סיכום המאמר:  רוכב על הגלים הירוקים הבוהקים שמתפרצים לתוך סערה של קצף על חוף האוקיינוס השקט של קוסטה ריקה, רופרט היל נראה כאילו הוא ידע לגלוש לפני שהוא למד ללכת. עם זאת, לבעלים בן ה -37 של סרף סימפליי, אתר גלישה בנוסרה, הספורט היה אהבה מוקדמת שהתפרחה מאוחר יותר בחיים. הוא חתר לראשונה אל הים הגדול כשהיה נער, אבל חייו המקצועיים קיבלו תפנית שונה כשהוא החל ללמוד אמנות יפה בלונדון. בסופו של דבר, כוח המים היה חזק מדי והיל עזב לקוסטה ריקה במטרה ליצור בית ספר לגלוש עם הבדל. "רציתי ליצור מרחב אינטימי מאוד שהיה רחוק מאוד ממודל העסקי של הכנסת המון אנשים למים רציתי רק כמה אנשים, 12 אנשים כל שבוע, ואז האזור הזה הוא מקום שבו הם יכולים להירגע לחלוטין ופשוט להתמקד להיות מאומן איך לגלוש טוב יותר, "הוא אומר. חלק גדול מההכשרה של בית הספר מוקדש לשיעורי תיאוריה, והיל גם מצלם את תלמידיו בזמן שהם גולשים כדי שהוא יוכל להראות להם אילו היבטים של הטכניקה שלהם הם צריכים לשפר: "הפעם הראשונה שאתה רואה את עצמך גולש, זה סוג של mortifying. זה קצת כמו לשמוע את עצמך שרה בפעם הראשונה. אבל, כמו רוב הספורט, זה כלי האימון הטוב ביותר שיש לנו", הוא אומר. אבל הידע שלו באמנות לא הלך לשווא, כיוון שהכשרה היצירתית שלו עזרה לו לעצב את האתר כמו גם את הלוגו של הנופש. בעוד בעקבות התשוקה שלו לגלוש היה חשוב, היל מדגיש כי להבין איך לעשות כסף מזה היה חשוב באותה מידה. "הצד העסקי של זה צריך לעבוד, המספרים צריכים להיות הגיוניים. אחרת, מה שיש לך הוא תחביב מבריק שאינו עסק", הוא אומר. היל אומר כי בעוד שהוא מרגיש בר מזל שעבודתו ממלאת אותו, היא עדיין כרוכה במשימות רגילות שלפעמים יכולות להיות פרטניות. "אני לא חושב שמישהו ימצא עבודה שהוא אוהב כל הזמן, אבל אם אתה יכול למצוא משהו שאתה אוהב הכי...
רו היל למד אמנות בלונדון. עם זאת, לבו היה בגלישה והוא פתח אתר גלישה בקוסטה ריקה. הוא אומר בעקבות תשוקה היא חשובה, אבל זה חייב להיות הגיוני כלכלית.