אפילו לפני שהדינאציפציה בוטלה באופן רשמי במערב גרמניה, התעמולה המזרחית גרמנית הציגה את עצמה לעתים קרובות כמדינה האנטי-פשיסטית האמיתית היחידה, וטענה כי המדינה המערבית גרמנית הייתה פשוט המשך של המשטר הנאצי, העסיקה את אותם פקידים שהנהלו את הממשלה במהלך הדיקטטורה הנאצית. החל משנות החמישים של המאה ה-20, הטיעון להאשמות אלה התמקד בעובדה שפעמים רבות של פקידים לשעבר של המשטר הנאצי היו מועסקים בתפקידים בממשלת גרמניה המערבית. עם זאת, תעמולה במזרח גרמניה גם ניסתה לגנות כנאצים אפילו פוליטיקאים כמו קורט שומאכר, שנכלא על ידי המשטר הנאצי עצמו. טענות כאלה הופיעו לעתים קרובות בעיתון הרשמי של המפלגה הסוציאליסטית של גרמניה, "Neues Deutschland". המרד במזרח גרמניה של 1953
בברלין הואשם באופן רשמי ב"סוכנים פרובוקטורים" הנאציים מברלין המערבית, ש"ניו דייטשלנד" טען שהם עבדו אז בשיתוף פעולה עם הממשלה המערבית במטרה הסופית להחזיר את השלטון הנאצי בכל גרמניה. חומת ברלין נקראה רשמית חומת הביטחון האנטי-פשיסטית (באנגלית: Anti-Fascist Security Wall) על ידי ממשלת מזרח גרמניה.