סיכום המאמר:  עבור ילד, העולם הוא תערובת מרתקת של צבעים, צורות ומילים שהם כל הזמן לומדים וזוכרים. כדי להבין הרבה מהחוויות האלה, תינוקות וילדים צעירים 'מפות' שמות לדברים על ידי הערכה של סביבתם וקשר בין מילים למיקום של הפריט. ועכשיו מחקר חדש מצא שהקשר הזה לא מושפע רק מהקרבה של הילד לאובייקט, הוא יכול להיות מושפע גם מהגישה הספציפית שלו. התגלגל למטה עבור וידאו. מדענים קוגניטיביים מאוניברסיטת אינדיאנה לימדו רובוט (בתמונה) לקשר את השם של אובייקט למיקומו, בעודו יושב עם תנוחה מסוימת. כאשר המטרה וחפץ אחר הונחו במיקום, והרובוט הונח בדרך אחרת, הוא לא זיהה את האובייקט. מדענים קוגניטיביים מאוניברסיטת אינדיאנה התחילו בהערכת יכולות הלמידה של רובוט דמוי ילד שנקרא iCub. הם הראו לרובוט חפץ שנמצא בצד שמאל שלו, וחפץ אחר בצד ימין שלו. זה חזר על עצמו כך iCub למד לקשר בין האובייקטים ושתי תנוחות הקשורות שלה. הרובוט יצר באופן עקבי קשר בין האובייקט לבין שמו - והוכיח זאת על ידי נגיעה לאובייקט - במהלך 20 חזרות של הניסוי. אבל בבדיקות הבאות שבהן המטרה וחפץ אחר הונחו בשני המקומות והרובוט הונח בצורה שונה, הוא לא זיהה את החפץ. הניסוי הזה חזר על עצמו בעזרת ילדים בגילאי 12 עד 18 חודשים והחוקרים הבחינו רק ב"הבדלים קלים" בתוצאות. כמו עם הרובוט, התינוקות לא זיהו חפצים אם עמדתם ועמדתם השתנו, או שהחפץ הועבר. בצעדים 1 עד 4, אובייקטים ממוקמים משמאל או מימין ומקבלים שמות. בשלב 5 של משימה בולדווין, האובייקטים נסתרים בעוד במשימה הפרעה, המיקום שלהם מחובר. הפריטים מוחזקים למקומם הנכון ב-6 ו-7 לפני שהם מועברים שוב בשלב 8. המשתתף מתבקש לזהות אובייקט. הניסוי הזה היה...
תינוקות לומדים את שמות האובייקטים החדשים על ידי "מפה" את סביבתם. זה אומר שהם מקשרים מילה באמצעות הקרבה של האובייקט אליהם. המחקר אמר שזה חל על המיקום הפיזי שלהם כמו גם על היציבה שלהם. חוקרים השתמשו humanoid נקרא iCub וילדים כדי לבדוק את התיאוריה הזאת.