כדי לפצות על אובדן נכסי אבותיו של מטרניץ' בעמק המוזל כאשר הרפובליקה הצרפתית סיפקה את הגדה המערבית של הריין, הפסקת הקיסרות של 1803 הביאה למשפחת מטרניץ' נכסים חדשים באוקסןהאוזן, תואר נסיך, ומקום בדיאט הקיסרי. בעקבות השינוי הדיפלומטי, מונה מטרניץ' לשגריר בממלכת פרוסיה. הוא הודיע על כך בפברואר 1803 וקיבל את תפקידו בנובמבר באותה שנה. הוא הגיע לשלב קריטי בדיפלומטיה האירופית, והיה מודאג מהשאיפות הטריטוריאליות של נפוליאון בונפרטה, המנהיג החדש של צרפת. פחד זה חולק על ידי החצר הרוסית תחת אלכסנדר הראשון, והצאר שמר Metternich מעודכן של מדיניות רוסית. בסתיו 1804 החליטה וינה על פעולה שהתחילה באוגוסט 1805 כאשר האימפריה האוסטרית (כפי שהאימפריה הרומית הקדושה הייתה בתהליך) החלה את מעורבותה במלחמת הקואליציה השלישית. מטרתו של מטרניץ' הייתה לשכנע את פרוסיה להצטרף לקואליציה נגד בונפרט. ההסכם הסופי שלהם לא היה בשל Metternich, עם זאת, ולאחר תבוסתה של הקואליציה בקרב אוסטרליץ
, פרוסיה התעלמה מההסכם וחתמה על הסכם עם הצרפתים במקום.