השלים את המשפט הבא: פרננדו אלונסו הפך לאיש הראשון שזכה בשני מירוצים ב-2012 בפרס הגדול של אירופה בולנסיה, והשיג את ניצחונו הראשון בבית מאז פרס הגדול של ספרד ב-2006. בתחילת העונה האחת עשרה, הוא נאלץ לנווט את דרכו דרך התנועה, בקושי נמנע ממגע מוקדם בין ברונו סנה וקמואי קוביאשי כשסבסטיאן וטל השתחרר מהשדה כדי להקים מנהיגות של עשרים שניות בסיבוב הראשון של עצירות. ההובלה של וטל בוטלה כאשר הייקי קובליינן וז'אן אריק ורן יצרו מגע, מה שגרם לפריצת מכונית הבטיחות כדי לנקות את הפסולת מהמסלול. אלונסו מצא את עצמו שלישי בהתחלתה מחדש, והתנפל על טעותו של רומאן גרוז'אן, שנמצא במקום השני, כדי להוביל את המרדף נגד וטל. וטל נסוג שוב, אבל ההובלה שלו הייתה קצרה, כי הוא איבד את הדחף והמנוע שלו נפסק בסיבוב ה-33. גרוז'אן ניסה לאתגר את אלונסו, אך נאלץ לצאת מהמרוץ עם בעיה באלטרנאטור שבעה סיבובים מאוחר יותר, והותיר את אלונסו בראש, ארבע שניות לפני לואיס המילטון וקמי רייקונן. כשהתחרות נכנסה לסיבובים האחרונים, רייקונן הכריח את עצמו לעבור את המילטון כדי להבטיח את המקום השני, אך ניסיונותיו של פאסטור מאלדונדו לקחת את המקום השלישי הסתיימו בהמילטון במחסום וברח שבור עבור נהג ויליאמס. מלדונדו סיים במקום העשירי, אך קיבל עונש נסיעה לאחר המירוץ ונקבע במקום ה-12. בינתיים, מייקל שומאכר ומרק וובר החלו לחתוך את דרכם דרך השדה בזכות הפסקה מאוחרת ובקלות בחרו את עמדות הנקודות הקטנות וניצלו את ההתנגשות של מלדונדו והמילטון כדי לסיים במקום השלישי והרביעי מאחורי אלונסו ורייקונן. זה היה הפודיום הראשון של שומאכר מאז
גראנד פרי סיני 2006. הניצחון של אלונסו חיזק את ההובלה של עשרים נקודות באליפות, ואילו פרישתו של וטל הורידה אותו למקום הרביעי בסך הכל, עשרים ושש נקודות מאחורי אלונסו.