החזרת האדמות שפרוסיה רכשה בחלוקת הראשונה.