התייחסו לקטע הבא ואז ענו על השאלה שאחריו באותה שפה כמו הקטע:  מעבר: שיעור 59.94 נגזר מהחישובים הבאים. המעצבים בחרו להפוך את תדירות הנשא המשנה של ה-chrominance ל- n + 0.5 כפול של תדירות הקו כדי למזער הפרעה בין אות האור לבין אות ה-chrominance. (דרך אחרת זה נאמר לעתים קרובות היא כי התדירות של הסובקריר הצבע הוא כפול מוזר של חצי מתדירות הקו.) לאחר מכן הם בחרו להפוך את תדירות הרכבת המשנה של האודיו לכפול של מספר שלם של תדירות הקו כדי למזער הפרעה נראית לעין (אינטרמודולציה) בין אות האודיו לבין אות ה-chrominance. הסטנדרט השחור-לבן המקורי, עם תדירות הקו של 15,750 Hz ו 4.5 MHz, לא עונה על הדרישות האלה, כך שתכננים היו צריכים או להגדיל את תדירות התדירות או להוריד את תדירות הקו. הגדלת תדירות הרכביות האודיו תת-נושאת ימנעו מקלטים קיימים (שחורים ולבנים) מלהתאים כראוי את האות האודיו. הפחתת תדירות הקו אינה מזיקת יחסית, מכיוון שהמידע האופקי והרמדי של סינכרון אות ה-NTSC מאפשר למקבל לסבול כמות משמעותית של שינויים בתדירות הקו. אז המהנדסים בחרו את תדירות הקו כדי לשנות את סטנדרט הצבע. בסטנדרט שחור-לבן, היחס של תדר נשא-תת-אודיו לתדר קו הוא 4.5 MHz / 15,750 Hz = 285.71. בסטנדרט הצבע, זה מעוגל למספר שלם 286, מה שאומר ששיעור הקו של סטנדרט הצבע הוא 4.5 MHz / 286 ≈ 15,734 Hz. שמירה על אותו מספר של קווי סריקה לכל שדה (והמסגרת), קצב הקו הנמוך חייב להניב קצב שדה נמוך יותר. מחלקת 4500000⁄286 קווים לשנייה על ידי 262.5 קווים לשדה נותנת בערך 59.94 שדות לשנייה.  שאלה: כמה הנתון של החלוקה הוא בערך בשדות לשנייה?
59.94