תחום המחקר השלישי של האסגאווה הוא היסטוריה בינלאומית שבה מעורבים ברית המועצות, ארצות הברית ויפן לסיום מלחמת האוקיינוס השקט. כאשר ארצות הברית הפילה את הפצצות האטום שלה על הירושימה ונגסאקי באוגוסט 1945, 1.6 מיליון חיילים סובייטיים
פתח תקיפה פתאומית על הכוחות היפנים כיבוש מזרח אסיה. האסגאווה פרסם ספר בשם "מרוץ נגד האויב: סטאלין, טרומן והכניעה של יפן" (באנגלית: "Racing the Enemy: Stalin, Truman, and the Surrender of Japan") (2005). בהתנגדות לדעה המקובלת שהפצצות האטום על הירושימה ונגסאקי היו הגורם המכריע ביותר להחלטה של יפן להיכנע ולסיים את האוקיינוס השקט, האסגאווה מציג את הדעה כי כניסת הסובייטים למלחמה, על ידי הפרת הסכם הנייטרליות, שיחקה תפקיד חשוב יותר מאשר הפצצות האטום בהחלטת יפן להיכנע. השקפה זו מנוגדת למבקרים קודמים של ההפצצה, כמו גר אלפרוביץ, שטען כי המטרה הבסיסית של נשיא ארה"ב הארי טרומן הייתה להציג את עוצמת הצבא האמריקאי כמשנה לאמביציות של המנהיג הסובייטי יוסף סטלין. לדברי ההיסטוריון האוסטרלי ג'פרי ג'וקס, "[הסגוואה] מראה באופן חד משמעי כי ההכרזה הסובייטית על מלחמה, ולא הפצצות האטום, הכריחו את היפנים להיכנע ללא תנאים". הדעה שלו קיבלה ביקורת. הדיון הכי מאוזן ונמרץ בספר הזה ניתן בדיון שולחן עגול עם גאר אלפרוביץ, מייקל גורדין, דייוויד הולוויי, ריצ'רד פרנק, ובארון ברנשטיין. ג'יימס מדוקס, פרופסור להיסטוריה אמריטוס באוניברסיטת פנסילבניה, ומחבר הספר "נשק לניצחון: החלטת הירושימה חמישים שנה מאוחר יותר", היה אחד המבקרים החריפים ביותר של הספר.