סיכום המאמר:  ההגיון הבריא אומר שכאשר לבה מותכת פוגשת קרח, הוא פשוט יימס. אבל הגאולוג פרופסור ג'ף קרסון והאמן פרופסור בוב וויסוקי מאוניברסיטת סירקיוז בניו יורק מצאו שהתוצאות יכולות להיות הרבה יותר מרהיבות. באמצעות תנור לבה כדי לחמם חצץ לטמפרטורות של יותר מ 1,100 מעלות צלזיוס (2,000 מעלות פרנהייט) הם הצליחו לשפוך אותו על גוש של קרח כדי לייצר מסת רותחת, בועות של סלע מותך. לבה הופכת קרח ישירות לאדים אשר בועות למעלה דרך הסלע הנמס כדי ליצור בועות זכוכית מוזרות. פרופסור קרסון, שזיל את הלבה בסדרה של ניסויים כדי להבין טוב יותר איך היא מתנהגת ומייצרת תצורות גיאולוגיות, תיאר אותה כ"ביצים מקושקשות מהגיהנום". במקום להמיס ישר דרך הקרח, הלבה במקום זורמת במהירות מעל זה על כרית של קיטור. הקיטור מהקרח שמתחתיו פורץ דרך הסלע הנמס כשהוא מנסה לברוח, ויוצר שכבה של בועות זכוכית. פרופסור קרסון אמר: 'השערה הראשונה היא שהיא עומדת להתפוצץ או שהיא תנחת למטה ותעשה חור בקרח. כמובן שזה לא עשה אף אחד מהדברים האלה. הוא עשה דברים שלא ציפינו להם. פרופסור קרסון ופרופסור וויסוקי הקימו יחד את פרויקט הלבה במחלקה למדעי כדור הארץ של אוניברסיטת סיראקיוז כדי לחקור איך הלבה מתנהגת במצבים שונים. הם יוצרים לאבה על ידי טביעת חצץ באזלט בתנור ענק מופעל על גז, ולאחר מכן שופכים אותו על חול, קרח ומים. לדברי אליסטר לינסל, כימאי גרעיני שעובד עם EDF אנרגיה ומגיש מדע עם ערוץ המדע, החום הקיצוני של הלבה הוא מה שגורם למבנים המוזרים להיווצר כאשר הוא פוגע בקרח. הוא אמר: 'הלבה כל כך חמה שכאשר היא נשפכת על הקרח, הקרח לא הופך למים אלא ישירות לאדים. היווצרותו של כל הקיטור הזה עוזרת ללבה לזרום. הוא יושב על גבי שמיכת אדים ולא על הקרח עצמו, זה אומר שהחיכוך בין הלבה לבין פני הקרח הוא נמוך מאוד. זרימת הלבה...
לבה מחוממת ל-1,100 מעלות צלזיוס הופכת קרח ישירות לאדים אשר לאחר מכן מתפשטים דרך הסלע הנמס כדי ליצור גיליון של בועות רותחות. הניסוי נערך על ידי גיאולוגים באוניברסיטת סיראקיוז, ניו יורק. הם יצרו תנור לבה שבו הם יכולים להמיס חצץ באזלט לבה.