פרידמן היה ידוע גם בעבודתו על פונקציית הצריכה, השערת ההכנסה הקבועה (1957), שפרידמן עצמו התייחס אליה כעבודתו המדעית הטובה ביותר. בעבודתו זו טען כי צרכנים רציונליים יבזבזו כמות פרופורציונלית של מה שהם תופסים כהכנסה הקבועה שלהם. רווחים בלתי צפויים יישמרו לרוב. הפחתות מסים באופן דומה, כמו שצרכנים רציונליים היו צופים כי המסים יצטרכו לעלות מאוחר יותר כדי לאזן את הכספים הציבוריים. תרומות חשובות אחרות כוללות את ביקורתו על עקומת פיליפס ואת המושג של שיעור האבטלה הטבעי (1968). ביקורת זו קשורה לשמו, יחד עם זה של אדמונד פלפס, עם התובנה כי ממשלה שמביאה אינפלציה גדולה יותר לא יכולה להפחית באופן קבוע את האבטלה בכך. האבטלה עשויה להיות נמוכה באופן זמני, אם האינפלציה היא הפתעה, אבל האבטלה בעבודה הארוכה תיק
פרידמן.