למרות השיפוצים היקרים, שתי הספינות נחשבו מיושנות בערב מלחמת האוקיינוס השקט, ואף אחת מהן לא ראתה פעילות משמעותית בשנים הראשונות של המלחמה. בעקבות אובדן רוב נושאות המטוסים הגדולות של חיל הים הבינלאומי במהלך קרב מידוויי באמצע 1942, הן נבנו מחדש עם סיפון טיסה החליף את זוג המגדלים האחורי של התותחים כדי לתת להם את היכולת להפעיל קבוצת אוויר של מטוסים צפים. עם זאת, מחסור במטוסים ובטייסים מוסמכים, פירושו שהם מעולם לא הפעלו את המטוסים שלהם בקרב. בזמן שחיכו לקבוצת האוויר שלהם, ספינות האחיות שימשו מדי פעם להעביר חיילים וחומרים לבסיסים היפניים. הם השתתפו בקרב ליד כף אנגאנו בסוף 1944, שם הם פיתיעו את צי המובילים האמריקאי שתמך בפלישה ללייטה.
הרחק מחופי הנחיתה. לאחר מכן שתי הספינות הועברו לדרום מזרח אסיה; בתחילת 1945 הם השתתפו במבצע קיטה, שם הם העבירו דלק וחומרים אסטרטגיים אחרים ליפן. לאחר מכן, האחיות הוחלפו למילואים עד שהטביעו במהלך תקיפות אוויריות אמריקאיות ביולי. לאחר המלחמה הם הושמדו בשנת 1946-1947.