כתוב המשך לפרק זה - "אביב פראג" ובמיוחד השמדתו על ידי ברית המועצות
בשנת 1968 הפכה לנקודת מפנה עבור העולם הקומוניסטי. מנהיג רומניה, ניקולאי צ'אושסקו, ביקר בחריפות את הפלישה הסובייטית בנאום, והצהיר במפורש על תמיכתו בהנהגה הצ'כוסלובקית תחת אלכסנדר דובצ'ק. בעוד המפלגה הקומוניסטית הפורטוגזית, המפלגה הקומוניסטית של דרום אפריקה והמפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית תמכו בעמדה הסובייטית, המפלגה הקומוניסטית האיטלקית (PCI) והמפלגה הקומוניסטית של ספרד (PCE) גינו את הכיבוש. ההנהגה של המפלגה הקומוניסטית של פינלנד (SKP), המפלגה הקומוניסטית השמאלית של שבדיה (VPK) והמפלגה הקומוניסטית של צרפת (PCF) אשר פנתה לפשרה הביעו את חוסר הסכמה שלהם לגבי ההתערבות הסובייטית, עם PCF ובכך ביקורת פומבית על פעולה סובייטית בפעם הראשונה בהיסטוריה שלה. המפלגה הקומוניסטית של יוון (KKE) סבלה מפלה גדולה בשל המחלוקות הפנימיות בנוגע לאביב פראג, כאשר הפלגה הפרו-דובצ'ק שברה את הקשרים עם ההנהגה הסובייטית והקימה את הפנים של KKE.