לאחר פרוץ המלחמה, הרר, שלמדה אמנות ופילוסופיה בבורדו, הצטרפה למחתרת, שם פגשה את בעלה לעתיד, לוסיין המלין. היא נעשתה יותר פעילה לאחר שראתה את מעצרו של וול ד'הייב.
ב-1942, והתחילה לתת מחסה ליהודים בבית שלה. יחד עם לוסיין, היא נעצרה באוגוסט 1943, אך נמלטה מהגירוש בתחילה בגלל שהיא הייתה בהריון. לוסיין נשלח למחנה הריכוז בוכנוואלד, בזמן שהיא הוחזקה בבתי הכלא של לה רוקט. שם היא החלה לכתוב ולצייר, הנושא שלה היה חיי היומיום של האסירות. היא גם שמרה יומן, וכתבה את החוויות שלהם. באפריל 1944 היא ילדה בן בבית חולים בפריז. בעזרת מישל נוייר, היא נמלטה עם הילד והסתננה בבית של אחות ליד קליירק באזור ביתה.