כתוב המשך לפרק זה - מתוך כמעט 300 תלמידים בכיתתו, ולמרות שהסיים את כל החלקים של הקורס שלו בהצלחה, גארי היה היחיד שלא הועבר לקצין. הוא האמין שהממסד הצבאי לא סומך על מה שהם ראו כזר ויהודי. אימונים על מטוסי Potez 25 ו- Goëland Léo-20, ועם 250 שעות טיסה, רק לאחר עיכוב של שלושה חודשים הוא נעשה סמל ב-1 בפברואר 1940. פצוע קל ב-13 ביוני 1940 בבלוק MB.210, הוא היה מאוכזב מההסכם הפסקת האש
לאחר ששמע את קריאתו של גנרל דה גול ברדיו, הוא החליט לנסוע לאנגליה. לאחר ניסיונות כושלים, הוא טס אל אלג'יר מסנט לורן דה לה סלאנק באוטו פוטז. לאחר שהצטרף לצבא הצרפתים החופשיים ושימש ב"בריסטול בלנהיים", הוא היה מעורב בפעולות ברחבי אפריקה וקיבל קידום לסגן שני. הוא חזר לאנגליה כדי להתאמן בבוסטון IIIs. ב-25 בינואר 1944, הטייס שלו היה עיוור, אם כי באופן זמני, וגארי דיבר איתו על מטרת ההפצצה וחזרה הביתה, הנחיתה השלישית הייתה מוצלחת. זה והראיון הבא של ה-BBC והמאמר בעיתון Evening Standard היו חלק חשוב בקריירה שלו. הוא סיים את המלחמה כקפטן במשרדי לונדון של חיל האוויר הצרפתי החופשי. בתור מפציץ-משקיף ב- "Groupe de bombardement Lorraine" (הגדוד 342 RAF), הוא השתתף ביותר מ -25 טיסות מוצלחות, והרשם יותר מ -65 שעות של זמן אוויר. בתקופה זו, הוא שינה את שמו לרומאן גארי. הוא קיבל עיטורים על גבורתו במלחמה, וקיבל מדליות וכבודים רבים, כולל Companion de la Libération ומפקד לגיון הכבוד. בשנת 1945 הוא פרסם את הרומן הראשון שלו, "חינוך אירופי". מיד לאחר שירותו במלחמה, הוא עבד בשירות הדיפלומטי הצרפתי בבולגריה ובשוויץ. בשנת 1952 הוא הפך למזכיר המשלחת הצרפתית לאומות המאוחדות. ב-1956 הוא הפך לקונסול הכללי בלוס אנג'לס והכיר את הוליווד.