כתוב המשך לפרק זה - הסכסוך האתני החל להתפרץ באזור. ב-5 ביוני 1919, 600 תושבים ארמנים בכפרים הסובבים את שושה נהרגו על ידי חיילים בלתי רגילים אזרבייג'נים וקורדים. סולטנוב הצהיר כי אלה בלתי רגילים לא היו תחת שליטתו. באוגוסט 1919 נאלצה המועצה הלאומית של קרבאך לחתום על הסכם אמנה זמני עם ממשלת אזרבייג'ן, בה הכירה בסמכותה של ממשלת אזרבייג'ן עד שהנושא של החלק ההררי של קרבאך ייסדר בוועידת השלום בפריז. למרות החתימה על ההסכם, ממשלת אזרבייג'ן הפרה ללא הרף את תנאי ההסכם, תוך שימוש באמצעים חמורים אף יותר נגד האוכלוסייה הארמנית. המושל הכללי סולטנוב צבר חיילים באזור וב-19 בפברואר 1920 הוציא אולטימטום לארמנים לקבל איחוד ללא תנאים עם אזרבייג'ן, ואז טבח את האוכלוסייה של כמה כפרים ארמנים כולל חנקנדי. מיעוט של נציגי המועצה הלאומית של קרבאג התכנסו בשושה כדי לקבל את דרישותיו של סולטנוב, בעוד שאר הנציגים נפגשו בשושיקנד הסמוכה כדי לדחות את האולטימטום. הסכסוך הגיע לשיאו בהתקוממות ארמנית, שנדחתה על ידי הצבא האזרחי. בסוף מרץ 1920 דיווח עיתונאי בריטי שהחצי הארמני של כוחות המשטרה רצח את החצי האזרחי במהלך חגיגות חג נוברוז בייראם המסורתיות של האחרון. ההתקפה הפתאומית של ארמניה הייתה מאורגנת ומתואמת על ידי הכוחות של הרפובליקה הארמנית. הזעם האזרחי על התקפה הפתאומית הזו הוביל בסופו של דבר לטבח ולגירוש כל האוכלוסייה הארמנית במרץ 1920.
, שבה נהרגו בין 500 ל -20,000 מאוכלוסיית הארמנים של שושה, ורבים נאלצו לברוח וחצי הארמני של העיר נהרס.