השלם את המשפט הבא: ג'ון דוסון חזר לג'וג'ינס בקיץ 1853 בלי צ'ארלס לייל, שנשכר לעבוד עבור
תערוכת העולם של 1853 בניו יורק. דוסון המשיך לחקור את התבנית לג'וג'ינס לבדו, וב-2 בנובמבר 1853 שלח את הסקר המלא שלו ללייל. דוסון טען כי הממצאים שלו ושל לייל תואמים את הממצאים של ויליאם לוגן, ובשנת 1855 דוסון כבר לא השתמש בסקר משלו והחל להסתמך רק על זו של לוגן כדוגמא. ב- 2005 בוחן את הסקרים שלהם, נקבע כי העבודה של דוסון וליאל הייתה מדויקת יותר מאשר של לוגן. "הילונומוס לילי" התגלה בגוג'ינס קליפס על ידי דוסון ותואר רשמית בשנת 1859. נקרא לכבוד עמיתו, צ'ארלס לייל, המינים יוכר מאוחר יותר כזוחל הידוע העתיק ביותר והופך מאובני המחוז של נובה סקוטיה. מסלול מאובנים שדוסון גילה בשנת 1866 היה בנקודה מסוימת האמין שנעשה על ידי חסר החוליות הגדול ביותר הידוע "Arthropleura", אבל דוסון בסופו של דבר מצא את מסלול מובהק מספיק כדי להיות מוקצה למין שלו: "Diplichnites aenigma". דוסון הקדיש את רוב הקריירה שלו ללימודי היווצרות ג'וג'ינס וחזר שוב בשנת 1877, ונתח את משלחתו במימון החברה המלכותית כדי לחפש דוגמאות נוספות המוטמעות בעצים המאובנים. חומרי נפץ התפוצצו במכרה הפחם פוינט, וחשפו עשרים וחמישה עצים ליקופסידים; מתוך אלה, חמישה עשרה הכילו מאובנים של בעלי חוליות המייצגים יותר ממאה דגימות, האוסף היחיד הגדול ביותר של tetrapods Palaeozoic שנמצא אי פעם. דוסון וליאל יבואו עם תיאוריות רבות לאורך השנים כדי להסביר למה כל כך הרבה בעלי חיים יתאספו שם. ההצעה הראשונה הייתה שהיצורים היו בעריסה, אבל הוצע גם שהם מתו במקום אחר ונשטפו לתוך הגזרים על ידי מים. בסופו של דבר, דוסון היה מאמין שהחיות נפלו לתא המטען ומתו שם, ללא יכולת לברוח.