במאה ה-14, האימפריה העות'מאנית החדשה הייתה כוח עולה במזרח התיכון. לאחר כניעת חלק גדול מאנטוליה, עם לכידת
של גליפולי בשנת 1354, הטורקים העות'מאנים גם רכשו בסיס בבלקן. הכוחות הנוצריים של האזור, בעיקר האימפריה הביזנטית הידרדרת, היו חלשים ומפוזרים, מה שאפשר התרחבות טורקית מהירה ברחבי האזור, שנערכה הן על ידי העות'מאנים עצמם והן על ידי להקות לוחמים "גאזי" טורקים חצי-עצמאיים. בשנת 1369 הצליחו העות'מאנים לכבוש את אדריאנופול, העיר השלישית בחשיבותה של האימפריה הביזנטית, אחרי קונסטנטינופול והתסלוניקה. סלוניקה, שנשלטה על ידי הנסיך הביזנטי והקיסר העתידי מנואל השני פאליאלוגוס (), נכנעה בעצמה בשנת 1387 לאחר מצור ארוך (1383-1387), יחד עם ערים כריסטופוליס וכריסופוליס.