סיכום המאמר:  (סי-אן-אן) כאשר הצלם הסיני וואנג וונלאן לחץ לראשונה על המפעיל במצלמה סובייטית שאולתה ב-1967, הוא היה נער שצילם כדי להרוג את הזמן במהלך המהפכה התרבותית של יו"ר מאו צ'דונג. "עשיתי גלילי סרט מתוך סרט סרטים שמצאתי. נייר הצילום נותר מהדפסת דיוקנאותיו של מאו", אמר וואנג ל-CNN. חמישה עשורים לאחר מכן, וואנג, בן 61, הוא אחד העיתונאים הצילומים המובילים במדינה. עבודתו היא כרוניקה עשירה של החברה המשתנה במהירות של סין. "תמונות נותרות הן שברי, קטעים ונקודות המחברים את ההיסטוריה", אומר וואנג. "כל התהליך של הרפורמה בסין במהלך ארבעת העשורים האחרונים - בין אם הוא מתקדם או מתעכב - הייתי נחוש והצלחתי לתעד את כל זה". אחת מסדרות התמונות המפורסמות ביותר שלו עוקבת אחרי מערכת היחסים של סין עם האופניים -- פעם הנכס היקר ביותר של משפחה אבל עכשיו נעלם מהר מהרחובות. הצילום היה מוצא עבור וואנג בימים האפלים של המהפכה התרבותית, כאשר סין התערערה על ידי מאבק מעמדי אלים. משפחתו נקראה "חיילי כביש קפיטליסטים" ובניגוד לרוב הילדים האחרים, הוא לא יכול היה להצטרף לשומרים האדומים. מבואס, וואנג בן ה-14 הסתובב בבייג'ינג עם חברים במצבים דומים, צילם תמונות ודיוקנים כדי להסיח את דעתו. צילום תמונות הפך ליותר מאשר תחביב בינואר 1976, כאשר ראש הממשלה ג'ו אנליי מת - אהוב על ידי רבים וואנג הלך לכיכר טיאננמן עם המצלמה שלו, ותפס את הזרמת האבל הבלתי מתוכננת, גם אז וגם באפריל באותה שנה. "הייתי בצער עמוק", אמר וואנג, "ואני הרגשתי שאני צריך להקליט את הצער הקולקטיבי". הוא שמר את הסרט בסוד מהצבא, אשר לאחר מכן העסיק אותו כצלם, העביר אותו לחברים. התמונות פורסמו בתחילת שנות השמונים. מרגע זה ואילך, וואנג ראה שהמצלמה שלו היא הרבה יותר ממחזיק זיכרון. "לא הבנתי את הצילום העיתונאי עד אז", הוא אמר. "החרטה הגדולה ביותר שלי הייתה לא ללכוד שום דבר משמעותי במהלך התרבות...
וואנג וונלאן היה צלם עיתונאי בסין במשך כמעט ארבעה עשורים. עבודתו היא חלון נהדר לבחון סין העכשווית. סדרת התמונות המפורסמת ביותר שלו עוקבת אחרי מערכת היחסים של סין עם האופניים.