לאחר התקפות ראשוניות של הפצצות מדויקות בגובה גבוה בהן פחות מ-10% מהפצצות נפלו ליד המטרות שלהם, כוחות האוויר של בעלות הברית עברו לתקיפות דליקות בלילה ברמה נמוכה נגד ערים יפניות. בליל 9 ל-10 במרץ 1945, 16 קילומטרים רבועים של מרכז העיר טוקיו נשרפו ועשרות אלפי נהרגו
על ידי חיל האוויר האמריקאי B-29s. (המחקר העריך כי 88,000 מתו, בעוד מחלקת הכבאים בטוקיו העריכה 97,000. ההיסטוריון ריצ'רד רודס העריך יותר מ - 100,000, אם כי העיתונאי מארק סלדן חשב אפילו את המספר הזה נמוך מדי.) בעשר הימים הבאים, סך הכל 31 קילומטרים רבועים נהרסו. הסקר מציין כי התקפות אלה היו מעט השפעה ישירה על ייצור, עם מפעלים שנפגעו על ידי פצצות שיש פחות ירידה בייצור מאשר אלה שלא. עם זאת, הם גם ציינו כי הייצור ירד ב 54% במהלך תקופה זו בשל ההשפעות של הפצצות: הרג, פציעה והפלישה של העובדים, כמו גם ההרס של רשת התחבורה. הם ציינו גם ירידה חדה במכירות המזון, ירידה מ-2,000 קלוריות ליום בתחילת המלחמה, ל-1,680 עבור עובדים תעשייתיים בשיא המערכה, ופחות עבור עובדים לא חיוניים.