סיכום המאמר:  לפני שלושים שנה, מסע ברחבי אירופה היה כרוך בדרכון מלא בולים, בארנק מלא במטבעות שונים ובזמן רב של חיכה בתור כדי שיסתכלו עליהם פקידי הגבול. הכל החל להשתנות ביוני 1985, כאשר מדינות היבשת החלו לחתום על הסכם שנגן -- הסכם שהרחיק את בקרות הגבול בין שכנים שיתופיים. היום, 20 שנה לאחר כניסתו לתוקף, עם יותר מ-26 מדינות המשתתפות כעת, שנגן שינה לחלוטין את החוויה של נסיעה ברחבי אירופה. בשום מקום זה לא נראה יותר מאשר בנקודות המעבר הישנות -- מקומות שהיו פעם כוורות של פעילות אבל עכשיו הם קונכיות רוחות רפאים, ריקות של העצמי הקודם שלהם. לא לגמרי נשכח, אם כי. הצלם הספרדי איגנסיו אוונגליסטה בילה מספר שנים בטיול ברחבי היבשת כדי ללכוד את המחסומים הנטושים האלה במצלמה לפרויקט שהוא קורא לו "אחרי שנגן". התוצאה היא גלריה מרתקת של תמונות שמציינות את האדריכלות הלא רגילה של מקומות שגורלם התערבב עם נאמנותה הפוליטית והכלכלית של אירופה. "אני לא יודע למה, אבל לפני שנים רבות, אני מרגיש מאוד נמשך למצבים או למקומות שבהם הטבע והלא-טבע נפגשים, לפעמים קצת בסכסוך", אומר אוונגליסטה ל-CNN, ומסביר את העניין שלו בגבולות. הוא אומר שהוא בילה את שנות ההתפתחות שלו בביקורת על אטלס העולם, מתפלא על הגבולות הישר-קווים שנחרטו על ידי קולוניאליסטים על פני מפת אפריקה, ותוהה מדוע האירופאים לא הצליחו לפתור את הפגמים בגבולותיהם המקומיים. "כשאתה ילד קטן מול מפה אתה מרגיש... שיש לך את כל העולם לפניך ואתה יכול לנסוע עם המוח שלך כמובן, עם הדמיון שלך", הוא אומר. כבוגר צעיר בתחילת שנות התשעים, אוונגליסטה חווה את מרבית הגבולות הללו ממקור ראשון כאשר הוא יצא למסע Interailing - טקס מעבר בין מדינות שראה צעירים אירופאים רבים מנצלים כרטיסי רכבת זולים לכל היבשת. "לפני, כשהייתי צעיר, אם...
הפרויקט "אחרי שנגן" של הצלם הספרדי איגנסיו אוונגליסטה מצלם תמונות של מחסומים אירופיים נטושים. הסכם שנגן נכנס לתוקף לפני 20 שנה, ולקח את בקרת הגבולות בין המדינות האירופאיות המשתתפות. מחסומי הגבול נעים בין קירות עצומים של ברית המועצות לבקתות קטנות ביערות עמוקים וחשוכים.