כתוב המשך לפרק זה - משאל העם הסקוטי לשנת 1979
, שנערך ב-1 במרץ, גרם לרוב הבוחרים להצביע בעד הקמת אספה סקוטית, אבל כללי ההצבעה דרשו לפחות 40% מכלל המצביעים שתמכו בהצעה, סכום שלא הושג. ממשלת הלייבור המיעוטית, שיודעת שרבים מחברי הפרלמנט שלה ימרדו אם הם ימשיכו עם החקיקה להקמת האסיפה, סירבה לדרישות מ- SNP ו- Plaid Cymru לעשות זאת. ב-28 במרץ, הצטרפה ה-SNP לשמרנים, ליברלים ואחרים בתמיכה בהצעה של אי אמון בממשלה, אשר אושרה בקול אחד, והכריחה לבחירות כלליות. לאחר הבחירות, אנתוני פינליי כתב ב"גלאזגו הרלד" כי תמיכת ה-SNP בהצעת אי אמון "נראתה כצעד מוזר באותו הזמן", אך התבססה על הרעיון כי המצביעים הסקוטיים יהיו כל כך כועסים על כך שההפצה לא תושם, למרות זכייה בתמיכת 52% שהצביעו, שהם יפנו ל-SNP במחאה. כפי שפינלי ציין, עמדת ה-SNP הייתה להוכיח "טעות בסיסית בשיפוט". במפגש בחירות בגלזגו בתחילת הקמפיין, קלהאן תקף את תפקידה של ה-SNP בלהצטרף לשמרנים כדי להפיל את ממשלתו. הוא תיאר אותם כ"תרנגולים הצביעים לחג המולד" ודרש מתומכיו הסקוטיים "לחתוך אותם בתאי ההצבעה".