סיכום המאמר:  (סי-אן-אן) בוריס נמטסוב, מנהיג האופוזיציה הרוסי שנרצח ביום שישי בלילה במרחק של מטיל אבן מהקרמלין, היה מקורי אמיתי, אחת הדמויות הגבוהות של האודיסאה הפוליטית הפוסט-קומוניסטית של ארצו. אנחנו עדיין לא יודעים מי ירה לו ארבע פעמים בגב. הועלו תיאוריות שונות. אבל הסבר האפשרי ביותר הוא שהרוצחים שלו רצו להשתיק את אחד המאבקים הרוסים הכי נחושים ואמיצים למען חופש אישי ופוליטי. בין אם נמטסוב פגע בהתקפה על האוטוריטריות של משטרו של ולדימיר פוטין, על האימפריאליזם הג'ינגואיסטי של הקמפיין האוקראיני שלו או אפילו על הטבח של עיתונאים ב"שארלי אבדו", בסופו של דבר מגיעים לאותו הדבר: הוא עמד בעקביות על ערכי ההשכלה המערבית נגד צבא האויבים המגוונים שלה. נמטסוב נולד במסעדה סוצ'י שבים השחור. הוא החל כפיזיקאי אטומי, אך עלה לתהילה בתחילת שנות התשעים כמושל הרפורמיסטי של מחוז ניז'ני נובגורוד. הנשיא בוריס ילצין אהב אותו והביא אותו למוסקבה. "איזה טבע עקשני", הוא כתב על נמטסוף. "זכיר לי את עצמי". נמטסוב היה האדם הראשון שיילצין מינה כיורשו הפוליטי. (למרבה הצער, הוא לא היה האחרון.) לאחר בחירתו של פוטין ב-2000, נמטסוב קיווה בהתחלה שהנשיא החדש ימלא את הבטחתו לשחזר סדר תוך שמירה על הדמוקרטיה. מהר מאוד, מאוכזב, נמטסוב הפך לאחד המבקרים החריפים ביותר של פוטין. הוא היה פוליטיקאי מלידה, רגשי, חברתי, מפורש. כמו ילצין -- אבל בניגוד לפוטין -- הוא נהנה לפגוש אנשים רגילים והיה נמרץ על ידי קמפיינים בחירות. חלקם צחקו על האישיות המופרזת של נמטסוב, על רמזים של גאוות ובריאותו כלפי המין היפה. אבל הנחישות והכישרון שלו זכו לכבוד. אבל זה גם נכון שבאמצע שנות ה-2000, נמטסוב נחשב לרוב ככוח מבוזבז. וכאשר מרכז לוואדה סקר רוסים בשנת 2013, 6% אישרו את פעולותיו, בעוד 48% לא אישרו ו-46% טענו שהם לא יודעים עליו דבר. יחד עם כל...
מנהיג האופוזיציה הרוסית בוריס Nemtsov נורה ליד הקרמלין. הוא היה אמיץ, מוכשר, אבל לא היה לו הרבה תמיכה ברוסיה מאז שנות ה-90.