סיכום המאמר:  בתחילת החודש, שאהינדוכט מולהורדי, סגנית הנשיא האיראנית לענייני נשים ומשפחה, הובילה משלחת רשמית לאו"ם בניו יורק כדי להשתתף בישיבה ה-59 של ועדת מעמד הנשים. בנאומתה ב-11 במרץ בפני הוועדה, מולהורדי אמרה כי "לרפובליקה האיסלאמית של איראן תמיד היה את העצמה של נשים ושיפור מעמדן... על סדר היום שלה". מולהורדי תיאר את ההתקדמות המשמעותית שנשים איראניות השיגו בחינוך ובמדע, וציטט סנקציות כלכליות חד-צדדיות ואלימות נגד נשים כגורמים שהפריעו למימוש מלא של זכויותיהן של נשים. לא היה הרבה בנאומה להציע כי גורמים מקומיים - כולל החוקים והמדיניות של איראן - משחקים תפקיד משמעותי בהשלילת נשים איראניות של שוויון מיני אמיתי והעצמה. למרבה הצער, ההערות של מולהורדי היו בניגוד חד למציאות. ביום הנאום שלה, ארגון אמנסטי אינטרנשיונל פרסם דו"ח שהעלה חששות לגבי העברת שני הצעות חוק אפשריות בפני הפרלמנט האיראני שיגבילו עוד יותר את זכויות הנשים. אחת מהן היא לאסור על חיטוי מרצון כחלק מאמצי המדינה להגביר את גידול האוכלוסייה ולחזק את מקומם של מה שנחשב למשפחות "מסורתיות" בחברה. השני "יעמיק עוד יותר את האפליה המבוססת על מגדר, במיוחד נגד נשים שבוחרות לא להתחתן או לא יכולות להינשא או ללדת ילדים", אמרה אמנסטי. יום לאחר מכן, הדו"ח המיוחד של האו"ם על מצב זכויות האדם באיראן, אחמד שאהיד, פרסם את הדו"ח הרביעי שלו למועצת זכויות האדם של האו"ם המתאר את מצב זכויות האדם הנורא במדינה. הדו"ח שלו ציטט את החששות לגבי אפליה מגדרית ש-Human Rights Watch ואחרים העלו במהלך הסקירה התקופתית האוניברסלית של איראן ב-2014, סקירה של רישום זכויות האדם של כל מדינה באו"ם כל ארבע שנים על ידי מועצת זכויות האדם. המציאות המרהיבה, מוכרת למולברדי, היא שנשים איראניות מתמודדות עם אפליה במגוון היבטים של חייהן,
פרז סנאי: קבוצות נשים באיראן נשארו מסוגלות להסתגל. אלה העוינים לזכויות הנשים באיראן נותרים ללא רחמים, היא אומרת.