סיכום המאמר:  (סי-אן-אן) בחדר צדדי באוניברסיטה האמריקאית בניגריה, ארבע בנות מדברות וצוחקות. נערה אחת במיוחד מושכת את תשומת לבנו. היא נראית מוכרת. ואז אנחנו מבינים למה. פגשנו אותה רק כמה שבועות לאחר שבוקו חראם תקף את בית הספר שלה וחטף כמעט 300 תלמידים. כשהמשאיות של בוקו חראם שהובילו אותם החלו לזרז לכיוון שטח של החמושים, היא וחברתה קפצו באומץ, בקושי הצליחו להימלט עם חייהם. היא הייתה אחת המאושרות. בית הספר, היא אומרת, מאותו יום והלאה הפך להזכיר של מה שכמעט קרה. מקום שהיא לא רצתה לחזור אליו. אבל עכשיו היא חזרה והשינוי בה הוא מדהים. היא חולמת להישאר בכיתה כמורה, כך בדיוק כמו המורים שלה, היא יכולה להשפיע ולהשפיע על מוחות צעירים. לומדים איתה כאן 21 בנות אחרות מצ'יבוק. גם הם נמלטו מבוקו חראם. כמו מאות אחרים בצפון מזרח ניגריה, הם היו מטרה פשוט ללכת לבית הספר. הבחירה לחזור לכיתה היא הצהרה על האומץ שלהם ולהתמקד בחינוך, שהם מקווים שיביא שינוי הביתה. "האנשים שלי זקוקים לתמיכתי", אומרת בחורה אחת. "ואני הולך לבית הספר יעשה את זה שינוי", היא רוצה להיות מנתח. בחלק של העולם שבו לעתים קרובות חסרים תשתיות בריאות בסיסיות, היא בחרה להביא ערך לקהילה שלה. אחת משלושת התלמידות שדיברנו איתן שרוצות ללמוד רפואה, היא מרוכזת בצורה יוצאת דופן וחזקה בתגובותיה. קשה לדמיין, יושבים איתה עכשיו, מה היא והבנות האחרות עברו בידיו של בוקו חראם, מה כמעט איבדו. יש שאלות, למרות זאת, הם לא יכולים לענות: כל שאלות על הלילה של ההתקפה, כל התייחסות לחברים עדיין חסר. אלה קשים מדי. נרשמו על מלגות באוניברסיטה, הבנות האלה הן המאושר, והם יודעים את זה. ישנן 46 בנות צ'יבוק נוספות שגם הן נמלטו מבוקו חראם, אך אין כספים זמינים לשלם עבור החינוך שלהן. ד"ר מרג'י אנסין, סגנית הנגיד של בית הספר, מקווה לשנות את זה על ידי העלאת...
נערות ניגריות ברחו אחרי שבוקו חראם חטפו אותן מבית הספר. הם מקווים לעזור למדינה שלהם על ידי סיום הלימודים שלהם.