כתוב המשך לפרק זה - קלוג החל בשיווק דגני-בוקר והציג את הפרס הראשון בקופסה בתחילת המאה ה-20. קווקר אוטס נכנסה לשוק עם אורז נפוח ופרי חיטה שהוצגה ב-1904 ביריד העולמי
, עם דגנים גולמיים יורים עם אוויר לחץ חם מצינורות, פופ-אפ עד פעמים רבות גודלם. הם שווקו כמהפכה במדעי המזון. בשנות העשרים של המאה ה-20, פרסום לאומי במגזינים ובשידורי רדיו שיחק תפקיד מרכזי בהתפתחותו של יצרנית הדגנים הרביעית בגודלה, ג'נרל מילס. ב-1921, ג'יימס פורד בל, נשיא חברת טחנת חיטה במיניאפוליס, החל בניסויים עם פתילי חיטה מגולגלים. לאחר שחיממו, קיטמו, סדקו את החיטה, עיבדו אותה עם סירופ, סוכר ומלח, הכינו אותה בקערת לחץ כדי לגלגל אותה ולאחר מכן יבשיטו אותה בתנור חשמלי. עד 1925, הוויטיס הפך ל"ארוחת הבוקר של האלופים". ב-1928, ארבע חברות טחנה התאחדו כחברת ג'נרל מילס במיניאפוליס. החברה החדשה הרחיבה את מכירות המזון האריזה עם פרסום כבד, כולל חסות לתוכניות רדיו כמו "סקיפי", "ג'ק ארמסטרונג, הילד האמריקאי", ומשחקי בייסבול. ג'ק דמפסי, ג'וני וייסמולר ואחרים אימתו את הסיסמה "ארוחת הבוקר של אלוף". עד 1941 Wheaties זכה 12% אחוזים של שוק הדגנים. ניסויים עם תהליך ההנפקה ייצרו Kix, דגני תירס מופח, ו Cheerios, דגני שועל מופח. חידוש מוצר נוסף ומגוון הביאו את המכירות הכוללות של ג'נרל מילס ליותר מ-500 מיליון דולר בשנה (18% במזון ארוז) בתחילת שנות החמישים. ב-1944 פעלה ג'נרל פודס קמפיין שיווקי עבור אגוזי ענבים, המתמקד בחשיבות התזונתית של ארוחת הבוקר.