כתוב המשך לפרק זה - התפטרותו של ליאונה הגיעה ברגע קשה מאוד עבור הרפובליקה האיטלקית. תחת אחיזת "שנים של עופרת" ושל אסטרטגיית המתח, המדינה סבלה מתקפות טרור גדולות במהלך העשור, כגון פיגוע 1974 פיאצה דלה לוג'יה פיגוע 1974 איטליקוס אקספרס
אני לא יודע. שיאו של המתח הגיע במרץ 1978, כאשר ראש הממשלה לשעבר אלדו מורו נחטף ונרצח על ידי יחידה של ארגון השמאל הקיצוני הלוחם הידוע כ"הבריגדות האדומות" בזמן שהוא היה בדרכו לפגישה של בית הנבחרים, שם הייתה אמורה להתקיים דיון בנוגע להצבעה על אמון לממשלה חדשה, אשר הייתה זוכה לראשונה בתמיכת המפלגה הקומוניסטית האיטלקית. מבחינה פוליטית, עמדתו של מורו למצוא סידור בין הדמוקרטיה הנוצרית למפלגה הקומוניסטית האיטלקית הייתה דרך להוציא את המדינה מהמתחים ולהפוך את מוסדות הרפובליקה ליותר מוצקים ויציבים בתגובה לטרור המקומי. הפשרה ההיסטורית התאפשרה על ידי המסלול החדש שהושק על ידי המנהיג הקומוניסטי החדש אנריקו ברלינגואר, אשר בשנת 1973 השיק במגזין הקומוניסטי "רינסציטה" הצעה ל"ברית דמוקרטית" עם הדמוקרטיה הנוצרית כדי למנוע הפיכה דומה לזו בצ'ילה. עם זאת, מותו הפתאומי של מורו היה מכה קשה לפוליטיקה של הפשרה ההיסטורית ותבוסה גדולה למוסדות הרפובליקה מול דעת הקהל.