סיכום המאמר:  לגיבורי העל תמיד היה מקום מיוחד בלבי. גדלתי בזמביה בשנות ה-80, תקופה שהייתה תחילתה של המשבר הכלכלי הגרוע ביותר במדינה. זכרונות הילדות שלי הם של מצב חירום ממושך שהוכרז במחסור חריף במזון ובהידרדרות כלכלית שבה הצרכים הבסיסיים של משפחת זמביה ממוצעת בקושי הוגש. אחיי ואחיותי, וחברינו מהחווה, בילינו שעות אינספור יושבים על קיר מחסן חזירים נטוש, משלימים את שפת הקוד החייזרית שלנו. המטרה שלנו הייתה לשלוח SOS לגיבורי העל בגלקסיות, ואם שפת הקוד שלנו הייתה משופרת מספיק כדי להגיע מעבר לחריץ החלל, אולי חללית הייתה יורדת לכדור הארץ כדי להציל אותנו מחיינו העגומים ולסחוב אותנו לחלל החיצון. מחפש גיבורי-על. נחזור רק לכמה שנים קודם לכן -- באמצע או בסוף שנות ה-70 ולפני ההדרדרות הכלכלית -- כאשר גיבורי-על כמו סופרמן, ספיידרמן, באטמן והאלק המדהים היו עסקאות גדולות לכל מי שגדל. בעיני הילדות שלנו, אלה היו יצורים חזקים, הכל-מגלמים, והמותגים שלהם היו מוצרים על חולצות, כובעים, ארגזים, צעצועים, וכמעט על הכל. הם השפיעו על היבטים רבים של חווית הילדות עד כדי כך שבזבזתי הרבה מהשנים ההופכות שלי שאפתן להיות גיבור-על כשאגדל. אבל אז התפתחה אכזבה. הבנתי שלעולם לא אהיה גיבור-על, כי רובם היו גברים, וכולם לבנים. החיפוש הנואש אחר גיבור-על חלופי וזוהה שהתרחש לאחר מכן רק הביא ליותר אכזבה. אחרי כל כך הרבה שנים, בשנת 2015, זה קצת מבולבל לחוות היום את אותה אכזבה כשאני רואה כל כך מעט ייצוג של מיעוטים תרבותיים בתקשורת הפופולרית. זה עניין גדול בשבילי. אני מאותו בית ספר של מחשבה שמאמין שהרדיו, הטלוויזיה, הסרטים ותקשורת אחרת של תרבות פופולרית מספקים את הסמלים, המיתוסים והמשאבים שבאמצעותם אנו מהווים...
האילסטרטור הדיגיטלי Milumbe Haimbe מאתגר סטריאוטיפים ומטפל הפער המגוון באמצעות עבודתה. בחודש מאי האחרון, היא הייתה אחת המנצחות בבינליית דקר.