ב-1 באוגוסט 1919, הגדוד עבר לקו החזית כחלק מהדיוויזיה ה-14 של חיל הרגלים של פולין הגדולה. הגדוד ניהל מסע בחירות במלאדז'יצ'נה, Małe Gajany, מינסק, איהומן, בוצ'צ'יצ'יצ'ה ובברויסק, שנכבשה ב-28 באוגוסט. בברויסק הפך לבסיס של הגדוד במהלך הקרבות בעמק נהר ברזינה ובפוליזיה עד מאי 1920. בתקופה זו, חיילים סובייטיים כינו את הגדוד "רוגטיבקה" (), בשל הצבע האדום על רוגטיבקה שלהם. במאי 1920 השתתף הגדוד בהפסקת המתקפה של הצבא הסובייטי ה-16, ולקח חיילים רבים מחטיבת הפרשים הסובייטית כאסירים. ביוני 1920, בשל התקפה סובייטית הבאה, הצבא נאלץ לסגת. במהלך הקרבות ליד איבצ'נוביצ'ה, ב-29 ביולי, מפקד הגדוד, לוטננט קול. ולדיסלאב אנדרס, נפצע. כחלק מההתקפה הפולינית, הפלוגה פרצה את הקווים הסובייטיים ב-16 באוגוסט, ליד מאצ'יוביצ'ה. מאוחר יותר החטיבה השתתפה בקרב על נהר הנימן.
אני לא יודע. במחצית השנייה של ספטמבר 1920 השתתף חייל הפרשים במלחמות ליד Mezhiritch, Zelva ו Snovy. העיר האחרונה שנכבשה על ידי הגדוד הייתה מינסק, משם הוצאה היחידה לאחר הפסקת האש. ב-16 בינואר 1921 חזר הגדוד לפוז'ניין תחת פיקודו של ולדיסלאב אנדרס. על גבורה במהלך המלחמה, כל הגדודים של הדיוויזיה ה-14 קיבלו Virtuti Militari. צבעי היחידה היו מעוטרים על ידי מארש. יוזף פילסודסקי ב-22 באפריל 1921.