כתוב המשך לפרק זה - מאחר שהקהילה לא קיבלה ממשלה אזרחית, הם לא רישמו את לידת ילדיהם (מריה ליר נעצרה על כך שלא רישמה את בתה) וסירבו לעשות שירות צבאי. הסירוב האחרון הפך דחוף יותר בשנות ה-1830, החל מהמהפכה הבלגית
, כאשר גברים נקראו לזרועות כדי לעזור לדכא את ההתקוממות במה שהפך להיות בלגיה. הקהילה ביקשה לשווא להיות פטור מסיבות דתיות, וכאשר הגברים נקראו וסירבו להחזיק בנשק, הם הועברו לטיפול לא טוב בבתי הכלא ואיש אחד, לפי הדיווחים, מת. פרופסור מליידן שהיה ידיד טוב של ויליאם השני מנמל הולנד, ג'יי. וו. טיידמן, התערב לטובתם, והבטיח למלך שאין לו מה לחשוש מהקבוצה, שכן מטרותיהן היו רוחניות בלבד; כתוצאה מכך, חברי הקבוצה קיבלו רק תפקידים שאינם לחימה בעת שירותם בצבא.