לפני הפלישה הסובייטית, אפגניסטן המשיכה במדיניות של נייטרליות וחסינות ביחסי החוץ שלה, והייתה אחת ממדינות עצמאיות מעטות שנשארו נייטרליות הן במלחמת העולם הראשונה והן במלחמת העולם השנייה. בפורומים בינלאומיים, אפגניסטן בדרך כלל עקבה אחר דפוסי ההצבעה של מדינות אסיה ואפריקה שאינן בנות ברית. במהלך שנות החמישים והשישים, אפגניסטן הצליחה לנצל את הצורך הרוסי והאמריקאי בבעלות ברית במהלך המלחמה הקרה כדרך לקבל סיוע כלכלי משתי המדינות. עם זאת, בהתחשב בכך שלא כמו רוסיה, אמריקה סירבה לתת סיוע צבאי נרחב למדינה, ממשלת דוד חאן פיתחה קשרים חמים יותר עם ברית המועצות תוך שמירה באופן רשמי על עצמאות. בעקבות ההפיכה של אפריל 1978
ב-1991, ממשלתו של נור מוחמד טארקי פיתחה קשרים קרובים משמעותיים עם ברית המועצות ועם הלוויינים הקומוניסטים שלה.