כתוב המשך לפרק זה - שלטונו של קונראד היה מאבק מתמשך ובדרך כלל ללא הצלחה לקיים את כוחו של המלך נגד כוחו הגובר של הדוכסים המקומיים. הקמפיינים הצבאיים שלו נגד צ'ארלס הפשוט כדי להחזיר את לוטרינגיה ואת העיר האימפריאלית אכן נכשלו. הארכיבישוף ראטבד מטריר אפילו הפך לקנצלר של מערב פרנקי בשנת 913. ממלכתו של קונראד הייתה חשופה גם לפשיטות מתמשכות של המאג'רים מאז התבוסה הרסנית של הכוחות הבוואריים בקרב פרסבורג בשנת 907.
, מה שמוביל לירידה ניכרת בסמכותו. הניסיון שלו לגייס את האפיסקופות המזרחית של פרנקה בראשות הארכיבישוף אוני מברמן לעניין שלו בסינוד הוהנלטהיים ב-916 לא הספיק כדי לפצות על כשלונות אחרים. אחרי כמה עימותים, קונרד לפחות הצליח להגיע להסכמה עם הדוכס הנרי מסקסוניה. הדוכסים הסוואביים הרעישים ארצ'נגר (הוצאו להורג בשנת 917) ובורכארד השני היו איום מתמיד, כמו גם ארנולף, דוכס בוואריה.