בשנים הבאות יחסיו של איוואן קץ עם המפלגה החמירו עוד יותר. הגישה הפשוטה שלו ללא ספק הזכירה לוולטר אולבריכט ואנשי המפלגה האחרים מאותו דור כמו המנהיג מדוע קץ הודח מהמפלגה בשנת 1926. הוא ביקר בגלוי את
הסגר הסובייטי של ברלין החל ביוני 1948, שיתף את דעתו בחוזקה עם חבריו לנציגים בכנס מפלגתי אזורי בזלנדורף בסוף השנה, גם ניצל את ההזדמנות כדי לפתוח במתקפה על "תוכנית השנתיים" האחרונה של הממשלה. בזמנו, כתוצאה מההתשוקה החדשה שלו להתנגדות, קץ היה "מתחת לחקירה מפלגתית". ב-21 בדצמבר 1948 האיש שגורש ממשרדו הציבורי על ידי ממשלת היטלר במרץ 1933 גורש ממשרדו בפעם השנייה, הפעם על ידי ממשלת אולבריכט, סוג חדש של דיקטטורה של מפלגה אחת. האירוניה לא נעלמה על פרשנים. כעשרה שבועות לאחר מכן, ב-14 במרץ 1949, איוואן קץ התפטר מחברותו למפלגה. חודשיים לאחר מכן, ב-12 במאי 1949, הוא הצטרף שוב ל- SPD.