ב-1843, זנג מונה לבוחן הספרות הראשי במחוז סיצ'ואן. שש שנים מאוחר יותר, הוא נעשה סגן מזכיר בכיר של מועצת המנהלים. כאשר החזיק במשרה של בוחן צבאי (1851), הוא נאלץ על ידי מותה של אמו לחזור למחוז הונאן כדי לבצע אבל משפחתי, שאמור להימשך שלוש שנים. בסביבות הזמן, המורדים טייפינג
הפליגו על מחוז הונאן ושתלו את הערים והבעלות על שני חופי נהר יאנגצה. על ידי צו מיוחד, צ'נג הורה לסייע למושל המחוז בגיוס כוח מתנדבים, ועל יוזמתו, הוא בנה צי של ג'אנקים של מלחמה וארסנלים מרובים, שבהם הוא תקף את המורדים. כוח זה בסופו של דבר הפך להיות ידוע כצבא שיאנג (a.k.a צבא חונאן או צבא צ'ו). בהכשרה ובפיקוד על צבא שיאנג, צ'נג הדגיש "קשרים משפחתיים, אחריות אישית, משמעת גמישה אך אחראית, משכורת צבאית מוגברת, כבוד לאינטלקטואלים המשרתים בצבא, וקשר חזק בין קצינים לחיילים". במערכה הראשונה שלו עם המורדים, זנג הובס, אבל הסגנים שלו היו מוצלחים יותר. הם השתלטו על בירת המחוז, צ'אנגשה, והרסו את צי המורדים. בעקבות ניצחונות אלו של ממלכיו, צ'נג כבש מחדש את ווצ'אנג ואת האנינג, ליד האנקו, וזכה לתגמול על הצלחתו על ידי מינויו לסגן נשיא מועצת המלחמה. צבא שיאנג תחת צ'נג הכיל כמה קבוצות תרגיל משולבות של האנגז'ואו.