סיכום המאמר:  (סי-אן-אן) עבור אלה שקיוו שבבחירות הנשיאותיות הקרובות יובילו לשחר של פוליטיקה חדשה ומעוררת השראה יותר, השבוע האחרון היה מרתיע מאוד. בשני רגעים מרכזיים, מנהיגים משני הצדדים של המעבר התנהגו כמו הבורבון של צרפת, שמפורסמים לא זכרו דבר ולא שכחו דבר ממלחמות העבר שלהם. הרגע הראשון והחשוב יותר היה שליחת המכתב הזה על ידי סנאטורים רפובליקנים למשטר האיראני. השני, ואולי חשוב יותר מבחינה פוליטית, היה האופן שבו הילרי קלינטון התמודדה עם המיילים שלה. שני המקרים קשורים באופן מוזר. בשני המקרים, המנהלים התחילו עם דאגות לגיטימיות אבל בסופו של דבר החמירו את המצב. בשני המקרים, המנהיגים גם יצרו סוגיות מפולגות שיעמיקו את הקוטב במהלך הקמפיין וכנראה גם לנשיאות הבאה. שניהם הפחיתו את הסיכויים להימלט מהפוליטיקה המכוערת של היום. לרפובליקנים בקונגרס יש סיבה ללחוץ קשה עם השקפותיהם כאשר המשא ומתן עם איראן נכנס למסלול הסופי. הם, כמו רבים אחרים - כולל מספר ניכר של דמוקרטים, ממשלת ישראל הנוכחית, ומדינות ערביות ידידותיות - חוששים שממשל אובמה יחתום על עסקה חלשה, דליפה שתאפשר לאיראן להתקרב באופן מסוכן להשגת נשק גרעיני. באותה מידה חשוב, הרפובליקנים מאמינים, עם סיבה, כי כפי שהוא מנהל משא ומתן, הנשיא ברק אובמה ניסה להסיט את הקונגרס באופן כללי ואותם בפרט. מי יכול להאשים אותם בכך שהם טוענים שאם הנשיא מתעקש שכל הסכם זקוק לאישור מנהלי בלבד - לא לאישור של הקונגרס - אז המנכ"ל הבא לא צריך להיות מחויב מבחינה משפטית על פי הוראותיו? החששות הבסיסיים שלהם היו הגיוניים. לכן, אם הם היו שולחים בדיוק את אותו מכתב לנשיא, הם היו גורמים לתסבוכת אבל היו נראים כבניגוד לנורמות הפוליטיקה ולימודי המדינה. במקום זאת, הם עשו את הטעות -- אחת מרושעת -- של שליחת זה למנהיגים הטרוריסטים של איראן, משאיר רושם ברור...
דיוויד גרגן: איראן כמעט בטוח להפוך נושא גדול בקמפיין 2016. הטעויות של קלינטון לא התחילו עם יצירת מערכת הגנת דואר אלקטרוני, הוא אומר.