סיכום המאמר:  ב-1984 נפגשה מרגרט תאצ'ר עם מיכאיל גורבצ'וב (לפני שהוא הפך למנהיג הסובייטי) בפעם הראשונה. כשנשאלה מה הרושם שלה, היא אמרה: "אנו יכולים לעשות עסקים יחד. שנינו מאמינים במערכות הפוליטיות שלנו. הוא מאמין בחובתו, ואני מאמין בחובתי. אנחנו לעולם לא נשנה אחד את השני". "לעשות עסקים ביחד" יכול לסכם את היחסים בין וושינגטון לטהרן היום. יש להם אינטרסים חופפים בעיראק, באפגניסטן, אולי אפילו בתימן -- כמו גם מטרה משותפת של הסכם על תוכנית הגרעין של איראן, אם לא איך להגיע אליו. לממשל אובמה יש עניין רב בלשכנע את איראן לחזור ל"קהילת האומות" משום שהיא מעצמה אזורית, שחקן מרכזי בחלק בלתי יציב של העולם. אם השיחות הגרעיניות היו משאירות את איראן כ"מדינה סף" - מסוגלת להפוך לכוח גרעיני תוך זמן קצר - טורקיה, מצרים ואחרים באזור עשויים גם הם להתפתה גם הם להיות גרעיניים. וישראל עשויה לבצע את האיום שלה של תקיפה צבאית על מתקנים איראניים. אבל האינטרסים של ארה"ב ואיראן מתכנסים בדרכים יותר מיידיות. להביס את המדינה האסלאמית בעיראק ובסוריה (דאעש) - המטרה הבולטת והדחופה ביותר של מדיניות החוץ האמריקאית - דורשת עזרה איראנית, והרבה מאוד. מעבר לתקיפות האוויר של הקואליציה, כוחות הקרקע מורכבים מכוחות הביטחון העיראקים, מיליציות שיאיות ויועצים ואנשי סגל איראנים. באזורים מסוימים, חיל האוויר האיראני היה פעיל. ביום ראשון, כוחות עיראקים והמיליציות החלו במתקפה כדי לכבוש מחדש את טקריט ואת מחוז סלאחאדין מידי דאעש. אחרי מוסול, טקריט היא אולי המחנה החשוב ביותר של דאעש בעיראק. בקו החזית, על פי סוכנות החדשות האיראנית "פארס", לא היה אף אחד אחר מאשר מנהיג כוח קודס של איראן (או חיל המשמר המהפכני), קאסם סולימאני. סולימאני - המכונה לעתים קרובות "מפקח המודיעין של איראן" - בעל השפעה עצומה הן בבגדד והן בדמשק. ולשומרים המהפכניים יש השפעה על המיליציה השיעית החזקה בעיראק הידועה בשם חשיד שאבי שהיא מרכיב חשוב של...
אויבים ותיקים ארה"ב ואיראן מוצאים את עצמם באותו צד של כמה סכסוכים קריטיים. הסכם גרעיני ירכך את הסנקציות על איראן, ויאפשר לה להקדיש יותר משאבים לתמיכה במשטר אסד בסוריה.