תמונות דתיות היו תחת בדיקה קפדנית כמעשית או פוטנציאלית כפולת אלילים מההתחלה של הרפורמציה הפרוטסטנטית בשנות ה-1520. מרטין לותר קיבל כמה תמונות, אבל מעטים הציורים ההולנדים המוקדמים עמדו בקריטריונים שלו. אנדראס קארלשטט, הולדריך זיווינגלי וג'ון קלווין התנגדו לחלוטין לתמונות דתיות ציבוריות, בעיקר בכנסיות, וקלוויניזם הפך במהרה לכוח הדומיננטי בפרוטסטנטיות ההולנדית. החל משנת 1520, התפרצו התפרצויות של איקונוקלזמה רפורמיסטית בחלק גדול מצפון אירופה. אלה עשויים להיות רשמיים ושלווים, כמו באנגליה תחת הטודורים והקומנוולת האנגלית, או לא רשמיים ולעתים קרובות אלים, כמו ב"Beeldenstorm" או "Iconoclastic Fury" בשנת 1566 בהולנד. ב-19 באוגוסט 1566, גל ההרס הזה הגיע לגנט, שם מרקוס ואן וארנוויק תיאר את האירועים. הוא כתב על "מזבח גנט" שנלקח לחתיכות ונישא, פאנל אחר פאנל, אל תוך המגדל כדי לשמר אותו מהמרדנים". אנטוורפן חוותה הרס יסודי מאוד בכנסיותיה ב-1566, ואחריו אובדן רב יותר בשקיפת אנטוורפן הספרדית
בשנת 1576, ותקופה נוספת של איקונוקלזמה רשמית בשנת 1581, אשר כעת כללה את בנייני העיר ומגגדלות, כאשר קלוניסטים שלטו במועצת העיר.