התייחסו לקטע הבא ואז ענו על השאלה שאחריו באותה שפה כמו הקטע:  מעבר: ביפן, חברת מורוזוף Ltd הציגה את החג בפעם הראשונה בשנת 1936, כאשר היא פרסמה פרסומת שמטרתה זרים. מאוחר יותר, בשנת 1953, היא החלה לקדם את מתן שוקולד בצורת לב; חברות ממתקים יפניות אחרות הלכו בעקבותיה לאחר מכן. ב-1958, חנות הכלבו איסטאן ערכה "מכירה של יום האהבה". קמפיינים נוספים במהלך שנות ה -60 הפכו את המנהג לפופולרי. המנהג שרק נשים נותנות שוקולד לגברים עשוי לנבוע מטעות תרגום של מנהל חברת שוקולד במהלך הקמפיינים הראשונים. במיוחד, גבירות משרדים נותנות שוקולד לעמיתות לעבודה. בניגוד למדינות המערביות, מתנות כמו כרטיסי ברכה, ממתקים, פרחים, או תאריכי ארוחת ערב הן נדירות, ורוב הפעילות הקשורה מתנות היא על מתן כמות הנכונה של שוקולד לכל אדם. חברות השוקולד היפניות מרוויחות מחצית מכירותיהן השנתיות בתקופה זו של השנה. נשים רבות מרגישות מחויבות לתת שוקולד לכל העובדים הגברים, למעט כאשר היום נופל ביום ראשון, חג. זה ידוע בשם giri-choko (義理チョコ), מ giri ("חובה") ו choko, ("שוקולד"), עם עמיתים לעבודה לא פופולריים מקבלים רק "ultra-obligatory" chō-giri choko שוקולד זול. זה ניגוד להונמיי-צ'וקו (本命チョコ, lit. "שוקולד הרגשה אמיתית"), שוקולד שניתן לאדם אהוב. חברים, במיוחד בנות, עשויים להחליף שוקולד המכונה טומו-צ'וקו (友チョコ); מטומו שמשמעותו "חבר". בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוציא איגוד תעשיית הממתקים הלאומי היפני קמפיין מוצלח להפוך את ה-14 במרץ ל"יום תגובה", שבו גברים צפויים להחזיר את הטובה לאלה שנתנו להם שוקולד ביום האהבה, וקראו לו יום לבן על צבע השוקולד המוצע. ניסיון כושל קודם לפופולריזציה של חגיגה זו נעשה על ידי יצרן מרשמלו שרצה שגברים יחזירו מרשמלו לנשים. ביפן, "ליל הפגישה" הרומנטי הקשור ליום האהבה נחגג בערב חג המולד.  שאלה: איזה ממתקים מתנה הכי הרבה?
שוקולד