השלים את המשפט הבא: הקיסרית קתרינה של רוסיה ומלך פרוסיה פרדריק השני עוררו סכסוך בין חברי הסיים והמלך על זכויות אזרחיות של מיעוטים דתיים, כגון פרוטסטנטים ואורתודוקסים יווניים, שמעמדם, אשר הובטח שוויון עם הרוב הקתולי על ידי קונפדרציה ורשה של 1573, החמיר משמעותית. קתרינה ופרידריך הכריזו על תמיכתם ב"שלאכטה" וב"חירויות" שלהם, ובאוקטובר 1767 כוחות רוסים התאספו מחוץ לוורשה בתמיכת קונפדרציה רדום השמרנית. למלך ולתומכיו לא הייתה ברירה אלא להסכים לדרישות הרוסיות. במהלך
רפנין סיים (שנקרא על שם השגריר הרוסי ניקולס רפנין שלא באופן רשמי ניהל את הוועדה) קיבל המלך את חמשת "העקרונות הנצחיים והבלתי משתנים" שאתרינה נשבעה "להגן עליהם לכל העתות הבאות בשם החירויות של פולין": בחירת מלכים, הזכות ל"ליברום וטו", הזכות לוותר על נאמנות ולהמריא נגד המלך ("רוקוס"), הזכות הבלעדית של "שלאכטה" להחזיק במשרדים ובאדמות, וכוחם של בעלי הקרקעות על האיכרים שלהם. לפיכך, כל הזכויות ("חירויות הזהב") של האצולה שהפכו את הקומנוולת ללא ניהול היו מובטחות כבלתי ניתנות לשינוי בחוקי הקרדינל. חוקי הקרדינל וזכויותיהם של "מחרידים דתיים" שאושרו על ידי רפנין סים היו מובטחות אישית על ידי הקיסרית קתרינה. על ידי חקיקה זו, לראשונה, רוסיה התערבה באופן רשמי בעניינים החוקתיים של חבר העמים.