סיכום המאמר:  אישה נכה תקועה בכיסא במשך שלוש שנים כי היא לא יכולה לטפס במדרגות וכסא הגלגלים שלה לא יכול לעבור דרך הדלת הקדמית. סאלי ווקר, בת 50, חיה, ישנה ואוכלת במושב בביתה בסאות'המפטון, המפשייר, והיא מסתמכת על תמונות שצולמו על ידי משפחתה כדי לראות איך העולם החיצוני נראה. האם של שניים סובלת מלימפו-אדמה כרונית - אוסף חריג של נוזל עשיר בפרוטאין ממש מתחת לעור, בדרך כלל בזרוע או ברגל - אשר אובחנה בה בגיל 25. התגלגל למטה עבור וידאו. סאלי ווקר, בתמונה עם בעלה, סטיבן, בן 51, שהוא המטפל שלה במשרה מלאה. היא מחוברת לכיסא הזרוע שלה לאחר שאובחנה עם לימפואדמה כרונית - אוסף חריג של נוזל עשיר חלבון. לפני כן היא חיה חיים פעילים, הלכה לחוף והייתה נפגשת בקביעות עם חברים, אבל המצב המפגר גרם לה להיות מוגבלת לסלון שלה. לבית המועצה שלה, בעל שני חדרי השינה, אין רמפה והוא קטן מדי לכיסא הגלגלים שלה, והפעם האחרונה שהיא עלתה למעלה הייתה לפני שבע שנים. היא אמרה: 'אני רק רוצה לוותר. יש לי מספיק כי אני חושב מה הבא כי אין שום דבר. מה הטעם? אני רק קיים, לא חי. הייתי בדיכאון במשך שנים, אבל זה העלה אותי מעל הקצה. אני בן 50 ואני לכוד. אין לי פרטיות ואין לי חיים. "אני מפחד למות כאן בכיסא. זהו זה. זה החיים שלי. כל מה שאני רואה זה ארבעת הקירות האלה. גברת ווקר, שגרה עם בעלה סטיבן, בן ה-51, ובניה בני ה-30 וה-28, מבלה את ימיה בפייסבוק, קוראת, צופה בטלוויזיה, מדברת עם חברים ומלטפת את הכלב שלה, צ'אקי. היא אמרה: 'אני רק חולמת להיות מסוגלת לצאת. כשאני צריך ללכת לבית החולים כשאני יוצא בכיסא או במיטה שלהם והאוויר הצח או השמש פוגעים בי ואני חושב "אלוהים אדירים, מה זה?" זה ממש מוזר. "אני צריכה לשאול את המטפלים איך זה בחוץ והמשפחה שלי מראה לי תמונות של הגן". סאלי וסטיבן ביום חתונתם ביולי 1983, עזבו, והזוג...
סאלי ווקר, בת 50, גרה, ישנה ואוכלת בכיסא שלה בבית המועצה שלה. היא מסתמכת על תמונות של העולם החיצוני שצולמו על ידי בעלה, סטיבן. לאמא של שניים יש לימפואדמה כרונית - אוסף נוזל חריג. בעבר אישה פעילה, היא אובחנה עם מצב בגיל 25. היא הודתה שהיא "מפוחדת למות בכיסא" והיא מדוכאת. גברת ווקר אומרת שמועצת העיר סאות'המפטון סירבה להחזיר אותה הביתה.