-הרפובליקה הדמוקרטית של וייטנאם תחת הו צ'י מין טענה לשלטון על כל וייטנאם, אבל בתקופה זו דרום וייטנאם הייתה בלגן פוליטי עמוק. התמוטטות ההולכת של כוח צרפתי, אז יפני, ואחריו חילוקי דעות בין הפלגים הפוליטיים בסייגון, הצטרפו לאלימות רחבה באזורי הכפר. ב-16 באוגוסט 1945, הו צ'י מין ארגן את הקונגרס הלאומי בטאן טראו. הקונגרס אימץ 10 מדיניות עיקריות של הווייט מין, העביר את צו ההתקוממות הכללית, החליט על הדגל הלאומי, במרכזו עם כוכב זהב בעל 5 נקודות, בחר את ההמנון הלאומי ובחר את הוועדה הלאומית לשחרור וייטנאם, שהפכה מאוחר יותר לממשלת המהפכה הזמנית, בראשותו של הו צ'י מין. ב-12 בספטמבר 1945 הגיעו הכוחות הבריטיים הראשונים לסייגון. ב-23 בספטמבר, 28 ימים לאחר שאנשי סייגון השתלטו על השלטון הפוליטי, חיילים צרפתים כבשו את תחנות המשטרה, דואר, ומבנים ציבוריים אחרים. העובדה הפוליטית הבולטת של החיים בצפון וייטנאם הייתה צבא הכיבוש הלאומי הסיני, והנוכחות הסינית אילצה את הו צ'י מין ואת וייטמין לארח את הלאומנים הוויטנאמיים שנתמכו בסין. ביוני 1946 פינו חיילי הלאומנים הסינים את חנואי, וב-15 ביוני, המפרקים האחרונים נכנסו להייפונג. לאחר עזיבת הבריטים ב-1946, הצרפתים שלטו בחלקים של קוצ'ינצ'ינה, החוף המרכזי הדרומי, הגבעות המרכזיות מאז סוף מלחמת ההתנגדות הדרומית.
אני לא יודע. בינואר 1946, הווייט מין ערכה בחירות ארציות בכל המחוזות כדי להקים אספה לאומית. ההתלהבות הציבורית לאירוע זה מעידה על כך שהווייט מין נהנה מקבוצת פופולריות רבה בתקופה זו, למרות שהיו מעט מירוצים תחרותיים והרכב המפלגה של האסיפה נקבע מראש לפני ההצבעה. למרות שלא הצטרפו לבחירות, Việt Cách ו- Việt Quốc זכו ב-70 מושבים באסיפה הלאומית להקמת הממשלה המאוחדת.