כתוב המשך לפרק זה - פרקינס מכחיש שוב ושוב את קיומו של "קונספירציה": "התחלתי לגייס בזמן שהייתי בבית הספר לעסקים בסוף שנות השישים על ידי סוכנות הביטחון הלאומית, ארגון הריגול הגדול ביותר והפחות מובן במדינה; אבל בסופו של דבר עבדתי עבור תאגידים פרטיים. המתנקש הכלכלי האמיתי הראשון היה בתחילת שנות החמישים, קרמיט רוזוולט ג'וניור, הנכד של טדי, שהפיל את ממשלת איראן
, ממשלה שנבחרה באופן דמוקרטי, ממשלתו של מוסאדק שהיה איש השנה של מגזין טיימס; והוא היה כל כך מוצלח בכך מבלי שפיכות דמים כלשהי - ובכן, היה קצת שפיכות דמים, אבל לא התערבות צבאית, רק הוצאה של מיליוני דולרים והחלפת מוסאדק עם השאה של איראן. בשלב הזה הבנו שהרעיון הזה של רוצח מתנקש כלכלי היה רעיון טוב מאוד. לא היינו צריכים לדאוג לגבי איום המלחמה עם רוסיה כשעשינו את זה ככה. הבעיה עם זה הייתה שרוזוולט היה סוכן סי.איי.איי. הוא היה עובד ממשלתי. אם הוא היה נתפס, היינו בצרות. זה היה מביך מאוד. אז, בנקודה זו, התקבלה ההחלטה להשתמש בארגונים כמו ה-CIA וה-NSA כדי לגייס מתנקשים כלכליים פוטנציאליים כמוני ולאחר מכן לשלוח אותנו לעבוד בחברות ייעוץ פרטיות, חברות הנדסה, חברות בנייה, כך שאם נתפסנו, לא יהיה קשר עם הממשלה.