כתוב המשך לפרק זה - מעט מאוד ידוע על חייה המוקדמים של רוזיה דה ורדן לפני נישואיה. דה ורדן הייתה בתו של ניקולס דה ורדן מאלטון, סטאפורדשייר וקלמנטיה, בתו ויורשתו של פיליפ לה בוטלר, שבאמצעותו קלמנטיה הביאה את אחוזות סטוק פארטינג ווילספורד לדה ורדן. היא הייתה גם אלמנתו של ויליאם פרסבל דה סומרי. ההסכם להתחתן התרחש ב-4 בספטמבר 1225. היא הייתה אשתו השנייה של תיובולד לה בוטלר. בתור אשתו השנייה, חמשת ילדיה לא היו יורשים לארצותיו, אך הם היו זכאים להיות יורשים לה, כך שהיא והם שמרו על שם משפחתה. כאשר בעלה מת בפואטו בשנת 1230 במהלך הפלישה האנגלית לצרפת
, דה ורדן טען ירושה שלה ושילם את המיסים כדי להיות מורשה להישאר לא נשוי. היא הגישה בקשה להיות אישה יחידה ולשמור על עצמאותה. המלך אישר למוריס פיצג'רלד להעניק לה את אדמותיה באפריל 1233. היא בנו Castleroche, שבע קילומטרים צפון מערב דנדלק, בשנת 1236 כדי להגן על אדמותיה. היא רכשה מוניטין חזק ורב עוצמה. עם זאת, היא הייתה גם דתית מאוד. דה ורדן ייסדה את המנזר האוגוסטיני של Grace Dieu Priory בלסטרשייר בשנת 1239. עם הזמן, הלחץ להתחתן מחדש גדל עד שדה ורדן החליטה להפוך לנזירה. ב-1242 היא הייתה חברה בקהילה של גרייס דיו. בנה ירש את המלאה בשנת 1247 כשהיא מתה. אף על פי שהיא נקברה במקור במנזר, בעקבות פירוק המנזרים, הכפריים של בלטון קברו אותה מחדש בכפר שלהם.