לאחר הפלישה הגרמנית לבלגיה (10-28 במאי 1940), הממשלה הבלגית נאלצה לסגת מבריסל לצרפת, ולבסוף לבורדו. למרות כניעתו של המלך ליאופולד השלישי והצבא הבלגי ב-28 במאי, היא המשיכה לתמוך בצרפתים. עם זאת, לאחר שצרפת ביקשה שביתת נשק
לא היה ברור מה זה יעשה. ג'ספר תמך בהובלת הממשלה ללונדון, אך זה נדחה על ידי פיירלוט ב-18 ביוני. לאחר שנטש את הממשלה ללא רשות, ג'ספר הגיע ללונדון עם משפחתו ב-21 ביוני. ב-23 ביוני, הוא שידר בשידור ב-BBC בבלגיה הכבושה על ידי הגרמנים, כשהוא מציג את עצמו כמייסד של ממשלת בלגיה חופשית. כועסת, הממשלה בבורדו גזלה ממנו את התואר השרתי למחרת. ג'ספר הצטרף במהרה לפוליטיקאים שמאליים אחרים, רבים מהם רדיקלים, כמו קמיל הייסמאנס, מקס בוסה ואיזבל בלום. בהשראת דוגמתו של הגנרל הצרפתי צ'ארלס דה גול, ניסה יספר להקים ממשלה חלופית ב-5 ביולי הידועה בשם "הוועדה הלאומית הבלגית" ("Comité national belge") תחת נשיאותו של הייסמאנס, אך הוא לא הצליח להבטיח הכרה דיפלומטית ממשרד החוץ הבריטי. הגעתו של אלברט דה ולישצ'אוור ללונדון, ואחריו של חברי ממשלת פיירלוט בכירים אחרים זמן קצר לאחר מכן, סיים את הניסיון להקים חלופה לממשלת בלגיה בגלות.