התייחסו לקטע הבא ואז ענו על השאלה שאחריו באותה שפה כמו הקטע:  מעבר: בשנת 1856 Kekulé הפך Privatdozent באוניברסיטת היידלברג. בשנת 1858 הוא נשכר כפרופסור במשרה מלאה באוניברסיטת גנט, ואז בשנת 1867 הוא נקרא לבון, שם נשאר עד סוף הקריירה שלו. בסיס רעיונותיו על אלה של קודמיו כגון ויליאמסון, אדוארד פרנקלנד, ויליאם אודלינג, אוגוסט לורנט, צ'ארלס-אדולף וורץ ואחרים, Kekulé היה היוצר העיקרי של התיאוריה של מבנה כימי (1857 <unk> 58). תיאוריה זו מגיעה מהרעיון של וולנציה אטומית, במיוחד הטטרואולנציה של פחמן (שהוא Kekulé הודיע בסוף 1857) ואת היכולת של אטומי פחמן לקשר אחד לשני (הודיע במאמר שפורסם במאי 1858), כדי לקבוע את סדר הקשר של כל האטומים במולקולה. ארצ'יבלד סקוט קופר הגיע באופן עצמאי לרעיון של קישור עצמי של אטומי פחמן (המאמר שלו הופיע ביוני 1858), וסיפק את הנוסחיות המולקולריות הראשונות שבהן קווים מסמלים קשרים המחברים את האטומים. עבור כימאים אורגניים, תיאוריית המבנה סיפקה בהירות חדשה דרמטית של הבנה, ומדריך אמין הן לעבודות אנליטיות והן במיוחד סינתטיות. כתוצאה מכך, תחום הכימיה האורגנית התפתח באופן פיצוץ מנקודה זו. בין אלה שהיו פעילים ביותר בביצוע חקירות מבניות מוקדמות היו, בנוסף לקקולה וקופר, פרנקלנד, וורץ, אלכסנדר קרום בראון, אמיל ארלנמייר ואלכסנדר בוטלרוב. הרעיון של קקולה להקצות אטומים מסוימים למקומות מסוימים בתוך המולקולה, ולחבר אותם באופן סכימטי באמצעות מה שהוא קרא להם "Verwandtschaftseinheiten" ("יחידות זיקה", שנקראות כיום "וואלנטיות" או "קשרים"), התבסס בעיקר על ראיות מתגובות כימיות, ולא על שיטות מכשירים שיכולות להציץ ישירות לתוך המולקולה, כגון קריסטלוגרפיה רנטגן. שיטות פיזיות כאלה לקביעת מבנה עדיין לא פותחו, כך כימאים של Kekulé של יום היה צריך להסתמך כמעט לחלוטין על כך שנקרא "רטוב" כימיה. כמה כימאים, במיוחד הרמן קולבה, ביקרו מאוד את השימוש ב...  שאלה: באיזה תחום של המדע הייתה התיאוריה של קקולה?
מבנה כימי