השלים את המשפט הבא: זה היה מדד הגאונות של הנשיא לינקולן לא רק שהוא ניצח במלחמה שלו, אלא שהוא עשה זאת על ידי ציון וסינתזה של החוזקות של אנטי-עבדות, אדמה חופשית, דמוקרטיה, ולאומיות. הקונפדרציה ויתרה על כל פעילות מפלגתית, ובכך איבדה את היתרונות של ארגון ארצי מחויב לתמיכה בממשל. באיחוד, המפלגה הרפובליקנית תמכה פה אחד במאמץ המלחמה, במציאת קצינים, חיילים, בונוסים, סיוע לנשים ולאלמנות, אספקה למלחמה, רכישת אג"ח, והתלהבות שהייתה קריטית לניצחון. הדמוקרטים בתחילה תמכו במלחמה למען האיחוד, ובשנת 1861 הפכו פוליטיקאים דמוקרטים רבים לקולונלים ולגנרלים. הודיע על ידי לינקולן בספטמבר 1862, הכרזת השחרור נועדה בעיקר להרוס את הבסיס הכלכלי של 'כוח העבדים'. בהתחלה זה הרחיק הרבה דמוקרטים מצפון ואפילו רפובליקנים מתונים. הם לא היו מוכנים לתמוך במלחמה לטובת מה שהם ראו גזע נחות. הדמוקרטים השיגו הישגים משמעותיים בבחירות האמצע של 1862, אך הרפובליקנים נשארו בשליטה בתמיכת המפלגה האוניוניסטית. הצלחה בשדה הקרב (במיוחד
נפילת אטלנטה) חיזקה באופן משמעותי את הרפובליקנים בבחירות של 1864. הדמוקרטים ניסו לנצל את התגובות השליליות למלחמת השחרור, אך עד 1864 הן החלו להתפוגג בשל הצלחתה בחלל את הדרום. בנוסף, הרפובליקנים הפכו את האשמות הבגידה נגד "ראשי נחושת" לנושא בחירות מוצלח. יותר ויותר, צבא האיחוד הפך רפובליקני; כנראה שרוב הדמוקרטים שנרשמו צעדו הביתה רפובליקנים, כולל מנהיגים מרכזיים כמו ג'ון לוגן ובן באטלר.