כתוב המשך לפרק זה - בכל מקום שאפשר לאתר את מקור הלאום המקדוני העתיק בקרב חלקים מאוכלוסיית דוברי השפה הסלאבית האורתודוכסית: מיתוסים לאומיים בהשראת העתיקות לא שיחקו תפקיד חשוב באף אחד מהאירועים שההיסטוריוגרפיה המקדונאית רואה כאבן דרך של המדינה והמדינה המקדונאית של ימינו <unk> מעל לכל המרד האילינדי
והרפובליקה קרושבו בשנת 1903. מיכאל קוביינה מציין שבזמן המאבק המקדוני ובמלחמות הבלקן, חלקים ניכרים מהאוכלוסייה המקומית דאגו יותר ליציבות חברתית וכלכלית מאשר "למות למען הלאומיות". "אתניות הייתה התוצאה כמו גם הגורם של המהפכה הזאת; אלימות מהפכנית יצרו שייכות לאומית כמו גם להיות מיוצר על ידי אותם". יתר על כן, "לא היו גם כל הפניות אל אלכסנדר הגדול או מקדוניה העתיקה באיקונוגרפיה ובמיתולוגיה הפופולרית של פלטפורמות הבין-מלחמות לשחרור הלאומי המקדוני. כמו כן, הם נעדרים בתנועת הפרטיזנים במהלך מלחמת העולם השנייה ולא הוזכרו בהכרזה על מדינת מקדוניה בשנת 1944".