סיכום המאמר:  האמריקאים אוהבים להתלונן על העקביות הפוליטית הבלתי פוסקת בבירה שלנו. אבל אם אנחנו כנים אנחנו צריכים להסתכל במראה מדי. רבים מאיתנו נטשו את המגרש בכך שלא הצביעו בבחירות האמצע של השנה שעברה. אלה מאיתנו שהצביעו בחרו יותר נושפי אש מאשר בונים גשרים לקונגרס. מה עוד, כאשר אנחנו מוזמנים לספר לנציגים שלנו מה אנחנו רוצים, אנחנו יכולים להיות דמגוגים כמו שהם. זוכרים את פגישות העירייה בקיץ 2009, שהתפרצו בהתנגדות של צעקות בין אזרחים וחוקקים על ביטוח בריאות? מי יכול לשכוח את האישה ממסצ'וסטס שמחזיקה בתמונה של הנשיא אובמה, שהופך להיראות כמו היטלר, שדרשה לדעת מדוע חבר הקונגרס לשעבר ברני פרנק תמך ב"מדיניות הנאצית" של הרחבת שירותי הבריאות לכולם? תשובתו הכנה: "גבירתי, לנסות לנהל שיחה איתך יהיה כמו לנסות להתווכח עם שולחן האוכל. אין לי עניין לעשות את זה". במקום להאשים את המנהיגים שלנו על הפרעה בתפקוד, אנחנו צריכים לשנות את המשחק. אנחנו יכולים לפנות לפורומים ציבוריים כדי לטפל בנושאים הגדולים של היום. שימו לב לשני מאמצי מעבר לדיון המחלוקת על שינוי האקלים. בוושינגטון, הסנאט גרם להלם בכך שהצביע לראשונה להכיר בכך שההתחממות הגלובלית באמת מתרחשת. למרבה הצער, הסנאטורים לא יכלו להסכים אם בני אדם משנים את האקלים ומה לעשות בקשר לזה. -במבוי סתום. מחוץ למסלול, בדרום מזרח פלורידה, עברו חמש שנים מאז שהאזור אימץ תוכנית פעולה אקלימית מקיפה עם 110 צעדים שמטרתם להקטין את הסכנות ולהפחית את פליטות הפחמן של האזור. כפי שמראה מחקר של דן קאהן מבית הספר למשפטים של ייל, המחוזות האלה נקטו בפעולה לא בגלל שפלורידים פחות מחולקים בנושאים פוליטיים, או פחות מפלגתיים, או יותר משכילים מדעית מאשר שאר אמריקה. אף אחד לא שר קומבאיה או חיבק דוב קוטבי. במקום זאת, פקידי פלורידה עוסקים בבוחרים שלהם באמצעות עשרות פורומים פתוחים שהתכנסו על ידי ממשלות, עסקים וקבוצות קהילתיות. מנהיגים מקומיים פנו...
אמריקאים אוהבים להתלונן על העמסה הפוליטית בקונגרס שבו לא נעשה הרבה. כריסטופר קארפוביץ'וצ'אד רפאל: פורומים ציבוריים יכולים לשמש כדי להתמודד בהצלחה עם סוגיות גדולות.