סיכום המאמר:  יש פעם ראשונה לכל דבר, נכון? הפעם הראשונה בארץ חדשה. הפעם הראשונה שאתה הולך לחופשה שמותירה אותך ללא מילים. והפעם הראשונה שאתה לוקח אחת מהסלפיות האלה שכולם מדברים עליהן. המדינה הייתה בורמה, שהתחילה רק להיפתח לתיירים, ומאחר שהדרך הטובה ביותר לראות את המראות היא באמצעות שיוט בנהר, הזמנתי כמה לילות על הסיפון. "גן עדן צף": שיוט בנהר במקדש אננדה היה הדרך הטובה ביותר לראות את המראות. החוברת הבטיחה קסם ונוחות, יחד עם ההזדמנות לחוות את הארץ המרתקת הזאת מקרוב. אני חייב לומר, הם היו נאמנים להבטחתם. הספינה, "המקדש אננדה", היא בעצם גן עדן צף. הדבר הראשון שעשיתי כשהגעתי לבקתה שלי היה לפתוח את הדלתות הצרפתיות ולצאת למרפסת. הדבר השני היה לטפס על הקן הרך של המיטה וליהנות מראיית עולם חדש החליק מעבר לחלונות שלי. בנקודה זו, הבטחתי לעצמי שיום אחד אשכב שם ואצפה בזריחה. למחרת בבוקר, הודות לטיסה מאוחרת, זה בדיוק מה שעשיתי. זה היה כל כך מעולה, אני להגדיר את השעון המעורר שלי כך שאני יכול ליהנות ממנו כל יום. רכיבה בעגלה של שוורים? סטן נהנה מהנסיעה הסבוכה שלו במושב האחורי של המונית. הדרך היחידה לראות את המקדשים... מהבלון. המדריך שלנו הסביר מאוחר יותר, שהבעלים של המקדש אננדה, מודעים באופן ברור להשפעה השלילית של תיירות על חיים אמיתיים כמו אלה, הם עובדים עם זקני הכפר לתכנן את העתיד. הפירות הראשונים של הפרויקט הפילנתרופי הזה הם מורה במשרה מלאה וספריה בכפר. הימים הבאים חלפו בהתרגשות. עצרנו לחקור חורבות עתיקות ומקדשים שעדיין בשימוש. יום אחד מצאתי את עצמי משוטט במסלול מאובק, מתייבש בחום. צעקתי על עגלה של שוורים שעברה, שהיה לה את המילה 'מונית' כתובה בצד, וקיבלתי מעלית עגולה ומענגת בחזרה לחוף. למחרת בבוקר הייתי ער לפני שהשמש אפילו חשבה על עלייה. לא יכולתי לישון, ולא יכולתי...
שיוט בנהר דרך בורמה הוא דרך טובה לראות את המראות. טיסות בלון אוויר חם מציעים נופים נהדרים של מקדשים מלמעלה. דגל למטה שור ועגלה עבור נסיעה במונית עם הבדל.