במארס 1938 באלינק היגר לארצות הברית, הפך לאזרח, ועבד ככתב לעיתון היומי ההולנדי, "דה וולסקראנט". מפקד האוכלוסין של ארצות הברית ב-1940 מראה כי הוא גר בקווינס, ניו יורק, עם אשתו, לידיה. מניו-ג'רזי וצעירה ממנו ב-12 שנים, לידיה עבדה עם באלינק כמזכירה שלו. ב-1948, הוא פרסם מחקר סוציו-אקונומי של הקריביים, "הגן עדן שלי הוא גיהינום". בשנות החמישים הוא ייסד וערך מגזין, "הניקרבוקר", פרסום שמכוון לאמריקאים הולנדים. המגזין היה מכשיר לאפשר לשחקן הבייסבול ההולנדי, האן אורבנוס להתאמן עם ניו יורק ג'יינטס. אורבנוס השתמש בחוויה זו כדי לפתח עוד יותר את הבייסבול בהולנד. בשנות החמישים גם כן ניהל באלינק את הוועדה לפרס ויליאם השקט לעיתונאות. בתחילת 1953 הוא שימש כמנהל של חברת ההצלה להולנד Flood Relief Inc., שסייעה לתאם את מאמצי הסיוע במהלך שיטפון הים של 1953
אני לא יודע. בלינק היה שחקן טניס חובב פעיל.