כתוב המשך לקטע זה - התנ"ך העברי מכיל הוראות לגאול (לקנות את חירותם של) עבדים יהודים בבעלותם של לא-יהודים (ל"ט. 25:47-51). בעקבות דיכוי המרד של 66AD ביהודה
על ידי הצבא הרומי, יהודים רבים נלקחו לרומא כאסירים של מלחמה. בתגובה, התלמוד הכיל הנחיות לשחרור עבדים יהודיים, אבל הזהיר את הגואל מפני תשלום מחירים מוגזמים, שכן זה עשוי לעודד את השביאים הרומאים לשעבד יותר יהודים. יוסף, שהיה עבד במאה הראשונה לספירה, מציין כי נאמנותם של עבדים יהודים הייתה מוערכת על ידי בעליהם; ייתכן שזו הייתה אחת הסיבות העיקריות לשחרורם.