כתוב המשך לפרק זה - גם סיירה לאון עודדה את מדיניות ההתערבות ההומניטרית של בלייר. המבקרים טענו שזה הוביל את בלייר לראות בכוח צבאי כ"רק עוד אפשרות מדיניות חוץ" וכי הקלות לכאורה של ההצלחה העבירה את המיקוד שלו לעבר האפקטיביות של שימוש בכוח ולא על הסיכונים הפוליטיים והצבאיים. באוטוביוגרפיה שלו, בלייר תיאר את המבצע כאחד ההיבטים הכי פחות נדונים בתקופת כהונתו, אבל אחד הדברים שהוא הכי גאה בהם. הוא היה להוט להתערב במדינות אפריקאיות אחרות שבהן האוכלוסייה האזרחית הייתה בסיכון, במיוחד דרפור וזימבבואה, אך היעדר תמיכה פוליטית, בשילוב עם הלחץ של פריסה גדולה לאפגניסטן ועיראק לאחר מתקפות ה-11 בספטמבר על ארצות הברית, מנע התערבות נוספת באפריקה. זה היה רק בשנת 2011<unk> כאשר מבצע Ellamy הושק כחלק מתערבות רב לאומית
בבריטניה ביצעה התערבות צבאית נוספת באפריקה.