כותב המשך לפרק זה - באוקטובר 1964, חרושצ'וב הוחלף על ידי לאוניד ברז'נב, שנשאר בתפקיד עד מותו בנובמבר 1982. בתקופת שלטונו, המחלוקות של סטאלין הוסרו. אנדרס לייאפייה מקשר את זה עם "הגלות של מתנגדים רבים, במיוחד אלכסנדר סולז'ניצין", ואילו לייאפייה כותב כי "השיקום של סטלין הלך יד ביד עם הקמת פולחן אישיות סביב ברז'נייב". הסוציולוג הפוליטי ויקטור זסלאבסקי מאפיין את תקופת ברז'נייב כ"פשרה ניאו-סטלינית", שכן היסודות של האווירה הפוליטית הקשורה לסטלין נשמרו ללא פולחן אישיות. לדברי אלכסנדר דובצ'ק, "ההגעה של משטר ברז'נייב הכריזה על הגעתו של הניאו-סטליניזם, ואמצעים שננקטו נגד צ'כוסלובקיה בשנת 1968
היו ההרכבה הסופית של הכוחות הניאו-סטליניסטיים בברית המועצות, פולין, הונגריה ומדינות אחרות". ברז'נייב תיאר את הקו הפוליטי הסיני כ"ניאו-סטליניסטי". המדען הפוליטי האמריקאי סוורין ביאלר תיאר את המדיניות הסובייטית כמתפתחת לכיוון ניאו-סטליניזם לאחר מותו של ברז'נייב.