כתוב המשך לפרק זה - רוב האקדמאים עוקבים אחר מקורותיו של רומנטיקה אברית אקרטית ביזנטית לשירה האפית הפה של המאה התשיעית והעשירית. החוקר היווני סוקראטס קואס (Sokrates Kuyás) מיחס את ההזמנה המוקדמת ביותר לאפוסים אוראליים של המאה העשירית לנאום שנשא הבישוף ארתאס מקיסריה, אשר גינה את ה- αγύρται ("איירטה", המקבילה היוונית של הטרובדורים) של פאפלגוניה על כך שהולל מעשים אלימים במקום את הקדושים ואלוהים. קוגיאס ציין במדויק כי ארתאס מרמז על מסורת שהתפתחה באותה עת בדיוק במרכז אנטוליה, שהייתה מעולת הספרות האקרית. שימור שירים בעל-פה חשובים כאלו באסיה הקטנה עד 1922, כאשר האזור כולו היה נטוש יוונים
, מוכיח כי ההנחה של קוגיאס היא תקפה.