סיכום המאמר:  העין האנושית אופטימיזציה לראות צבעים טובים ביום ורגישות גבוהה בלילה. אבל עד לאחרונה זה נראה כאילו התאים ברשתית מחוברים בדרך הלא נכונה, עם אור הנוסע דרך המסה של נוירונים לפני שהוא מגיע לתאי המוט והספינה החושבים את האור. מחקר חדש שהוצג בפגישה של האגודה האמריקאית לפיזיקה חשף תפקוד מרשים של מבנה מסתורי זה, המשפר את הראייה. חוקרים במכון הטכנולוגי הישראלי חקרו רטינות אנושיות (תמונה של פנים העין מוצגת). הם בדקו מדוע תאים ברשתית שלנו מחוברים לא נכון. האור עובר דרך המוני נוירונים לפני שהוא מגיע ל'גב'. המחקר מציע המבנה נראה כדי לשפר את הראייה שלנו. לפני כמאה שנה, התגלה המבנה העדין של הרשתית. הרטינה היא החלק הרגיש לאור של העין, שממלא את החלק הפנימי של גלגל העין. החלק האחורי של הרשתית מכיל קונוסים לחוש את הצבעים האדום, הירוק והכחול. מפוזרים בין הקונוסים הם מקלות, שהם הרבה יותר רגישים לאור מאשר הקונוסים, אבל שהם עיוורים צבעוניים. לפני שהאור מגיע לקונוסים ולמקלות, הוא חייב לעבור את כל עובי הרטינה, עם שכבות הנוירונים והגרעין של התא. תאי מוח אלה מעבדים את המידע מהדמות ומעבירים אותו למוח, אך עד לאחרונה לא היה ברור מדוע תאי מוח אלה נמצאים מול הקונוסים והסלים, ולא מאחוריהם. העין האנושית יכולה לראות יותר ממה שחשבנו, אמרו חוקרים בדצמבר. בעבר נאמר שהעין האנושית לא יכולה לראות אור אינפרא אדום, באותו אופן שאנחנו לא יכולים לראות קרני רנטגן וגלי רדיו. עם זאת, חוקרים חשפו כי בתנאים מסוימים, הרשתית יכולה לחוש אור אינפרא אדום אחרי הכל. צוות בינלאומי של חוקרים בראשותם של מדענים מבית הספר לרפואה באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס השתמש בתאים מרשתית של עכברים ואנשים. על ידי ירי לייזרים עוצמתיים שיוציאים פולסים של אור אינפרא אדום, החוקרים גילו שכאשר אור לייזר פולסים במהירות, תאי חשיבת האור ברטנה...
חוקרים של מכון הטכנולוגיה הישראלי חקרו רטינות אנושיות. הם הסתכלו למה תאים ברשתית שלנו מחוברים בדרך הלא נכונה. אור עובר דרך המוני נוירונים לפני שהוא מגיע ל'גב' המחקר מציע המבנה נראה כדי לשפר את הראייה שלנו.