כתוב המשך לפרק זה - נאמר שיש ניסיונות לשלב מושגים פוליטיים וחברתיים מודרניים בקאנון האסלאמי מאז 1950. הניסיון היה תגובה לשיח הפוליטי החילוני, כלומר מרקסיזם, ליברליזם ואומנות. עם זאת, יכולנו לראות את ההשפעה הגדולה של התרבות המערבית באיראן לאחר הפיכה ב-1953.
אני לא יודע. בעקבות מותו של האייתוללה בורוג'רדי, חלק מהלומדים כמו מורטזה מוטאחרי, מוחמד בהשטי ומחמוד טליג'אני מצאו הזדמנות חדשה לשנות את המצב. לפניהם, בורוג'רדי נחשב למרג'ה השמרנית. הם מנסים לשקם את התנאים לאחר מותו של האייתולה. הם הציגו את טיעוניהם בהרצאות ב-1960 ו-1963 בטהראן. התוצאה של ההרצאות הייתה הספר של חקירה על עקרונות מרג'יאת. חלק מהנושאים העיקריים הם לממשלה באסלאם, הצורך בארגון פיננסי עצמאי של הקהילה, האסלאם כדרך חיים, ייעוץ והדרכה לצעירים והצורך להיות קהילה. אללה טבטאבי מתייחס לוולאיאת כפילוסופיה פוליטית עבור השיעים ווולאיאת פקיח עבור הקהילה השיעה. יש גם ניסיונות אחרים לתכנן גישה חדשה של האסלאם, כגון פרסום של שלושה כרכים של "מקטב טשיהו". כמו כן, יש מי שמאמינים שזה הכרחי להחיות את הדת שהתכנסה בהוסייניה-א-ארשאד.