ב-1989, לייז'ר ניסה להתאים את עצמו למירוץ הראשון שלו ב-CART Indy Car World Series, מירוץ אינדיאנפוליס 500. לייז'ר נהג במכונית מספר 35 של לייז'ר רייסינג מרץ 87C-קוסוורת' DFX. לייז'ר התרסק באימונים ולא הצליח להשתתף במרוץ. לייז'ר נהג מאוחר יותר עבור גארי טרוט מוטורספורטס במכונית מספר 23 מרץ 87C-Cosworth DFX במירוץ Champion Spark Plug 300 בסיום העונה ב-Laguna Seca Raceway. לייז'ר שוב לא הצליח להתקבל למירוץ. בשנת 1990, לייזר התחרה לראשונה באינדיאנפוליס 500
אני לא יודע. לייז'ר נהג עבור המלגרן רייסינג במכונית בואיק מספר 91. לייז'ר התרסק במכונית הראשית שלו באימונים, אך הצליח להתאים את עצמו באופן זמני למירוץ במכונית הגיבוי שלו. בתחילת יום המכות, לייז'ר היה המכונית האיטית ביותר בשדה. ג'ון פול ג'וניור הוציא את לייזר מהשדה, ולסופו של דבר לייזר לא הצליח להתאים את עצמו. לייז'ר נהג בעונה חלקית עבור המלגרן, ועבר למכונית מספר 71 של הקבוצה. לייז'יר התאים למירוץ הראשון שלו במרוץ 500 מייל במרוץ מרלבורו 500 במסלול הבינלאומי של מישיגן במכונית מספר 24 פנסקה PC17-בויק עבור ארצ'ירו רייסינג. לייז'ר התחיל והסיים במקום ה-26, ופרש מהמרוץ מוקדם בגלל בעיה עם תיבת ההילוכים. לייז'ר השיג את הסיום הטוב ביותר של מקום 12 במולסון אינדי ונקובר בקונקורד פסיפיק פלייס, והשיג את נקודת האליפות היחידה שלו בשנת 1990 - תוצאה שהביאה לו למקום ה-29 במצעד הסופי.