השלים את המשפט הבא: מותו של נירון סיים את כהונתו של האימפריה כזכות משפחות רומא העתיקה (הפטריציות והסנטוריות). בשנה כאוטית אחת, כוח עבר באלימות מאחד לאחר של ארבעה קיסרים. השלושה הראשונים קידמו את פולחן "הגאונות" שלהם: השניים האחרונים ניסו להחזיר את נירון ולקדם אותו ל"דיווס". הרביעי, וספרסיאנוס <unk> בנו של רוכב מהריאטה <unk> הבטיח את השושלת הפלאבית שלו באמצעות חזרה לצורה אוגוסטונית של הנסיכות וחידש את פולחן הקיסרי של "דיווס יוליוס". וספרסיאן היה מכובד בשל "שיקומו" של המסורת הרומית והצניעות האוגוסטונית של שלטונו. הוא הקדיש את פולחן המדינה ל"גניו פופולי רומני" (ה"גאון" של העם הרומי), כיבד ערכים "רפובליקניים" סנטוריים ודחה את הנוהג הנרוני על ידי הסרת חגים שונים מהלוחות הציבוריים, אשר (בהערכה חסרת רחמים של טקיטוס) הפכו ל"מלוכלך על ידי מחמאה של הזמנים". ייתכן שהוא הורה להחליף את ראשו של הקולוסוס של נירון או לקצץ אותו מחדש להקריבו (או להקריבו מחדש) לאל השמש בשנת 75 לספירה. בעקבות הראשון
מרד יהודי והרס בית המקדש בירושלים בשנת 70 לספירה, הוא הטיל את "דידרכמון", ששולם בעבר על ידי יהודים לתחזוקה של בית המקדש שלהם, אך כעת הובל מחדש ליופיטר קפיטולינוס כניצחון עליהם "והאל שלהם". יהודים ששילמו את המיסוי היו פטורים מקולת לאלים של המדינה הקיסרית. אלה שהציעו אותה, עם זאת, הושמדו מהקהילות שלהם. נראה שווספסיאנוס התקרב לכת הקרובה שלו בהומור יבש <unk> על פי סוטוניוס, המילים האחרונות שלו היו "puto deus fio" ("אני חושב שאני הופך לאל"). הבן של וספרסיאן, טיטוס, שלט במשך שנתיים מוצלחות ואז מת ממקרי טבע. הוא הוקדש והוחלף על ידי אחיו הצעיר, דומיציאן.