סיכום המאמר:  שכבה חדשה "סופר-לחיקה" במנטלה התחתונה של כדור הארץ התגלתה. פריצת הדרך יכולה להסביר מדוע חלקים של לוחיות הטקטוניות של כדור הארץ שקוע לפעמים לעמוד ולשפוך 930 קילומטרים (1,500 ק"מ) מתחת לאדמה. זה יכול גם להסביר מדוע רעידות אדמה מתרחשות עמוק בתוך פני כדור הארץ, מה שמציע שהוא חם יותר ממה שחשבנו בעבר. מופיע כאן תמונה פשוטה של סלבה מאחת הלוחות הטקטוניות של כדור הארץ שוקעת דרך המנטה העליון, ואז מתעכבת ומתאחסת בעומק של 930 מייל, שם ניסויים של אוניברסיטת יוטה מצביעים על קיומו של שכבה נוקשה או דביקה מאוד בכדור הארץ. המחקר בוצע על ידי מדענים באוניברסיטת יוטה על ידי ריסוק מינרלים בין יהלומים כדי לשכפל את התנאים בתוך כדור הארץ. השכבות המרכזיות של כדור הארץ הן הקרום הרזה בעומק של 4 עד 50 מייל (שש עד 80 ק"מ), מנטה המשתרעת בעומק של 1,800 מייל (2,900 ק"מ) והליבה הברזלית. אבל יש חלוקות. הקרום וחלק מהמעיל העליון יוצרים לוחות טקטוניים או ליתוספריים בעובי של 97 עד 145 קילומטרים שהם כמו הצד העליון של רצועות מעבירות הנושאות יבשות וקרקעית ים. הם אחראים להיווצרות היבשות, והם עדיין פעילים - כמו רעידות אדמה ופיצוצים הר געש להראות. עם זאת, חוקרים מעולם לא הצליחו להבין מדוע כדור הארץ פיתח צלחות טקטוניות, אבל כוכבי לכת אחרים לא. בשנה שעברה, ייל אמרה שהיא פתרה את התעלומה - ואמרה שהמפתח הוא מינרלים קטנים בתוך סלעים. המחקר מציע כיצד ומתי כדור הארץ הגיע לפתח את אחד המאפיינים המובהקים ביותר שלו - לוחות טקטוניים נוקשים - ומדוע ונוס, השכנה התאומה של כדור הארץ, מעולם לא פיתחה. "אנחנו חושבים שהכל מסתכם בהתנהגות של גרגירי מינרלים זעירים בתוך סלעים", אמר גיאופיזיקאי יייל ד"ר דיוויד ברקוביסי, מחבר הראשי של מחקר שפורסם בכתב העת Nature. החוקרים טוענים כי בימיה הראשונים של כדור הארץ, קונבקטת המנטל גרמה לאזורים חלשים בליתוספירה - הקליפה החיצונית ביותר של הכוכב. האזורים האלה נמשכו, התפתחו לגבולות הלוחות, ובסופו של דבר...
מחקר בוצע על ידי מדענים באוניברסיטת יוטה. הם ריסקו מינרלים בין יהלומים כדי לחקות את ליבת כדור הארץ. והם מצאו שיש חייב להיות אזור חדש 930 קילומטרים מתחת לאדמה. אזור ה-Supercous יכול להסביר למה כמה צלחות לא שוקעים. והממצאים גם מצביעים על כך שהמרכז הפנימי של כדור הארץ חם יותר מכפי שחשבנו.