סיכום המאמר:  ההתקפה על מוזיאון ברדו המפורסם בתוניסיה היא רק ההוכחה האחרונה שחלקים מצפון אפריקה ומדינות שמדרום לסהרה הפכו למגנט של קיצוניות אסלאמית. טוניסיה - שוכנת מעבר לים התיכון מאירופה, אבל גובלת מצד אחד על ידי לוב ומצד השני על ידי אלג'יריה - עד כה לא סבלה מהסוג של פיגועי טרור בקנה מידה גדול שנראו בשתי המדינות האלה בשנים האחרונות. אבל זה התגלה כמקום של דאגה גוברת כמו איום של קיצוניות אסלאמית התגבר באזור. טרוריסטים איסלאמיים פגעו גם באלג'יריה, שם הם הרגו לפחות 37 בני ערובה בשדה גז בשנת 2013, ובליביה, שם טרוריסטים הרגו את שגריר ארה"ב ושלושה אחרים בשנת 2012 ושם דאעש הקימה ראש חוף במזרח. הזרוע הצפון אפריקאית של אל-קאעידה, אל-קאעידה במגרב האיסלאמי (AQIM), אשר יש לה שורשיה באלג'יריה, כבשה שטח במאלי ולקחה בני ערובה - לרוב אירופאים - במדינות כמו ניז'ר ומוריטניה. אז מה העולם עושה בקשר לזה? ארצות הברית הקימה פיקוד צבאי באפריקה וגם הקימה בסיס מבצעים מיוחדים בג'יבוטי, הגובל על סומליה בקרן אפריקה. צרפת שלחה חיילים למאלי. וכפי שסי-אן-אן דיווח לאחרונה מצ'אד, צבאות מערביים אימנו כוחות מיוחדים ממספר מדינות בצפון אפריקה להילחם באיסלאמיסטים. הנה מבט ארצי, אם כי לא מקיף, על האופן שבו הקיצוניות האסלאמית הופיעה בחלק גדול מאפריקה. אלג'יריה היא ביתם של מרד איסלאמי מתמשך. אולי באירוע בעל הפרופיל הגבוה ביותר, מיליטנטים איסלאמיים תקפו את מפעל הנפט והגז באי אמנס בדרום אלג'יריה בינואר 2013. לפחות 37 בני ערובה, כולל שלושה אזרחי ארה"ב, מתו בהשתלטות על המתקן המרוחק ובהתקפה של כוחות מיוחדים. עשרות תוקפים נהרגו גם הם במצור שנמשך ימים. ההתקפה הייתה עבודת חטיבת מולת'מין, אשר מתרגמת כ"חטיבת החתומים בדם". בספטמבר שעבר, קבוצה אסלאמית נוספת...
קיצוניות אסלאמית מהווה איום גובר בחלקים של צפון אפריקה ומדרום לסהרה. קבוצות קיצוניות הפועלות באפריקה כוללות את דאעש, אל קאידה במגרב האיסלאמי, אל-שבאב ובוקו חראם.