במהלך המהומות, קבוצות בלתי ידועות בעבר, תומכות בעצמאות וארגוני סיפוח כמו מרכז המידע לזכויות האדם בדרום מונגוליה (SMHRIC) הפכו למקורות לתקשורת זרה של טענות לא מאושרות של מתחים, מה שגרם לסין למתוח ביקורת על קבוצות בחו"ל, שעל פיהם "מנסות להגדיל את האירוע הזה מתוך מניעים חשאיים". דיווחים ראשוניים בתקשורת המערבית תיארו את ההפגנות כ"הפרעות אתניות" והשוו אותן למהומות הטיבטיות של 2008 ולמהומות אורומקי ביולי 2009.
, אך מנהל SMHRIC אמר שהמחאות התמקדו בזכויות משפטיות של רועים, ושהן "לא הזכירו אוטונומיה או עצמאות גבוהה יותר". מאמר ראש ב"גלובל טיימס" של המפלגה הקומוניסטית ביקר את SMHRIC כבעלת "קשר מועט למצב המקומי", וביקר את התקשורת הזרה על הקריאה של פוליטיקה אתנית במחאות, ואמר כי "המחאות לא ראו אלימות בין קבוצות אתניות שונות".