סיכום המאמר:  (סי-אן-אן) אתה מאחר לטיסה שלך, מזיע לאחר שגרר את המזוודות שלך לדלפק ההרשמה, ומתוח על לעשות את זה דרך אבטחה לפני ההעברה מתחילה. עבור חלק מאיתנו, זה הכלל, לא החריג. לרובנו, זה תרחיש לא יוצא דופן. לא כל כך מהר, אומר מנהל אבטחת התחבורה. התנהגות טיפוסית בשדה התעופה כמו זו יכולה להפוך אותך לנוסע חשוד שצריך להיות נתון לחקירה ובדיקות נוספות -- ואולי גם להועבר למשטרה לחקירה, מעצר או מעצר. זה אמור להיראות בלתי אפשרי, אבל זה לא. TSA ממשיכה להשתמש טכניקות "זיהוי התנהגות" פסאודו-מדעיות אשר הובילו לטענות מתמשכות של פרופיל גזעי ואתני בשדות התעופה של המדינה שלנו. באמצעות תוכנית שנקראת "בדיקת הנוסעים באמצעות טכניקות התצפית", או SPOT, סוכנות הביטחון הטרנספורמיוני מעסיקה אלפי "קציני זיהוי התנהגות" אשר בודקים את הנוסעים כדי לחפש סימנים של "כוונות רעות" באזורים הבדיקות בשדה התעופה. השוטרים בדרך כלל מבלים פחות מ-30 שניות בסריקת נוסע ממוצע עבור מעל 90 התנהגויות TSA מקושרים עם לחץ, פחד או הונאה. כאשר השוטרים תופסים קבוצות של התנהגויות כאלה בכל אדם נתון, הם פונים אותו אדם לבדיקה משנית ולשאול. תכנית SPOT מסתמכת על תיאוריות על "מבטאים מיקרו", הבעות פנים בלתי רצוניות אשר לכאורה מופיעות במשך מילישניות למרות מאמציו של אדם להסתיר אותם. קציני זיהוי התנהגות מחפשים מיקרו-ביטויים כאלה בזמן סריקת פני הנוסעים או מעורבות בשיחה מקרית איתם. זה מטורף כמו שזה נשמע. מלבד העובדה שההבנה של השוטרים על התנהגויות אלה היא סובייקטיבית מטבעם, פשוט אין שום ראיה לכך שהונאה או "כוונה רעה" ניתן לזהות באופן אמין באמצעות התבוננות, במיוחד בסביבה לא מובנית כמו אזור סריקה בשדה התעופה. העובדה שאנשים רבים מוצאים כי סביבה כזו היא מלחיצה מטבעם רק מחמירה את הבעיה. אם קציני זיהוי התנהגות של TSA לחפש...
תכנית SPOT של TSA בודקת נוסעים עבור "מבטאים מיקרו" כדי לקבוע אם אדם חשוד. תכנית SPOT היא לא מדעית, בזבזה מעל מיליארד דולר של כספי משלמי המיסים וצריך לסיים אותה.