סיכום המאמר:  איזה יום מדהים של רוגבי זה היה. חשבתי שזה יהיה מרגש, קיוויתי שזה יהיה מרגש, אבל מעולם לא חשבתי שזה יגיע לרמות שהוא הגיע. איזה חבל, אם כן, שסקוטלנד נתנה לעצמה להיתפס בסיפור שהתגלה במקום להתמקד במשימה שלהם. במחצית השנייה בBT Murrayfield, אנשיו של וורן קוטר איבדו את העלילה במקום לעשות את הבסיס נכון ולא נראה שמישהו נותן כיוון ב20 הדקות האחרונות. זה צד חסר ניסיון וראינו את התמימות הזו בשבת. הקמפיין האומלל של סקוטלנד בשישה האומות הסתיים בהפסד של 40-10 על ידי אירלנד במוריפילד. סקוטלנד לא צריכה לוותר על 40 נקודות בבית ולהפסיד עם הפרש של 30 נקודות לאירלנד. אליפות שהבטיחה כל כך הרבה, בסופו של דבר, הביאה מעט מאוד, והשיעור האומלל של סקוטלנד באליפות שש המדינות נמשך. ב-12 משחקים, ניצחנו רק פעם אחת, וזה היה בזכות שער נפל בדקה האחרונה ברומא בעונה שעברה. זה אומר הכל באמת. זה כואב במיוחד כשממוקדים אותו מול הסגנון והמהות שהופקו על ידי האירי, אנגליה, צרפת ווויילס ביום מדהים. זה היה מדהים שהטורניר ירד לשנייה האחרונה של המשחק האחרון, אבל זה מה שקרה לקראת הרגעים המתוחים של המוות שהפכו את יום שבת למדהים באמת. הפסד עצום של סקוטלנד בשבת היה החמישי שלהם בטורניר והם סיימו בתחתית הטבלה. חשבתי שוויילס תשיג הרבה נקודות נגד איטליה, אבל הם עשו זאת רק במחצית השנייה. כשהמשחק הזה הגיע לסיומו, עם 28 נקודות של ויילס יותר טוב מאירלנד ונראה כאילו הם ישיגו שוב, נראה שהמשחק נגמר ויילס תנצח בתחרות ששת העמים. אבל הם פספסו את ההזדמנות ואיטליה כבשה את הקצה השני. הייתה עידוד קולקטיבי באיטליה, אירלנד ואנגליה כי זה נתן לשתי המדינות האחרונות הזדמנות. הרגשתי שוויילס עדיין המועדפות, כי למרות שחשבתי שאירלנד ואנגליה ינצחו במשחקים שלהם, לא חשבתי...
סקוטלנד סיימה בתחתית הדירוג בשישה האומות. אנשיו של וורן קוטר הפסידו בכל חמשת המשחקים, והסיבוב האומלל שלהם ממשיך. אירלנד ניצחה את סקוטלנד 40-10 במוריפילד ביום שבת. הסקוטים היו חסרי ניסיון והטיפשות הזאת הייתה בציוץ.