המעמדות בחרו את צ'ארלס גוסטב העשירי כמלך החדש שלהם, ושלטונו הקצר מאופיין בעיקר במלחמות זרות: תחילה מסע מלחמות ארוך בתוך פולין
ואז עם דנמרק. במקרה האחרון, הצעדה המסוכנת של 1658 על פני החגורות, שהובילה להסכם רוסקילדה, הייתה ההרווח הטריטוריאלי הקבוע הגדול ביותר ששוודיה אי פעם קיבלה: סקונה, בלקינגה ובוהוסלאן הפכו כעת למחוזות שוודיים ונשארו כאלה מאז. קרל החמישי גוסטב לא היה מרוצה, כיוון שרצה למחוץ את דנמרק אחת ולתמיד, אך ההתקפה על קופנהגן בשנת 1659 לא הייתה מוצלחת עבור השוודים, בעיקר בשל התערבות הימית ההולנדית לסיוע לדנים.