עם הופעת הצליל בסרטים, קריספ ויתר על הבמאי והקדיש את עצמו לחלוטין לשחק אחרי 1930.
כמובן, גרסה מורכבת יותר של המשפט היא "עם הופעת הצליל בסרטים, יחד עם עייפותו המוכרת לביים, קריספ עבר לחלוטין לשחק אחרי 1930, שם הוא הפך לשחקן דמות מבוקש".