המסגרת הייתה מורכבת מזרני V-סעיף המכוסים בעור גליל ללא לחץ החל מ- 0.3 מ"מ (1⁄64 אינץ') עד 0.8 מ"מ (1⁄32 אינץ') בעובי. הגלילים היו 13 מ"מ (0.51 אינץ') ועמוקים 50 מ"מ (1.97 אינץ') בנפרד. הכנף הקנבלית נתמכה על ידי ארבעה ספינות צינוריות. בשנת 1934, הודות לפיתוח סגסוגות פלדה חזקות יותר, נרחב הכנפיים גדל מ-39.5 עד 41.85 מטרים (129.6 עד 137.3 מטרים) ללא מרפסת הליכה עם שטח כנף מרכזי עיקרי של 234.5 מ"מ עד 234.5 מ"מ, כל אחד מהטורבינים הראשיים גדל מ-24.6 מ"מ, עד 2.547 מ"מ. לאחר מכן הוצגה מערכת כדורים קבועה של 3,0 מ"מ (1,7 מ"מ) עם צינורות דלקים קבועות בין שני הצדדים של האופניים של המטוס, למרות שלא ניתן היה
אחד.