ב-10 במאי, המלחמה המזויפת הסתיימה בפלישה גרמנית נרחבת למדינות הנמוכות הנייטרליות של בלגיה, הולנד ולוקסמבורג, ולצרפת, תוך עקיפת המבצרים הצרפתיים של קו מג'ינו לאורך הגבול עם גרמניה. לאחר שהשתלטה על הולנד, בלגיה ולוקסמבורג, גרמניה פנתה נגד צרפת, ונכנסה למדינה דרך ארדנים ב-13 במאי - הצרפתים השאירו את האזור הזה פחות מוגן, מאמינים שהשטח שלו אינו ניתן לחצות לטנקים ולרכבים אחרים. רוב הכוחות בעלות הברית היו בפלנדריה, בהמתנה לחזרה לתוכנית של פן של מלחמת העולם הראשונה, והיו מנותקים מהיבשת הצרפתית. כתוצאה מכך, כמו גם התקשורת והטקטיקות הגרמניות העליונות, הקרב על צרפת היה קצר יותר מכל מחשבה של בעלות הברית לפני המלחמה. זה נמשך רק שישה שבועות. ב-10 ביוני איטליה הכריזה מלחמה על צרפת ועל בריטניה, אך לא זכתה בהצלחה משמעותית במערכה זו. הממשלה הצרפתית ברחה מפריז, ובקרוב, צרפת נכנעה
ב-22 ביוני. כדי להמשיך ולהשפיל את העם הצרפתי ואת המדינה עצמה, היטלר סידר את חתימת מסמך ההכניעה ביער קומפיין, באותה עגלה שבה נחתמה הכניעה הגרמנית ב-1918. הכניעה חילקה את צרפת לשני חלקים עיקריים; החלק הצפוני תחת שליטה גרמנית, והחלק הדרומי תחת שליטה צרפתית, המבוסס על וישי ונקרא "צרפת וישי", מדינה ידידותית לגרמניה. חיילים צרפתים רבים, כמו גם אלה של מדינות אחרות כבושות, נמלטו לבריטניה. הגנרל דה-גול הכריז על עצמו כמנהיג הלגיטימי של צרפת החופשית ונשבע להמשיך להילחם. בעקבות הניצחון המהיר הבלתי צפוי, היטלר קידם 12 גנרלים לדרגת פילדמרשל במהלך טקס פילדמרשל של 1940.