במאי 1975, זמן קצר לאחר נפילת סייגון והכיבוש של קמבודיה על ידי הקמרים האדומים, הקמבודים תפסו את ספינת הסחר האמריקאית "מאיאגוז" במים בינלאומיים, מה שהוביל למה שהפך להיות ידוע בשם תקרית מאאיאגוז
אני לא יודע. פורד שלח חיילים כדי להציל את הצוות, אבל הנחתים נחתו על האי הלא נכון ופגשו התנגדות קשוחה באופן בלתי צפוי בדיוק, ללא ידיעת ארה"ב, מלחים "מייגוז" שוחררו. במבצע, שני מסוקים צבאיים שנושאים את חיל הנחתים למבצע ההתקפה הופלו, 41 חיילים אמריקאים נהרגו ו -50 נפצעו בעוד כ -60 חיילי הקמר האדומים נהרגו. למרות ההפסדים האמריקאים, מבצע ההצלה הוכיח להיות ברכה למספרים של פורד בסקרים; הסנאטור בארי גולדווטר הצהיר כי המבצע "מראה שיש לנו עדיין כדורים במדינה הזאת". היסטוריונים מסוימים טענו כי ממשל פורד הרגיש צורך להגיב בכוח לאירוע, כי זה היה מפורש כזימה סובייטית. אבל עבודתו של אנדרו גאות'ורפ, שפורסמה ב-2009, המבוססת על ניתוח של דיונים פנימיים של הממשל, מראה כי צוות הביטחון הלאומי של פורד הבין כי החרפת הספינה הייתה פרובוקציה מקומית, ואולי אפילו מקרית, על ידי ממשלת קמר לא בוגרת. עם זאת, הם הרגישו את הצורך להגיב בכוח כדי להרתיע פרובוקציות נוספות של מדינות קומוניסטיות אחרות באסיה.