כתוב המשך לפרק זה - מהאטמה גנדי ייחס את מחויבותו ל"אהימסה" ל"גיטה". עבור גנדי, ה"גיטה" מלמדת שאנשים צריכים להילחם למען צדק וערכים צדיקים, שהם לעולם לא צריכים לסבול בענווה עוול כדי להימנע ממלחמה. לדברי האנדולוג אנניה ואג'פיי, ה"גיטה" אינה מתארת את אמצעי המלחמה או שלבי המלחמה, וגם לא את "אהימסה", מלבד הצהרה כי "אהימסה" היא מוסרית ומאפיינת אדם ער, יציב ואתי" בשורות כמו 13.7<unk>10 ו 16.1<unk>5. עבור גנדי, מציין ואג'פיי, "אהימסה" היא "הקשר בין עצמי לאחרים" בזמן שהוא ואנשיו הודים נלחמו נגד השלטון הקולוניאלי. אהימסה של גנדי היא למעשה "מהות של כל "גיטה", "לפי Vajpeyi. הוראות ה"גיטה" על "אהימסה" הן מעורפלות, אומר ארווינד שרמה, וזה מופיע בצורה הטובה ביותר בעובדה שנאתורם גודסה ציין את ה"גיטה" כאיש השראה שלו לעשות את ה"דארמה" שלו לאחר שרצח את מהאטמה גנדי
אני לא יודע. תומאס מרטון, הנזיר הטראפיסט ומחבר הספרים על זן בודהיזם, מסכים עם גנדי וטוען כי ה"גיטה" אינה מלמדת אלימות ולא מציעה אידיאולוגיה של "לנהל מלחמה". במקום זאת, הוא מלמד שלום ומדבר על חובתו של אדם לבחון מה נכון ולאחר מכן לפעול עם כוונות טהורות, כאשר אדם ניצב בפני בחירות קשות ומגעילות.