השימוש המוקדם ביותר בשימוש בדפדפנים על ידי חברות אוטובוסים מלכותיות היה בסלנגור בשנת 1948, כאשר חברת האומניבוס טונג פונג רכשה שני גאי ערביים IIIs שנבנו על ידי פארק רויאל במחיר של 40,000 $ כל אחד; חברת התחבורה הכללית (GTC) ואחריו רכשה את AEC Regent IIIs שנבנה על ידי פארק רויאל. בעוד האוטובוסים היו בשימוש במשך יותר מעשור, כולם הוצאו מהשירות מסיבות שונות ומעולם לא הוחלפו באוטובוסים דו-קומתיים חדשים. האוטובוסים היו לעתים קרובות חסומים על ידי רחובות צרים, עצים, גשרים נמוכים וכבלים גבוהים, בעוד הנוסעים בסופו של דבר העדיפו להישאר על הסיפון התחתון של האוטובוס. העלות של הפעלת האוטובוסים הייתה גבוהה יותר בשל מס רכב מקומי שנחשב על בסיס מספר המושבים של רכב מס. טונג פונג דו-מקומי נשרף בסוף שנות ה-50 על ידי מורדים קומוניסטים.
, בעוד שאר הדו-מקומיים הושלכו לבסוף באמצע שנות השישים בשל הגיל. יורשו של ה-GTC, סרי ג'איה, ניסה בהכרה מחדש של אוטובוסים דו-קומתיים בשנת 1989 על ידי השכרה של אוטובוס 102 מושבים של ליילנד אולימפיאן שנרכש בסינגפור לשימוש בתוך קואלה-למפור במשך 6 חודשים, אך מצא כי תנאי הרחוב היו בעייתיים כמו קודם וסיים את השימוש באוטובוס לאחר הניסוי.