כותב המשך לפרק זה - בעוד שהמרד המקומי האנטי-רוסי בצפון הקווקז החל עוד לפני הקמתו הרשמית של החזית הקווקזית, חודשיים לאחר מותו של אסלאן מסחאדוב, הכריז מנהיג הספירטיסטים הצ'צ'נים החדש, עבדול-חלים סדולאייב, באופן רשמי כי הם הקימו חזית קווקזית במסגרת "שינוי במערכת הכוח הצבאי-פוליטי". יחד עם ה"סקטורים" הקיים של צ'צ'ניה, דגסטאן ואינגוש, הושמעו לה גם הג'מאטים של סטברופול, קברדין-בלקר, קרסנודר, קרצ'אי-צ'ירקסס, אוסתיה ואדיגה, כלומר, בתיאוריה רוב האזורים של דרום מערב רוסיה היו מעורבים בפעולות איבה. באוקטובר 2006, Dokku Umarov הקים שתי חזיתות חדשות מעבר לאזור צפון קווקז - חזיתות וולגה ואורל. התנועה הפרדנית הצ'צ'נית קיבלה תפקיד חדש כמרכז אידיאולוגי, לוגיסטי וכנראה פיננסי של המורדים החדשים בצפון קווקז. עימותים מתרחשים יותר ויותר בין כוחות פדרליים למורדים מקומיים ממשיכים בדגסטאן ואינגושטיה, בעוד קרבות מפוזרים מתפרצים באזורים הדרומיים האחרים של רוסיה. לפני הכרזת אמיריית הקווקז, התנועה ביצעה שתי התקפות בקנה מידה גדול, הפשיטה על נאזראן ב-2004.
באינגושטיה (לפני ההכרזה הרשמית) ובפשיטה של נאלצ'יק בשנת 2005 בקברדינו-בלקריה. התנועה ביצעה גם התקפות קטנות רבות, כגון מארב אוטורי בשנת 2006 ומארב ז'אני-וודנו בשנת 2007.