כתוב המשך לפרק זה - בתקופה המוקדמת בין המלחמות, לוקה קרייג'יאל נשאר בהתיישבות ברומניה, ושהה במעגלים הספרותיים שלה. הוא כתב זיכרונות על חייו של אביו, שפורסמו בינואר 1920 על ידי כתב העת "Ideea Europeană". כותרת "Amintiri despre Caragiale" ("זכרונות של קראג'יאל"), הם כוללים בעיקר פרטים על חוסר אהבתו העמוקה של איון לוקה לשירה לירית, כמו גם תיאורים של פלרטוטים שמאלניים של אביו הזקן (מהזעם שהוא הרגיש כששמע על האלימות של הרשויות בלחימת מרד האיכרים של 1907
לחברות שלו עם פעיל סוציאליסטי כריסטיאן ראקובסקי). באותה שנה, הוא פרסם עם חברת אחותו של "Viața Românească" תרגום של הרומן "פאן" של קנוט המסון. עבודת התרגום האחרת שלו כיסתה את אדגר אלן פו, כמו גם את השירה של פרנסואה וילון - הוא היה המתרגם הראשון של וילון ברומניה, שהוקם רק בשנות ה-30 על ידי הוריה סטמאטו.