כתוב המשך לפרק הזה - לוואלד נולד ב-1860, דודתו הייתה הרומןייה היהודית פאני לוואלד. לוואלד הפך לעובד ציבורי בפרוסיה בשנת 1885, והפך למפכ"ל הרייך בפועל בשנת 1903. בתפקיד זה, לוואלד השתתף בתערוכה העולמית של 1904
(שנערך יחד עם המשחקים האולימפיים), שם הוא לא הסכים עם הקיסר וילהלם השני על השאלה האם Deutscher Olympischer Sportbund, שבו הוא היה הנשיא, צריך להיות עצמאי מבחינה פוליטית. לאחר שברלין זכתה בזכות לערוך את אולימפיאדת הקיץ 1916 (שהושבתו מאוחר יותר בשל פרוץ מלחמת העולם הראשונה), ליוולד עודד את הרייך הגרמני להשקיע במשחקים, בטענה שזה היה דומה לתערוכה מסחרית עולמית. עד סוף מלחמת העולם הראשונה, לוואלד היה כל כך מחובר כמשרת המדינה הגבוה ביותר של גרמניה הקיסרית שהוא כתב באופן אישי את נאום ההתפטרות של הממשלה הקיסרית האחרונה. בזמן הפיכה של קאפ, לוואלד היה ראש הממשלה בפועל, שכן כל השרים עזבו את ברלין. הוא סירב להיאלץ תחת איום אקדח לספק כספים ממשלתיים לצבא המורדים. לוואלד, שמרני, נכנס ליותר ויותר קשיים עם הממשלות הסוציאל-דמוקרטיות ובסופו של דבר פרש מהשירות הציבורי ב-1923, אך נשאר בעשר תפקידי כבוד, למשל אחראי על חילופי סטודנטים בינלאומיים גרמניים, מועצת כמה מוזיאונים בולטים והוועדה האולימפית הלאומית; הוא היה סגן מזכיר המדינה. ב-1935, ליוולד המליץ שפיאר דה קוברטן יקבל פרס נובל.