כתוב המשך לפרק זה - השם של ה- 10 OG הוחלף לכוח האוויר הטקטי הראשון (No. 1 TAF) ב -25 באוקטובר 1944, לכאורה כדי להדגיש את "הגודל המרשים של התצורת ואת המטרה השאפתנית". מספר היחידות שלה היה גדול בהרבה מזה שמוקצה בדרך כלל לקבוצות של חיל האוויר הבריטי, שהיו עצמן גדולות באופן משמעותי מ"קבוצות" של חיל האוויר האמריקאי, שהיוו שלוש או ארבע טייסות. עם זאת, ככל שהסכסוך עבר בהדרגה צפונה יותר, ה-TAF מס' 1 הודח - בהיעדר נוכחות אווירית יפנית - לתפקידי סיור, סיור וכמה תפקידי תקיפת קרקע, כולל קמפיין הפיליפינים.
בשנת 1944 ובמסע הבורנאו בשנת 1945. בתחילת 1945, הייתה חוסר שביעות רצון נרחב בקרב טייסי הקרב של TAF מספר 1 בשל ההתמקדות החדשה שלה בתפקידי תמיכה אווירית קרובה. הסיבה הבסיסית הייתה חוסר הרצון של המפקד העליון של בעלות הברית ב-SWPA, דאגלס מקארתור, להשתמש בכוחות לא אמריקאים להתקדמות העיקרית לעבר יפן.