סיכום המאמר:  אנדראס לוביץ (מעל) קיבל טיפול ל' נטייה להתאבדות'אבל הרופאים כנראה לא יכלו לספר למעסיקו בגלל חוקים סודיים קפדניים שהוצבו לאחר מלחמת העולם השנייה כדי למנוע חזרה של ריגול ממשלתי בתקופת הנאצים. חוקי פרטיות גרמניים קפדניים, שמנעו מרופאים שטיפלו באנדרס לוביץ לספר לחברת התעופה שלו על 'הנטייה להתאבדות' שלו, הוצגו בתגובה לשלטון הנאצי. טייס ג'רמןווינגס נאלץ להפסיק את האימונים שלו בגלל דיכאון חמור וקיבל טיפול פסיכולוגי במשך כמה שנים לפני האסון באלפים בשבוע שעבר. אבל החוק הגרמני אומר שזה היה תלוי בו לחלוטין להתנדב בעיות בריאות הנפש שלו המעסיק שלו, משהו שהוא לא עשה עם השלכות הרסניות לאחר קרע את פתק חולי ליום ההתרסקות. ממצאי החקירה עוררו ויכוח חם בגרמניה על זכותו של המטופל לפרטיות, כאשר הקנצלרית אנגלה מרקל הציעה חקירה לבחינת החוק מחדש. חקיקה דרקוניה הובאה בתחילה לאחר מלחמת העולם השנייה כדי למנוע חזרה של ריגול ממשלתי בתקופת הנאצים ולאחר מכן המשטרה החשאית סטאזי במזרח גרמניה. עם זאת, זה מתרחב הרבה מעבר לנתונים רפואיים סודיים, להגנה נוקשה על זהותו של מישהו, כלומר, פרסומים גרמניים רבים התייחסו לוביץ רק כאנדריאס L, אפילו לאחר מותו. חוקי הגנת נתונים נוספים שנכתבו בשנת 1907, אשר מקדשים את "הזכות לתמונה שלך", גם אומר תמונות יכולות להיות פורסמו רק בהסכמתו של הפרט, זה דווח על ידי טיימס. בכל הנוגע לנתונים רפואיים, החוק הפלילי יכול בסופו של דבר להשאיר רופאים בין אבן ומקום קשה. כי זה רק מאפשר להם להפר את הסודיות כאשר יש להם סיבה להאמין כי שיתוף הידע שלהם יכול למנוע "פשע חמור במיוחד" או איום על חייו של מישהו. הם יכולים להתמודד עם שנה בכלא אם הם מפרים באופן שגוי את הפרטיות, אבל עד חמש שנים בכלא על הסתרת 'מידע אמין על תכנון או ביצוע' של חמור...
חוקים קפדניים השאירו את זה עד אנדריאס לוביץ לספר המעסיקים על בעיות בריאותיות. אבל הוא קרע פתק חולי ביום האסון עם השלכות הרסניות. חקיקה שהובא כדי לעצור חזרה של ריגול על ידי הנאצים ושטאזי. דיון מתפרץ בגרמניה על אם לשחרר חוקי פרטיות רפואית.