סיכום המאמר:  הנסיך צ'ארלס נמצא לעתים קרובות בחדר העבודה שלו מאוחר בלילה כותב מכתבים לשרים, עובדי ציבור ואנשי מעלה אחרים. זמן רב לאחר שהמשרתים - ואשתו - פרשו למיטותיהם בקלרנס האוס, הנסיך צ'ארלס נמצא לעתים קרובות בחדר העבודה שלו, מנורה בוערת על השולחן כשהוא מגרד בדיו שחור. בתקופה הפורה ביותר שלו, המילים הנלהבות שלו נשפכו בקצב של 1,000 מכתבים בשנה לשרים, עובדי ציבור ואנשי ציבור בולטים אחרים. למקבלים קבועים, מכתבים אלה ידועים כזכרונות "העכבישים השחורים", שהגיעו לשולחנותיהם של חברי ממשלה ברציפות במשך יותר משלוש עשורים. משפט מודגש כאן, סימן קריאה שם וערות דגש בשוליים בכל מקום. זו הייתה שיטת הפעולה של הנסיך לטפל בנושאים של היום במשך כל כך הרבה זמן עד שאף אחד מהצוות שלו לא יכול לזכור תקופה שבה הוא לא היה מעצב את המכתבים האלה, לעיתים קרובות, בלבביות, באמצע הלילה. הוא רואה בכך חובתו החוקתית לומר את דעתו בנושאים שחשובים לו. אכן, ככל שהוא מתקרב לכס, כך הוא הופך להיות עקשני יותר. הוא מודה בחופשיות שהוא "מתערב ומטריד". רק בשבוע שעבר הוא עשה הגנה ציבורית נדירה של התערבותיו במהלך ביקור בוושינגטון. כשנשאל מדוע הוא "עדיין דואג כל כך" לנושאים סביבתיים, הוא ענה: "ובכן, אני אעשה את ההפך. אני חושב שתהיה מופתע אם לא היה אכפת לי מהדברים, והוסיף: "יש הרבה מאוד דברים לדאוג עליהם". לחלקם, הפריצות המלכותיות הללו הפכו להיות פוליטיות ומעוותות באופן מסוכן - האשמה שקרל מכחיש. בפרטיות, הוא טוען כי בגלל שהוא היה בסביבה כל כך הרבה זמן ופוגש כל כך הרבה אנשים שונים, החוויות שלו של נושאים רבים הן לעתים קרובות גדולות יותר מאלו של השר הממונה על התמודדות איתם. אכן, ישנו טיעון שהוא היה נמנע מהמחלוקת על 27 המכתבים שנכתבו לשבע מחלקות וייטהול בתקופה של שישה חודשים...
הנסיך צ'ארלס כותב לעיתים קרובות לשרים, למשרתים ולדמויות ציבוריות. בתקופה הפורה ביותר שלו, צ'ארלס כתב 1,000 מכתבים בשנה. למקבלים קבועים, המכתבים האלה ידועים כזכרונות "העכביש השחור". עם זאת, מכתבים שהודלפו בעבר חושפים תמונה של השקפותיו הפוליטיות.