סיכום המאמר:  לפני שנים רבות הופעתי באולם הסרף בקליר לייק, איווה, שהיה התחנה האחרונה בסיבוב ההופעות האחרון של באדי הולי. הוא נהרג בהתרסקות מטוס ב-1959 שגם לקח את חייהם של הזמרים ג'יי.פי. "הבופר הגדול" ריצ'רדסון וריצ'י ואלנס. בשלב זה, באדי הולי ולי היו היסטוריה ארוכה יחדיו. הקונצרט שבו הופעתי היו בו כל חברי הלהקה הישנים שלו. דונה, שריטצ'י ואלנס כתב עליה שיר, הייתה שם גם כן. פגי סו, שבאדי הולי שר עליה, הייתה שם גם כן. ה"פיקס" היו שם, הם שרו בקול הרקע של התקליטים של באדי, כמו גם הזמר טומי אלסופ, שטען ששנים מאוחר יותר הוא השיג את הארנק שלו מאתר התאונה. למרבה הצער כמה מעריצים בתוכנית הזו מכרו תמונות של מקום ההתרסקות, שחשבתי שזה היה בטעם רע מאוד. אני חושב שהפרספקטיבה של מועצת בטיחות התחבורה הלאומית לחקור את התאונה שוב, מה שעשוי להיות פירושו לחפור גופות וכל השאר, יהיה בטעם גרוע דומה. אני חושב שיש סיבה שאנחנו אומרים, "נוח בשלום". באדי הולי היה בעל אותו מעמד מוזיקלי בין אם היה חי או מת, בגלל הישגיו שאף אחד, במבט לאחור, לא יכול להביס, מסיבות אלה: עד גיל 22 הוא הקליט כ-50 שירים, רובם שכתב בעצמו וכל אחד מהם, לדעתי ולדעתם של רבים אחרים, היה להיט. באדי הולי והקרקטס היו הדפוס לכל להקות הרוק שהגיעו אחריהם. אף תקליט רוקנרול לא יכול לגעת בשירים כמו "רייב אוון", "תחשבי על זה", "לא נעלם", "פגי סו" ועוד רבים, רבים. הוא היה גם מלחין וזמר בלדות רגיש, שאנשים לעתים קרובות מתעלמים ממנו, עם שירים כמו "Moondreams" ו"True Love Ways", בין רבים אחרים. בתור נער העיתונים, פתחתי את ערימת העיתונים ב-3 בפברואר 1959, וראיתי שבאדי הולי נהרג בהתרסקות המטוס. למחרת הלכתי לבית הספר בהלם, ונחשו מה? לאף אחד לא היה אכפת. רוקנרול באותם ימים היה סוג של...
זה רעיון גרוע ל-NTSB לבחון מחדש את התאונה של 1959 שהרגה את באדי הולי, "הבופר הגדול", ריצ'י ואלנס. הוא אומר שזה מגעיל, הם צריכים "להנוח בשלום" הוא אומר שחיפוש שוב בתיק התאונה הוא רק חלק מ"טיול המוות האמריקאי" שמפרץ את התרבות שלנו.