לפני אמצע המאה ה-20, רוב מנהלי היערות האמינו כי יש לדכא שריפות בכל עת. עד שנת 1935, מדיניות ניהול האש של שירותי היערות של ארה"ב קבעה כי כל שריפות יערות צריכות להיות מדוכאות עד השעה 10 בבוקר בבוקר לאחר שזוהו לראשונה. צוותי כיבוי אש הוקמו בכל קרקעות ציבוריות, ובדרך כלל מאוישים על ידי גברים צעירים במהלך עונות השריפות. עד שנת 1940, כבאים הידועים בשם קופצים עשן היו נופלים מצנח במטוסים כדי לכבות להבות באזורים מרוחקים. עד תחילת מלחמת העולם השנייה, יותר מ- 8,000 מגדלי תצפית אש נבנו בארצות הברית. למרות שרבים הושמדו בשל השימוש הגובר במטוסים לצורכי כיבוי אש, עדיין משתמשים בני אדם בשלושה מקרים בכל שנה. מאמצי כיבוי יערות יערות יערות היו מוצלחים מאוד, עם שריפת עץ יערות על ידי 30,000 דונם של עצי יערות יערות יערות במהלך מלחמת העולם השנייה
שריפות