כתוב המשך לפרק זה - זמן רב לפני שהבריטים סיפגו את מושבת הקייפ, כבר היו יישובים אירופיים דוברי הולנדית גדולים בחצי האי הקייפ ומעבר לו; עד שהשלטון הבריטי הפך קבוע בשנת 1806, היו להם אוכלוסייה של מעל 26,000. עם זאת, היו שתי תת-קבוצות שונות באוכלוסייה שהתיישבה תחת VOC. הראשונים היו חקלאים נודדים שהתחילו להתיישב בהדרגה יותר ויותר פנימה, בחיפוש אחר שדות מרעה טובים יותר לבעלי החיים שלהם וחופש מן התקנות של VOC. קהילת המתנחלים הזו זיהתה את עצמה כבורים כדי לתאר את אורח החיים החקלאי שלה. החוות שלהם היו עצומות לפי הסטנדרטים האירופיים, מכיוון שהאדמה הייתה חופשית ומעטה באוכלוסייה יחסית; הם רק היו צריכים לרשום אותם עם VOC, תהליך שהיה מעט יותר מפורמליות והפך לבלתי רלוונטי ככל שהבורים עברו פנימה. כמה בורים אימצו אורח חיים חצי נודד באופן קבוע והפכו להיות ידועים כ- הבורים חשדו מאוד בממשלה המרכזית ובמורכבות ההולכת וגדלה של הממשל בקייפ; הם כל הזמן היגרו רחוק יותר ממרחבי השלטון הקולוניאלי בכל פעם שניסה להסדיר את פעילותם. עד אמצע המאה ה-18, הבורים חדרו כמעט אלף קילומטרים לתוך פנים דרום אפריקה מעבר לכף התקווה הטובה, ובנקודה זו הם נתקלו באנשי הקוסה, שגרו דרומה מהכיוון ההפוך. התחרות בין שתי הקהילות על משאבים על הגבול עוררה את מלחמות הקוסה.
אני לא יודע. גישותיהם הקשות של הבורים כלפי אפריקאים שחורים נוצרו באופן קבוע על ידי המגע שלהם עם הקוסה, אשר יצרו חוסר ביטחון ופחד בגבול.