במהלך השנה השלישית של כהונתו כנשיא, הוא הותקף במלחמה הקרה על הקרח. אליפות העולם להוקי קרח 1962
היו מתוכננים לקולורדו ספרינגס, קולורדו, לאליפות העולם הראשונה שהתקיימה בארצות הברית, וגם הראשונה שנמשכה לאחר בניית חומת ברלין באוגוסט 1961. לבל הזהיר כי יהיו סנקציות אם נבחרת מערב גרמניה תסרב לשחק עם נבחרת מזרח גרמניה כפי שקרה באליפות השנה הקודמת. לפני האירוע ב-1962, צוות מזרח גרמניה סירב לקבל אישור נסיעה על ידי משרד הנסיעות של בעלות הברית, ולכן הם לא יכלו לקבל ויזות נסיעה לארצות הברית. בתגובה, לבל חזר על כך שגרמניה המזרחית הייתה חברה בעלת מעמד טוב ב-IIHF, בעלת זכות לשחק באירוע, ושה-IIHF תעשה כל שביכולתה כדי לאפשר לגרמניה המזרחית לנסוע. לאחר מכן, ברית המועצות נסוגה במחאה, מה שהביא לשערות על חרם של הבלוק המזרחי לאירוע. לבל סירב לבקשות להעביר את האירוע, אמר שהוא ימשיך כמתוכנן, וביקש ממשרד הנסיעות בשם גרמניה המזרחית. הוא גם דחה הצעה של הסובייטים להסיר את מעמד אליפות אירופה ואליפות העולם מהאירוע, שכן הצעה זו הפרה את חוקת ה-IIHF. קנדה רצתה להשתמש במקצוענים לשעבר באירוע, אבל לבל הגן על החלטת ה- IIHF להוציא שחקנים שהוחזרו כמתחרים לאחר 1 בספטמבר 1961, למרות שזה עבד נגד שחקנים קנדיים רבים. לבל היה מרוצה מהאירוע הכולל כולל 14 קבוצות למרות שהאיחוד הסובייטי וצ'כוסלובקיה לא השתתפו. לאחר האירוע, סוכנות הידיעות הסובייטית טאס קראה להחליף את לבל ב-IIHF, ולפעול באמצעים כדי למנוע פוליטיקה בספורט.