כתבו המשך לפרק זה - "1665-76: דורושנקו והטורקים:" מטרת פטרו דורושנקו הייתה לאחד מחדש את שני מחציו של אוקראינה. הוא כינו מועצות תכופות כדי לטפח את הקוזקים העניים יותר ויצר כנופיית שכירי חרב של 20,000 איש כדי לשחרר את עצמו מהסטארשינה. בשנת 1667, רוסיה ופולין, מבלי להתייעץ עם הקוזקים, חתמו על הסכם אנדרוסובו, אשר חילק את אדמות הקוזקים בנהר דנייפר. האזור הדרומי הדליל האוכלוסייה (זפורוזיה) היה אמור להיות קונדומיניום רוסי-פולני, אך בפועל הוא היה עצמאי במידה שבה הייתה לו ממשלה. בתגובה, דורושנקו פנה לטורקים (מלחמת פולין-קוזאק-טטאר (1666<unk>1671)). בסתיו 1667 פלש כוח אוטומני-קוזאקי לגליציה והכריח את המלך להעניק אוטונומיה נרחבת לדורושנקו. הוא הסכים לריבונות אוטומנית רופפת, פלש לגדה השמאלית, הסיר את ההטמאן היריב ובשנת 1668 הכריז על עצמו כאטמאן של אוקראינה מאוחדת. קרים תמכה בהטמן יריב והפולנים תמכו במיכאילו חאננקו, איתו פלשו לגדה הימנית. כשהוא פנה לפגוש את הפולשים, הוא שם את דמיאן נוהרישני בשליטה על הגדה השמאלית, שבמהרה נכנסה לשליטה הרוסית. בשנת 1672 הוא עזר לטורקים לספח את פודוליה. במהלך המלחמה הרוסית-טורקית (1676<unk>1681)
הוא עזר לטורקים נגד רוסיה. מעורבות זו עם לא-נוצרים עלתה לו תמיכתו שנותרה. ב-19 בספטמבר 1676 הוא ויתר על סמכותו לאיוואן סמוילוביץ' מהגדה השמאלית ונשלח לגלות ברוסיה.