התייחסו לקטע הבא ואז ענו על השאלה שאחריו באותה שפה כמו הקטע:  מעבר: לאחר המלחמה, ליונה מרשל חזרה לאוניברסיטת שיקגו, שם היא הפכה לחברה במכון פרמי ללימודים גרעיניים. בעבודתה עם כור המים הכבדים שיקגו פייל 3, היא מצאה דרך 100 אחוז ספין לקוטב קרני נייטרונים, ונקבע מדד השבירה של נייטרונים עבור חומרים שונים. הילד השני שלה, ג'ון מרשל השלישי, נולד בשנת 1949. היא הפכה לעוזרת פרופסור ב-1953. לאחר מותו של פרמי ב-1954, משפחת מרשל נפרדה. ג'ון מרשל חזר למעבדה בלוס אלמוס, בעוד ליונה, עכשיו למעשה אמא חד הורית, הפכה לחברה במכון למחקר מתקדם בפרנסיסטון, ניו ג'רזי בשנת 1957. בשנה שלאחר מכן היא הפכה לחברה במעבדה הלאומית ברוקהאבן, בתקופה שבה התמקדות המחקר בפיזיקה הייתה עוברת מהגרעין לעבר חלקיקים יסודיים. בשנת 1960, היא הצטרפה לאוניברסיטת ניו יורק כפרופסור שותף לפיזיקה. היא הפכה לפרופסור בשנת 1962. שלוש שנים לאחר מכן, היא הפכה לפרופסור באוניברסיטת קולורדו, חוקרת פיזיקה של אנרגיה גבוהה, אסטרופיזיקה וקוסמולוגיה. לאחר מכן היא הפכה לחברה ב-RAND Corporation, שם היא עבדה עד 1976. ב-1966 התגרשה מג'ון מרשל, והתחתנה עם וילארד ליבי, שזכה בפרס נובל ב-1960. היא הצטרפה אליו מאוחר יותר באוניברסיטת קליפורניה, שם היא הפכה לפרופסור אורח של מחקרים סביבתיים, הנדסה, ארכיאולוגיה הנדסת, אווירה חלל מכני והנדסה גרעינית בשנת 1973. היא התעניינה בסוגיות אקולוגיות וסביבתיות, והיא המציאה שיטה של שימוש ביחס האיזוטופים של חמצן-18 לחמצן-16, פחמן-13 לפחמן-12, ודוטריום לחמצן בטבעות העצים כדי לחקור שינויים בטמפרטורה ובדפוסי גשמים מאות שנים לפני שמורים רשומים, פותחים את הדלת לחקר שינויי האקלים. כמו וילארד ליבי, היא הייתה תומכת חזקה של הקרינה במזון כאמצעי להרוג חיידקים מזיקים, וטיפה להירגע במגבלות משפטיות ורגולטוריות על השימוש בו. היא... היא...  שאלה: מה היה שם הילד השני של ליונה?
ג'ון מרשל השלישי