כתוב המשך לקטע זה - תושבי ספוריס לא הצטרפו למרד
נגד השלטון הרומי של 66 לספירה. ססטיוס גלוס, הנציג הרומי בסוריה, הרג באזור כ־2,000 "שודדים ומורדים". יוסף ירושלמי, בן האליטה של הכוהנים בירושלים נשלח צפונה לגייס את הגליל למערת המרד, אבל היה רק הצלחה חלקית. הוא ניסה פעמיים לכבוש את ספוריס, אך לא הצליח לכבוש אותה, בפעם הראשונה בגלל התנגדות אכזרית, בפעם השניה בגלל שחיל המצב הגיע כדי לסייע בהגנה על העיר. בסביבות תקופת המרד היה בספוריס תיאטרון רומי <unk> בתקופות מאוחרות יותר, בתי אמבטיה ורצפות מוזיאקים המתארות דמויות אנושיות. ספוריס וירושלים עשויות להיראות כסמל לחילוק תרבותי בין אלה שניסו להימנע מכל קשר עם התרבות הרומית הסובבת ובין אלה שהיו מוכנים לאמץ היבטים של אותה תרבות. לאחר שדחו אותו ספוריס והכריחו אותו להקים מחנה מחוץ לעיר, המשיך יוסף ליוטאפאטה, שנראתה מעוניינת במרד, <unk> המצור על יודפט הסתיים ב-20 ביולי 67 לספירה. ערים וכפרים שלא מרדו הוסרו, ובגליל הם היו הרוב. מטבעות שהוטבעו בעיר בזמן המרד הגדול נושאים את הכתובת "נרוניאס" ו"אירנופוליס", "עיר השלום". לאחר המרד, על המטבעות הוצגו ציורים של כרני שושנים, עצי דקל, קדוציוסות וזרעות שעורה, אשר מופיעים על מטבעות יהודיים אם כי לא באופן בלעדי.