מספר הלינצ'ים הגיע לשיאו בסוף המאה ה-19, אך סוגים אלה של רציחות נמשכו גם במאה ה-20. לפי רשומות מכון טוסקיגי על לינצ'ים בין השנים 1880 ו-1951 מופיעים 3,437 קורבנות אפרו-אמריקאים, כמו גם 1,293 קורבנות לבנים. הלינצ'ים התרכזו בחגורה הכותנה (מיסיסיפי, ג'ורג'יה, אלבמה, טקסס ולואיזיאנה). בשל שיעור גבוה של לינצ'ים, גזענות, וחוסר הזדמנויות פוליטיות וכלכליות בדרום, רבים מהאפריקאים הדרומיים החליטו לחיות מחוץ לדרום כדי להימלט מתנאים אלה. מ-1910 עד 1940, 1.5 מיליון אפריקאים דרומיים חוו גזענות תעשייתית ודיכאון חקלאי לעבר קבוצות עירוניות עירוניות, אך שיטות הלינצ' התנגדו להם באופן דרמטי במהלך תקופה זו של הלינצ'ים התגלו באופן דרמטי בין נשים לבנות לנשים שחורים, תוך כדי להפריד
1,293