כתוב המשך לפרק זה - גילברט דה קלייר מת בשנת 1314 מה שגרם לחלוקת אדמותיו בין אחיותיו ובין יורשיו: אלינור, אשתו של יו דספנסר הצעיר, ירשה את שכר האבירים השייך (כלומר זורם מדי שנה) לאחוזה. האדונים של טנדרידג' נשארו (העניקו שכירות ארוכות של האחוזה) דספנסרים וצאצאיהם, ביושמפ, וכך יותר ממאה שנה לאחר מכן, עם הצטברות נכסים המונית על ידי בעלי הרוזנות של וורוויק, היא התיישבה על פרס הילדות של עושר בארץ אנה דה ביושמפ, הרוזנת ה -16 של וורוויק. בגלל מלחמות בני הדודים
היא הפכה אלמנתו של וורוויק מלך-מבנה ולבסוף נאלצה להעביר את הנכסים העצומים שלה להנרי השביעי. בשנת 1499 היה ג'ורג' פוטנהאם, שהוכרז לאחר מכן לאביר, אדון האחוזה, וכמו כן הוא החזיק בבתי המשפט בשנת 1509 ו-1527. לאחר מותו ירש אותו בנו רוברט, אשר מכר את טנדרידג' בשנת 1542 לג'ון קוק, פיתח זהב מלונדון, שהאינטרס שלו הועבר על ידי משכנתא (והחוסר תשלום) לריצ'רד בוסטוק, שמת ללא יורשים. האחוזה הפכה להיות ידועה בשם שקיבלה מאז, טנדרידג' קורט, כדי להבדיל אותה מאחוזה טנדרידג' פריורי, שגם היא הפכה לרכושו של ריצ'רד בוסטוק בתחילת המאה ה-17. הוא השאיר אותו לאחיין שלו, בוסטוק פולר, שופט השלום של סארי שמת ב-1626.