כתוב המשך לקטע זה - לאחר יזיד מת באמצע מלחמת האזרחים, זופר תמך במאמץ של עבד אללה בן אל-זבייר לגזול את הח'ליפות מהאומאיות, גירוש מושל האומאיות של ג'ונד קינסרין ושליחת חיילי קאיסי כדי לתמוך מושל דמשק אל-דאהאק בן קייס אל-פיחרי. האחרון נהרג והקאיים נמחצו על ידי האומאיים ובני בריתם השבטיים מבנו קאלב, יריבי הקאיים, בקרב מרג' רהיט.
ב-684. לאחר מכן, זופר הקים מפקדה בעיר הג'זיראנית קרקיסיה (קרקסיום) ונהיג את שבטי קאיס נגד הקאלב, והחל מספר פשיטות נגד האחרון במדבר הסורי. ב-688-689 הוא היה מעורב בסכסוך עם שבט טגליב בתמיכתו בבעליו הקאיסי, עמאיר בן אל-חובאב מבנו סוליים, למרות מאמציו הקודמים לתקן את הסכסוך ביניהם. לאחר התנגדות לשלושה מצורים מ-685 עד 691, זופר ניהל משא ומתן על שלום עם החליף האומאיאדי עבד אל-מליק (), ונטש את מטרתו של איבן אל-זבייר בתמורה לזכויות בחצר ובצבא האומאיאדים, כמו גם חנינה וכסף עבור חסידי הקאיסי שלו שהשתלבו בצבא. השלום נחתם על ידי נישואיה של בתו של זופר אל-רבאב לבנו של הח'ליפה מסלמה. תחת יורשיו של עבד אל-מליק, משפחתו של זופר ירשה את מעמדו הגבוה ואת ידונו בממשלת האומיאדים ואת מעמדו הדגול בקרב הקאיים. בשנת 750 הוביל נכדו אבו אל-וורד מרד קאיסי כושל נגד יורשי האומאיים, העבאסידים, שבו הוא וכמה חברים במשפחה נהרגו.