חציית הריין, ההקיפה וההפחתה של הרור, והסריקה לקו אלבה-מולדה והאלפים, כל אלה יצרו את המערכה הסופית בחזית המערבית כמצגת העליונות של בעלות הברית המערביות על הגרמנים במלחמה בתמרונים. בהתבסס על הניסיון שנרכש במהלך המערכה בנורמנדי וההתקדמות של בעלות הברית מפריז לריין
,הבעלות הברית המערבית הפגינו במערב גרמניה ובאוסטריה את יכולתם לקלוט את לקחי העבר. על ידי חיבור יחידות רגלים ממוכנות לדיוויזיות משוריינות, הם יצרו שילוב של כוח וניידות ששימש להם היטב במרדף אחר המלחמה דרך גרמניה. המפתח למאמץ היה התמיכה הלוגיסטית שהחזיקה את הכוחות האלה מונעים, והנחישות לשמור על המומנטום קדימה בכל מחיר. הכוחות הניידים האלה ביצעו דחפים גדולים כדי לבודד כיסים של חיילים גרמנים, אשר ננקה על ידי חיל הרגלים נוסף בעקבות קרוב מאחור. בעלות הברית המערביות הרסו במהירות כל יכולת התנגדות שנותרה.