כתוב המשך לקטע זה - למעט העונות 1998 ו-1999, המרינרים היו מתמודדים שנתיים על תואר אל.איי.ווסט מ-1995 עד 2003. העונה, עם זאת, ראתה את נפילת המרינרס מהמחלוקת. עם רשימה מזדקנת, המרינרס נכנסו להפסקה של כל הכוכבים עם רצף הפסדים של 9 משחקים, ושיא עונה של 32 ל-54 (.372) 17 משחקים מאחורי הטקסס ריינג'רס במקום הראשון. לאחר הפסקה של המשחקים האול-סטאר, שלא יכלו להתעלם מהמצב הנורא של הקבוצה שלהם, ה-מארינרס העניקו לקבוצה שיפוץ מוחלט, החלפו את פרדי גרסיה לשיקגו ווייט סוקס עבור מיגל אוליבו, ג'רמי ריד ומייק מורס והעבירו שחקנים מזדקנים ומאבקים מרכז הבמה (בעיקר, שחררו את גולד גלובר ואת חובב המעריצים ג'ון אולרוד) והכניסו למעלה מתריסר שיחות ליגה קצרה לרשימת 25 השחקנים. סופו של העונה הוחזק על ידי Ichiro לשבור שיא העונה של ג'ורג' סיסלר של 257 להיטים (סיים עם 262) ואירועים לכבוד פרישתו של איקון מרינר אדגר מרטינז. רק ימים לאחר סיום העונה, המרינרס פיטרו את המאמן בוב מלווין. ב-20 באוקטובר, 2010, המרינרס הודיעו על חתימתו של מייק הארגרוב, שהוביל את האינדיאנים לקליבלנד מעבר למרינרס ב-ALCS ב-1995.
, כמנהל החדש שלהם. במהלך הפסקת העונה, ה-Mariners ו-Bavasi הפתיעו את האוהדים ואת העיתונות המקומית על ידי חתימת שני סוכנים חופשיים בכירים, הבייסמן השלישי אדריאן בלטרה והבייסמן הראשון ריצ'י סקסון, מה שהסיים כמה האשמות מצד האוהדים כי הארגון היה מוכן רק לחתימות ומסחרים קטלניים.