כתוב המשך לקטע זה - לפחות חוקרת אחת תיארה את הבאהאי באיראן לפני הרפובליקה האסלאמית כ"חסימה פוליטית". הסובלנות הממשלתית לכך שהבהאיים היו בהתאם לרעיונות החילוניים המערביים על חופש פולחן הייתה "דרך להראות למוללות מי הבוס". בהתאם לכך, מאחר והבהאיים היו מיעוט קטן יחסית ורוב האיראנים עקבו אחרי אמונות מסורתיות של כפירה באיסלאם, כאשר הממשלה הייתה חלשה מבחינה פוליטית וזקוקה לתמיכת אנשי דת, הסרת ההגנה הממשלתית כדי "לאפשר רדיפה פעילה של בהאיים", הייתה "חסימה זולה שניתן להקריב למוללות". כך, בתקופת שגשוגו של השליט החילוני רזא שאה הבהאיים היו מוגנים; בעוד שב-1955, כאשר בנו של רזא שאה, מוחמד רזא, היה זקוק לתמיכה של אנשי דת עבור הסכם בגדאד ועם הפיכה האירנית ב-1953.
רק לפני שנתיים, הותקפו הבאהאיים.