סיכום המאמר:  (סי-אן-אן) גדל בגרמניה, כל מה שפיליקס פון דר אוסטן למד על הילידים האמריקאים הגיע מהספרים של הסופר הגרמני מהמאה ה-19, קארל מיי. הדמויות האהובות ביותר של מיי, מנהיג אפאצ'י אצילי בשם וינטו ואחיו הקאובוי בדם, אולד שאטרהאנד, נאמר כי הם פופולריים יותר היום בגרמניה מאשר עבודותיו של תומאס מאן, מחבר פרס נובל במאה ה -20 של "מוות בוונציה". רק כשפון דר אוסטן נסע דרום דקוטה בשנה שעברה, והיה עד לבתים צנועים וקרונות על אדמת שבטים בהרי בלאק האדירים, הוא הבין עד כמה תפיסותיו חד-ממדיות. סקרן, הצלם בן ה-25 החל לחקור את ההיסטוריה של הילידים האמריקאים. מה שהוא למד על הכיבוש האכזרי שלה ועל הקיום המודרני העמוס השראה אותו לחזור לארץ ההודית כדי ללכוד את הטוב, הרע והכוער. "רציתי להראות חתיכת חיים (דרך) היופי והעושר של התרבות", הוא אמר. "לא רציתי לעשות דיווח. "רציתי לצלם תמונות איטיות ומחשבות, כמו מסמכים היסטוריים". במקרה הוא נחת במרתף האינדיאנים של פורט בלקנפ במונטנה, ביתם של 7,000 חברי שבטי גרוס ונטרה (אנייה) ואסיניבוין (נקודה) על שטח של 675,147 דונם קרקע ליד הגבול הקנדי. לחברה האמריקאית שלו היו קרובי משפחה רחוקים שגרו שם שתמכו ברעיון שלו והזמינו אותו להישאר בביתם. התחנה הראשונה שלו עם הגעתו באוקטובר הייתה להציג את הרעיון שלו למנהיגות השבט של פורט בלקנאפ. עם אישורם, הוא בילה את השבוע הראשון שלו מסתובב בלי המצלמה שלו, מציג את עצמו לחברי השבט ובונה קשרים. "הדבר החשוב ביותר היה שישבתי, הקשבתי ולמדתי", הוא אמר. "פתחתי את אוזניי ונתתי להם לדבר כדי שיוכלו ללמד אותי". עם הזמן, הם פתחו את בתיהם לו ולמצלמה שלו. בחירתו של מצלמת פנטקס 67 בסרט רול של פורמט בינוני אילצה אותו לשקול בקפידה כל צילום, כדי "ליצור תמונות" בראשו לפני שצילם אותן. זה השאיר אותו עם גוף ממוקד של עבודה. רשתות חברתיות. עקוב אחרי...
הצלם הגרמני פליקס פון דר אוסטן בילה זמן בהגנה אינדיאנית במונטנה. הוא התכוון להראות את "היופי והעושר של התרבות" ולעורר סקרנות בקרב הצופים.