סיכום המאמר:  דנושה, נפאל (סי-אן-אן) בשדה התעופה הבינלאומי טריבובאן של קטמנדו, מאות עובדים מהגרים עומדים בתור מדי יום ליד דלפק ההגירה, מחזיקים דרכונים מודפסים חדשים וכרטיסי טיסה. רבים מהם, עם זאת, אין להם מושג לאן הם הולכים. כנוסע תכוף למדינה, אני כבר ניגש פעמים רבות על ידי הגברים האלה, מבקשים ממני לעזור למלא את טפסי היציאה שלהם. בדרך כלל, כשאני שואלת לאיזו מדינה הם נוסעים, אני מקבלת את אותה תשובה: "אני לא בטוחה". הם נראים עייפים ואבודים, אבל עדיין מקווים שהם יכולים לשפר את חייהם. אבל הפעם, אני בשדה התעופה כדי לעקוב אחר החזרתם של העובדים המהגרים האומללים ביותר -- רבים מהם עושים את מסע החזרה בארונות. כמעט כל יום, שרידי שלושה או ארבעה עובדים מגיעים חזרה לנפאל מהמזרח התיכון, על פי בולה פרסד סיוואקוטי, מזכיר משרד העבודה והאנשים הנפלי. בכל יום שני, לפחות גופה אחת מגיעה מקטר, הוא אמר. "עובדים מהגרים מנפאל מקבלים את ההכנסה הנמוכה ביותר לנפש בקטאר", אומר סוריאנת' מישרה, ששימש כשגריר קטאר מ-2007 עד 2012. "הם מקבלים את המנצלים ביותר מכל העובדים המהגרים". הוא מציין חוסר השכלה ומיומנויות טכניות כגורמים עיקריים. אנחנו מחכים לגופתו של קישון דאס, שעזב את נפאל לקתאר רק לפני שמונה חודשים. בן ה-38 היה המפרנס של משפחתו ואב לחמישה ילדים. אחיו הצעיר, בישון, נמצא בשדה התעופה כדי לקבל את הגופה. הוא גם עובד בקטר והוא בנפאל בחופשה. אני שואל אותו למה הוא לבד. "אין לנו כסף להביא בני משפחה אחרים לקבל את הגופה", הוא אומר. "אבל הם מתקשרים אלי כל דקה אחרת כדי לשאול על העדכונים". הטלפון שלו מצלצל. "אני במנהל וממלא את הניירת", הוא אומר למתקשר בטלפון. "לא, הוא לא מקבל שום פיצוי". עם יותר מ-350,000 עובדים מהגרים, הנפאלים מהווים את הקהילה השנייה בגודלה בקטאר, אחרי ההודים, כך טוענת השגרירות בקטאר....
דובר משרד העבודה של קטאר מפרט את השינויים האחרונים בחוק. בכל שבוע, גופות של עשרות עובדים מהגרים חוזרות לנפאל. גופתו של אדם אחד, קישון דאס, חוזרת הביתה בעוד משפחתו מתאבלת.