המלך נירון היה הראשון שניסה לבנות את התעלה, הוא עצמו שבר את הקרקע עם פיקקס והוציא את הסל הראשון של אדמה בשנת 67 לספירה, אך הפרויקט ננטש כאשר הוא מת זמן קצר לאחר מכן. כוח העבודה הרומי, המורכב מ־6,000 שבויים יהודים
, החלו לחפור חפירות משני הצדדים, בעוד קבוצה שלישית על הרכס חפרה תעלות עמוקות כדי לחקור את איכות הסלע (ששימשו שוב בשנת 1881 לאותה מטרה). על פי סווטוניוס, התעלה נחפרה למרחק של ארבעה סטאדים, או בערך עשרה אחוזים מהמרחק הכולל של האיסטמוס. זיכרון של הניסיון בצורת הקלה של הרקולס הושאר על ידי העובדים של נירון ועדיין ניתן לראות את חיתוך התעלה היום. מלבד זה, כמו התעלה המודרנית עוקבת אחר אותו מסלול כמו של נרו, אין שרידים שרדו.