הוא השתתף במהפכה החוקתית.
, במשרד של המושל פדרו דה טולדו, יחד עם קסיאנו ריקרדו ומנוטי דל פיצ'יה. בשנת 1934, יחד עם אנטוניו דה אלקנטרה מאצ'דו, הוא הצטרף למשרד הטכני של סאו פאולו, שנועד לתאם את הנתונים עבור הכנת החוקה הפדרלית. במהלך מדינת נובו, הוא ירש את קסיאנו ריקרדו במחלקת העיתונות והתעמולה, ולאחר תקופת ההסתגלות החוקתית, הוא היה ראש הסגל של השר הונוריו מונטיירו, ולאחר מכן, שר העבודה של ממשלת גספר דוטרה. לאחר מותו של Getúlio Vargas, עם ממשלת קפה פילחו, הוא החזיק בתפקיד שר החינוך והתרבות. הוא היה נשיא הלאומי של המפלגה הרפובליקנית, לאחר ארטור ברנארדס.