לאחר מותו של פריקלס, האתונאים הפכו למעט נגד אסטרטגיית ההגנה השמרנית שלו ולאסטרטגיית התוקפנות יותר של להביא את המלחמה לספארטה ובעלות בריתה. בעלת חשיבות מיוחדת בדמוקרטיה האתונאית בתקופה זו היה קליאון, מנהיג האלמנטים הנצנצים של הדמוקרטיה האתונאית. בהובלתו הצבאית של גנרל חדש וחכם בשם דמוסתנס (שלא להתבלבל עם דמוסתנס, הרהוט האתני המאוחר יותר), האתונאים הצליחו בהצלחות מסוימות בעודם ממשיכים את הפשיטות הימיות שלהם על פלופונס. אתונה הרחיבה את פעילותה הצבאית לבואוטיה ואטוליה, דחקה את המרד המיטיליני
והתחילו לחזק עמדות סביב פלופונסוס. אחד מהשלטים היה ליד פילוס על אי קטן שנקרא ספקטריה, שם המסלול של המלחמה הראשונה הפך לטובת אתונה. העמדה של פילוס פגעה בספרטה במקום שבו היא הייתה חלשה ביותר: התלות שלה בהלוטים, שטיפלו בשדות בזמן שאזרחיה הוכשרו להיות חיילים. ההלוטים עשו את המערכת הספרטנית אפשרית, אבל עכשיו העמוד מחוץ לפילוס החל למשוך הילוטים נמלטים. בנוסף, הפחד מרד כללי של הלוטים, שהומלץ על ידי הנוכחות האתונאית הסמוכה, דחף את הספרטנים לפעולה. דמוסתנס, לעומת זאת, ניצח את הספארטנים בקרב פילוס בשנת 425 לפנה"ס ולכד קבוצה של חיילים ספרטנים על ספקטריה בזמן שהוא חיכה להם להיכנע. אך שבועות לאחר מכן, דמוסתנס לא הצליח לחסל את הספרטאים. לאחר שהתפאר בכך שהוא יכול לשים קץ למערכת היחסים באסיפה, קליאון חסר הניסיון זכה בניצחון גדול בקרב של ספקטריה. בהסתובבות מזעזעת של אירועים, 300 הופליטים ספרטנים מוקפים על ידי כוחות אתניים נכנעו. הדימוי הספרטי של חסינות נפגע באופן משמעותי. האתונאים כלאו בני ערובה ספקטריאנים באתונה והחליטו להוציא להורג את הספארטנים שנתפסו אם צבא פלופוננזי יפלוש שוב לאטטיקה.