ספטמבר 1944, הכוחות הסובייטיים התקדמו לתוך יוגוסלביה והכריחו את נסיגת קבוצות הצבא הגרמניות E ו-F ביוון, אלבניה ויוגוסלביה כדי להציל אותם מלהיות מנותקים. בשלב זה, הפרטיזנים המנהיגים על ידי הקומוניסטים תחת המארשל יוסיפ ברוז טיטו, שהנהיג מסע גרילה מוצלח יותר ויותר נגד הכיבוש מאז 1941, שלט על חלק גדול מהטריטוריה של יוגוסלביה ועסק באיחור מאמציו נגד הכוחות הגרמניים דרומה יותר. בצפון סרביה, הצבא האדום הסובייטי, בתמיכה מוגבלת מכוחות בולגריים, סייע לפריצינים בשחרור משותף של עיר הבירה בלגרד ב-20 באוקטובר. כמה ימים לאחר מכן, הסובייטים פתחו במתקפה מאסיבית נגד הונגריה הכבושה על ידי הגרמנים שנמשכה עד נפילת בודפשט בפברואר 1945. בניגוד לניצחונות הסובייטיים המרשימים בבלקן, ההתנגדות הפינית הקשה
ההתקפה הסובייטית באיסטמוס הקארליאני דחתה את הכיבוש הסובייטי של פינלנד והובילה להפסקת נשק סובייטית-פינית בתנאים קלים יחסית, למרות שפינלנד נאלצה להילחם בבריתם לשעבר גרמניה.