ב-70 לספירה, עם נפילת ירושלים והרס בית המקדש השני, ההתקוממות היהודית נגד הכיבוש הרומי הוכרזה כנגמרת אבל אלעזר בן יאיר ומשפחתו נמלטים מהעיר
לא נגמרה. אלעזר ואנשיו עושים את המטה שלהם על גבי מבצר ההר של מסאדה. משם הם מנהלים פשיטות על הכפרים הכבושים על ידי הרומאים בדרום יהודה. התקפות הגרילה הללו מאיימות על האמינות של הניצחון הרומי המוצהר. הגנרל המפקד על הלגיון העשירי, קורנליוס פלביוס סילבה, מארגן פגישה עם אלעזר כדי לנהל משא ומתן על הפסקת אש. כשחזר לרומא, תקוותיו של סילבה ליישם הפסקת אש ביהודה הושמדו על ידי הקיסר וספרסיאן בגלל לחצים פוליטיים בסנאט הרומי. סילבה נשלח בחזרה ליהודה לאחר שהשיג את שירותיו של מפקד המצור הוותיק רובריוס גלוס. סילבה מודיע גם כי סגנו, הגנרל מרקוס קוואדראטוס, והטריבון הראשי מרוביוס, הם מרגלים של האויב הפוליטי של הקיסר. בעוד סילבה עדיין ברומא, באמצעות הבגידה של שני האנשים האלה, הפסקת האש נשברה באלימות על ידי הרומאים.