אלן מתמקד באקטיביזם השחור בארצות הברית לאחר תנועת זכויות האזרח ומפרט כיצד אינטרסים תאגידיים ומבני כוח בראשות לבנים השתתפו ודי-רדיקליזציה של כוח שחור ולאומיות שחורה. אלן מצטט את מימון קרן פורד של הקונגרס לשוויון גזעי כדוגמא לאופן שבו תנועות בהנהגת שחורים מושפעות כדי להתאים את האינטרס של ארגונים שכיח יותר. אלן בוחן עוד יותר את הרעיון הזה דרך התגובה למהומות בניוארק ב-1967.
ומבקר מנהיגים שחורים שהתמקדו בייצוג בחירות במקום שינוי שיטתי לקהילות. כחלק מהניתוח שלו של דרכים פוטנציאליות לשינוי הוא גם ביקר בחריפות את הקפיטליזם השחור כשיטה לשינוי חברתי. נ.ד.ב. קונולי, היסטוריון ופרופסור אמריקאי, כותב: עבור אלן, המאפיינים הבלתי-צדדיים ביותר של הכלכלה במדינה - חוסר תעסוקה כרונית של האפרו-אמריקאים, הפרדת דיור, אכזריות משטרתית, הרחבת כוח התאגידי, והפער הפתוח והולך וגדל בין העשירים וכולם - היו קיימים משתי סיבות: (1) הכוח השבור של הון לבן ו (2) נכונותם של ראשי השחורים לסחור קרקע והשפעה עם לבנים כחלק מהפעילות הכללית יותר של הקפיטליזם.