הוא פנה לאמן וניהל בהצלחה את אינדפנדינטה, והוביל אותם לתארים של הליגה הלאומית ב-1963 ו-1970. בשנת 1968 הוביל את וולז סארספילד לאליפות ארגנטינה; זה היה התואר הלאומי הראשון של המועדון. ההצלחה הגדולה ביותר שלו הייתה ניצחון בגביע קופה ליברטדורס 1964 ו-1965, כמו גם סיום כסובל במקום השני בגביע קופה ליברטדורס 1964.
וב-1964 בגביע האינטרקונטיננטלי, הפסיד בשתי הפעמים לאינטר מילאן, באותה עת מאומן על ידי חברו הארגנטיני הלניו הררה.