כתוב המשך לפרק זה - הקונפדרציה שמרה על חלק גדול מבנה המשפטי של הממלכה ההבסבורגית, מה שגרם למספר בעיות. לאצולה המקומית הייתה הזכות להחזיק את בית המשפט הנמוך רק בחמישית מהטריטוריה. היו יותר מ -30 אצילים שונים שהיו להם את הזכות לקיים בתי משפט מפוזרים ברחבי האדמות הסובבות. כל הסמכויות המשפטיות המצטברות הללו גרמו לסכסוכים רבים, אך בהדרגה הצליחה הקונפדרציה לרכוש את הזכויות הללו במחוז. הערים באדן, ברמגארטן ומלגין הפכו למרכזי הממשל והחזיקו בבתי המשפט הגבוהים. יחד עם בתי המשפט, לשלושת המרכזים המנהליים הייתה אוטונומיה מקומית ניכרת, אך הם נשלטו על ידי מושל שנבחר על ידי "אכט אורטה" כל שנתיים. לאחר הניצחון הפרוטסטנטי בקרב השני של וילמרגן
, הממשל של המחוז השתנה מעט. במקום ה"אכט אורטה" למנות פקיד משפט ביחד, ציריך וברן מינו כל אחד את המושל לשבע מתוך 16 שנים, בעוד שגלארוס מינה אותו לשנתיים הנותרות.