סיכום המאמר:  אסטרונומים צילמו ארבעה תמונות של אותו כוכב מתפוצץ במרחק 9 מיליארד שנות אור, בזמן שהוא ביצע אשליה קוסמית מדהימה. בכך, הם אישרו את ההשפעה שחזתה על ידי תאוריית היחסות הכללית של אלברט איינשטיין לפני 100 שנה. טלסקופ האבל צילם את התמונות המפתיעות בעזרת צביר גלקסיות ששימש כבלונית מגדלת טבעית. כוח הכבידה העוצמתי של גלקסיה שנמצאת בתוך קבוצה ענקית של גלקסיות בתמונה זו של טלסקופ החלל האבל יוצר תמונות מרובות של סופרנובה אחת מרוחקת הרחק מאחוריה. הן הגלקסיה והן קבוצת הגלקסיות מתנהלות כמו עדשה קוסמית ענקית, מכופפת ומגדילה את האור מהסופרנובה שמאחוריהן. ניתן היה לראות את הסופרנובה משום שהאור שלה נסע במסלולים שונים סביב הצביר הממוקם בין הכוכב התפוצץ לבין הטלסקופ המקיף את כדור הארץ. כוח המשיכה של הצביר גורם לפוטונים או חלקיקי האור המעבירים להתכופף. עדשת כבידה מתרחשת כאשר גלקסיות וחפצים אחרים מגבירים את האור שמגיע מחפצים רחוקים אחרים. זה מאפשר לטלסקופים כמו האבל לראות אובייקטים שאחרת יהיו עמומים מדי ומרוחקים מדי. זה ישלב את כוחו של האבל עם ההגברה הטבעית שנגרמת על ידי עדשות כבידה חזקות של צבוצות גלקסיות רחוקות כדי לחקור את היקום העבר. איינשטיין חזה זאת כאשר הסביר כיצד אובייקטים ענקיים מכופפים את המרחב-זמן כדי ליצור את מה שאנו חווים ככבידה. אסטרונומים ניצלו את מה שנקרא 'לינזי כבידה' כדי להגביר את יכולות הצילום של האבל ולצפות רחוק יותר אחורה בזמן. הם אומרים שהצילומים האחרונים יכולים לסייע להם לשפר את ההערכות שלהם על כמות והפצה של החומר האפל בגלקסיה. חומר אפל לא ניתן לראות באופן ישיר, אך האמין כי הוא מהווה את רוב המסה של היקום. במקרה, הסופרנובה, שהתפוצצה לפני כ-9 מיליארד שנים, הייתה מסוננת עם קבוצת הגלקסיות שהתקיימה במהלך תקופת התצפיות של האבל ב-2011. מדענים חזרו לתמונות בנובמבר כדי לחפש סופרנובות...
סופרנובה ניתן לראות כי האור שלה לקח נתיבים שונים. זה אפשר לאסטרונומים לצלם ארבעה תמונות של הכוכב העתיק. צביר גלקסיים מסיבי עיוות את האור כשנסע לכדור הארץ. איינשטיין חזה שזה יקרה בתאוריה שלו שמסבירה איך אובייקטים מתכופפים מרחב-זמן כדי ליצור את מה שאנו חווים ככבידה. תמונות יכולות לעזור להסביר את התנהגות החומר האפל בקבוצת קרובה. אור הסופרנובה צפוי להופיע שוב בשנים הקרובות.