סיכום המאמר:  (סי-אן-אן) סיפורם של היהודים בארצות הברית הוא עדות ל"אחרון אמריקאי" והוא ניצב בניגוד להיסטוריה ארוכה של אפליה ומעמד של פרייה באירופה ובארצות המוסלמיות. למעשה, השגשוג הכלכלי והמעמד החברתי של היהודים באמריקה מראים שבאופן כללי הם מצליחים יותר מאשר מיעוטים רבים אחרים. רישום חיובי זה הוא התגשמות של הבטחה שניתנה לקהילה העברית בניופורט, רוד איילנד, בשנת 1790 ע"י הנשיא ג'ורג' וושינגטון: "עכשיו כבר לא מדברים על הסובלנות כאילו הייתה זו התנשאות של מעמד אחד של אנשים, בעוד מעמד אחר נהנה מהשימוש בזכויותיו הטבעיות, כי למרבה המזל, ממשלת ארצות הברית... לא נותנת שום סנקציה לחריצות, לאף רדיפה שום סיוע". מאז, יהודים אמריקאים מונעים ונבחרים למשרות ציבוריות כמו מושלים, סנאטורים, ראש ערים, קציני קבינט ובצבא, והיום, רוב המבוגרים האמריקאים אינם מודעים ולא נראה להם אכפת מי יהודי. לכן, זו הייתה הלם כאשר באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, סטודנטית יהודייה שהגישה בקשה לוועדה המשפטית של מועצת הסטודנטים נדחתה בהתחלה לאחר ששואלה: "בהתחשב בכך שאת סטודנטית יהודייה ופעילה מאוד בקהילה היהודית, איך את רואה את עצמך מסוגלת לשמור על השקפה לא מוטה?" על פי ה"ניו יורק טיימס", הדיון שהתרחש לאחר מכן "נראה היה שהוא משקף את הסוג של שאלות, דעות קדומות וטראפיות - במיוחד לגבי נאמנות מחולקת - שהטרידו את היהודים ברחבי העולם במשך מאות שנים". הפרוטוקול והסרטון של האירוע מצביעים על כך שחלק ממנהיגי הסטודנטים נראו כמו מבחני אודישן למשפטי המכשפות של סאלם ואחרים לעבודות כקומיסרים פוליטיים בצפון קוריאה הקומוניסטית. ובפברואר, בקמפוס אחר של אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, סטודנטים יהודים שהתנגדו להחלטת מועצת הסטודנטים שתומכת בבויקוט של ישראל הוטרדו על ידי קריאות של "אללה אכבר" ובית אחווה יהודי הוטבע בסוואסטיקה. הנגיד ג'ין בלוק מאוניברסיטת לוס אנג'לס התקשר.
מסורת הסובלנות של ארה"ב מאתגרת על ידי תקריות של אנטישמיות בקמפוס. הוא אומר שרוב הסטודנטים היהודים שנחקרו דיווחו על חוויות או עדים לאנטישמיות.