כתוב המשך לפרק זה - שבוע לאחר מכן, המרד במזרח גרמניה של 1953
דחף את הוויכוחים האלה מהסדר היום. אייזלר נכנס למצב דיכאוני, ולא כתב את המוזיקה לאופרה. בעבודתו האחרונה, "Ernste Gesänge" (שירים רציניים), שנכתבה בין האביב 1961 לאוגוסט 1962, אייזלר ניסה לעבוד דרך הדיכאון שלו, תוך לקיחת הקונגרס ה -20 של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות עם פטירתה של פולחן סטאלין, כסימן של תקווה לעתיד המאפשר "לחיות ללא פחד". אף על פי שהוא המשיך לעבוד כמלחין וללמד בקונסרבטוריון מזרח ברלין, הפער בין אייזלר לפועלים התרבותיים של מזרח גרמניה גדל יותר בעשור האחרון של חייו. במהלך תקופה זו, הוא התיידד עם המוסיקאי וולף בירמן וניסה לקדם אותו (אבל בשנת 1976, בירמן היה להיות מנותק מהאזרחות הגרמנית הדמוקרטית שלו בזמן סיבוב הופעות במערב גרמניה).