כתוב המשך לפרק זה - ואן רויגן עזב לארצות הברית בינואר 2001 כדי ללמוד באוניברסיטת מיאמי. היא שמרה על מקומה בנבחרת הלאומית במהלך אליפות העולם לשחייה ב-2001 בפוקווקה, יפן, אשר התברר להיות אכזבה. בשני המפגשים, 4 × 100 מטר ו-4 × 200 מטר חופשי, היא והצוות שלה הודחו בגרות. היא הגיעה לגמר האינדיבידואלי הראשון שלה ב-2002 בברלין באליפות אירופה לשחייה.
סיים במקום השמיני ב-200 מטר חופשי. היא זכתה גם במדליית ברונזה ב-4 × 100 מטר חופשי, יחד עם מרלין וולדהיוס, צ'נטל גרוט וווילמה ואן הוףווגן, ובמקום החמישי ב-4 × 200 מטר חופשי. באליפות העולם בברצלונה ב-2003 היא החמיצה מדליה באליפות העולם על ידי סיום במקום הרביעי במירוץ 4 × 100 מטר חופשי. היא גם השיגה מקום 7 בסגנון חופשי 4×200. לאחר שלוש שנים היא חזרה הביתה ומצאה מקום בדורדרכט, עם טופצוומן מערב הולנד תחת הדרכת המאמן-מאמן דיק ברגסמה, אך לא הצליחה להתאים לאולימפיאדת הקיץ 2004 בשל פציעה חמורה בכתף.