סיכום המאמר:  עבור דור של צופים בקולנוע בתחילת שנות ה-90, "אישה יפה" הייתה אבן ניסוי תרבותית. הקומדיה האווירית הכילה את כל המרכיבים המרכזיים של הפנטזיה הרומנטית: גיבורה אמיצה וחסרת מזל, נסיך עשיר ומפואר וסיפור אהבה של סינדרלה עם סוף אגדה. יותר מכל, הייתה בה שחקנית פחות ידועה בשם ג'וליה רוברטס, שהחיוך שלה והקסם שלה הבהירו את המסך. הסרט, שחוגג יום השנה ה-25 שלו ביום שני, הרוויח 463 מיליון דולר ברחבי העולם והפך אותה לכוכבת הנשית הגדולה ביותר בהוליווד. אבל איך זה עומד היום? לא כולם מעריצים. יש מבקרים שמתלוננים שהסרט של גארי מרשל, שבו הגיבורת הראשית היא זונה לא מעודנת שנצלה מהרחוב על ידי המיליונר האלגנטי של ריצ'רד גיר, משפיל נשים ומלל את החומרנות. הנה כמה מהטיעונים המובילים בעד והנגד על הסרט. ראשית, החיסרונות: זה מטהר את המציאות של הזנות. הסרט מעליב את המניעים הלא-מדהימים שיכולים להוביל נשים לעבודה מינית, אומרת קייטי הייל-ג'ארס, חבר מועצת המנהלים של פרויקט גישת עובדי המין (SWOP USA). מרבית עובדי המין שהייל-ג'ארס פוגשת באמצעות גישה לרחוב אינם עושים זאת בשביל הכיף, או משום שאין להם את הדחף להצליח, היא אומרת. הם עושים את זה מתוך צורך כלכלי אחרי שהם נתקלים במחסומים לעבודה מסורתית כמו חוסר השכלה, עבר פלילי או אפליה מינית, היא אמרה. מצד אחד, דמותו של רוברטס, ויויאן, היא גיבורת מרתקת שמפחידה את הסטריאוטיפ של "זונה סמים" מכורה לסמים עם מעט אמביציה, אמרה הייל-ג'ארס. מצד שני, הסרט מרמז שבזכות היופי שלה, הדחף וסגנון חיים ללא סמים, רוברטס היא עובדת מין יוצאת דופן, שלא כמו חברתה קיט, למשל, שמגיעה לה חיים טובים יותר. "הבעייתי הוא איך זה מתאר את עבודת המין באופן כללי, כאילו היא היחידה ששווה להציל", אמרה הייל-ג'ארס, מועמדת לתואר דוקטורט בקרימינולוגיה באוניברסיטה האמריקאית. "אתה מקבל את התחושה שהיא לא הנורמה, וזה מאפשר לנו...
"אישה יפה", הקומדיה הרומנטית של ג'וליה רוברטס וריצ'רד גרי, שוחררה ב-23 במרץ 1990. היתרונות: רוברטס (בתפקיד ויויאן) היא בעלת עוצמה ומראה אנושיות; יש "זיינגרים" אמיתיים בדיאלוג. חסרונות: הסרט מתעלל על המציאות הקשה של הזנות ומחגג את הצריכה.