במהלך חייו של הנביא האסלאמי מוחמד, כמה מחבריו הקרובים היו שבטי קאלב, כגון זאיד בן חריטה ודיחיה אל-קאלבי, אך רוב השבט נשאר נוצרי בזמן מותו של מוחמד בשנת 632. הקאלב יצר קשרים פוליטיים ונישואיים עם משפחת אומיאדים, והיה המקור העיקרי של כוח צבאי ופוליטי בתקופת שלטונו של החליפים האומיאדים מואוויה הראשון, יאזיד הראשון, מואוויה השני ומרואן הראשון. במהלך שלטון אומיאדים המוקדם הפך הקאלב למלחם ראשי בעימות הקאיס-ימאן הארוכה כשבט המוביל של קונפדרציה השבטית של ימאנים. תחת הנהגתם, ימאנים הפגינו מכה כבדה לקאיס בקרב מרג' ראהיט.
ב-684. עד אז הקאלבים היו מרוכזים במידה רבה בשטחים סביב חומס ופלמירה ונדחו מסמווה בסוף שנות ה-680 על ידי הקאיס.