סיכום המאמר:  כשמוריס ג'ונס-דרו, הרץ הגב של קבוצת הפוטבול הלאומי "אוקלנד ריידרס", פרש לאחרונה בגיל 29, הוא אמר שחייו היו ממוקדים בכדורגל במשך 24 שנה, והוא זקוק לשינוי. זה לא פלא שהוא רצה לצאת. הוא משחק כדורגל מאז שהיה בן חמש. נשמע צעיר מדי כדי לחבוש קסדה? -לא ממש. ג'ונס-דרו לא שונה מאלפי בנים אחרים שההורים שלהם מציגים להם את הגרידרון רק כמה שנים מתוך חיתולים. פוטבול הוא הספורט האהוב על אמריקה. אנחנו גאים בכוח שלנו, ביכולת שלנו לקום שוב כשנופלים. איזה ספורט טוב יותר יש ללמד את השיעורים האלה? אבל היום, כדורגל נוער לא נראה כמו האפשרות הטובה ביותר. ב-2012, כ-225287 ילדים -- ירידה של 9.5% מאז 2010 -- בגילאי 5 עד 14 שיחקו פופ וורנר פוטבול, שבו כיתת המשקל עבור בני 5 נע בין 35 ל- 79 פאונד. עם בחורים קלים כאלה המתחרים עם ילדים בגודל כפול מהם, אין פלא שההורים מרגישים פחות נוטים להכניס את ילדיהם לספורט הזה. אבל לפני זמן לא רב, הורים לא חשבו על זה לשלוח את ילדיהם למגרש הפוטבול לרוץ ולשרוף קצת אנרגיה. הורים רבים עדיין מתעקשים פוטבול נוער הוא בטוח. מה יכול להיות בריא יותר עבור ילד? בהחלט, זה עדיף על לשבת מול מחשב כל היום. זה בדיוק מה שדברה פייקה חשבה כשהרשמה את בנה, ג'וזף צ'רנאך, לכדורגל של פופ וורנר בוויסקונסין, ולאחר מכן במישיגן, כשהיה בן 11, ב-1997. אם רק היא הייתה יודעת אז שהבן שלה ימות בגיל 25. ג'וזף תלה את עצמו במחסן של אמו ב-7 ביוני 2012. מוחו נמצא מאוחר יותר CTE חמור, מחלת מוח ניוונית שקשורה זעזועי מוח בכדורגל. ג'וזף צ'רנך שיחק ספורט, כולל מאבק, קפיצת עמוד ופוטבול רוב חייו הצעירים. אבל הוא בילה כמעט ארבע שנים משחק פופ וורנר פוטבול מגיל 11 עד 14. "הבן שלי היה הקומיקאי של הכיתה, אהב את בית הספר, תמיד כיף להיות בסביבה", פייקה סיפרה לי. "אבל שמנו לב...
יש סיבה למה שחקנים צעירים של ה-NFL פורשים מהספורט. היא אומרת פוטבול נוער לא נראה כמו האפשרות הטובה ביותר לילדים; הורים צריכים לדעת את הסיכונים.