סיכום המאמר:  מהריח של קפה טרי לריח הלא נעים של הרכבת התחתית, לניו יורק יש תערובת משכרת של ריחות חתימה. בעוד שילוב זה יכול, לפעמים, להיות מכריע, בחזרה במאה ה-19, ריחות בעיר היו הרבה יותר חריפים וקבועים מאשר הם היום. עד כדי כך, שהרשויות הבריאותיות באותו הזמן החליטו ליצור מפות של ריחות כדי להראות את מיקומם של ריחות מאזורים כמו מפות נפט, מפות שומן, בית מטבחיים ומפעלים של גז. במאה ה-19. תושבי ניו יורק החלו להתלונן למועצת הבריאות על 'הריחות הכי מגעילים, מגעילים, מסריחים ומסוכנים'. כתוצאה מכך, רבים מהתעשיות עם הריח הכי גרוע הגיעו לברוקלין, עם הנוף התעשייתי השאיר את חותמו שם היום. לדוגמה, אזור ניוטאון קריק בגבול ברוקלין וקווינס נותר אתר של מפעל טיפול ביוב. עכשיו סיטילאב מצאה אחת מהמפות ההיסטוריות האלה מ-1870 שמראות אתרים תעשייתיים שונים ברחבי מנהטן וברוקלין, אבל לא רק ריחות תעשייתיים גרמו לבעיות לניו-יורקים. המפה יוצרה בתקופה שבה ניו יורק חוותה צמיחה חסרת תקדים. בשנות ה-1860 וה-1870, 2,000 בניינים חדשים נבנו בכל שנה, כאשר ההגירה הגיעה לשיא של 200,000 עד 300,000 אנשים בשנה. הגידול באוכלוסייה פירושו גידול בזבוז. אמבטיות ציבוריות, מזרקות לשתייה, ומקלחות נבנו רק בשנת 1897, וזבובים הטרידו את הרחובות. כתוצאה מכך, תושבי ניו-יורק החלו להתלונן למועצת הבריאות על "הריחות הכי מגעילים, מגעילים, מסריחים ומסוכנים". במאה ה-19, נאמר שהריחות המגעילים האלה נושאים מחלות, אז מועצת הבריאות העירונית של ניו יורק יצרה את המפה כדי להדגיש את האזורים המושפעים. "ניסיון להראות ריחות, שאינם קונקרטיים - הם בלתי נראים, הם efemeral, הם תמיד משתנים - הוא רק פרויקט תרבותי מרתק באמת", אומר מלאני Kiechle, היסטוריון באוניברסיטת וירג'יניה טק אמר...
במאה ה-19, נאמר שהריחות המגעילים של תעשיות כמו בית מטבחיים יכולים לשאת מחלות. חלק מהעסקים, כמו מפעלים לטיפול ביוב, הגיעו לברוקלין כדי להרחיק את הריח ממנהטן. הרוחות עדיין נשאו ריח רעב מברוקלין למנהטן, מה שגרם לבעיות בין הרגולטורים בשני המחוזות.