ביוני 1866, מגיפה מקומית באיסט אנד של לונדון גזלה 5,596 חיי אדם, בדיוק כשהעיר סיימה את בניית מערכות הביוב והטיפול במים העיקריות שלה; החלק של איסט אנד לא הושלם לגמרי. הוא נגרם גם על ידי הצפיפות של העיר באיסט אנד, אשר עזר המחלה להתפשט מהר יותר באזור. האפידמיולוג ויליאם פאר זיהה את חברת המים של מזרח לונדון כמקור הזיהום. פאר השתמש בעבודות קודמות של ג'ון סנו ואחרים, והצביע על מי שתייה מזוהמים כעל הגורם האפשרי של כולרה בהתפרצות 1854
אני לא יודע. באותה שנה, השימוש במים מזוהמים של תעלות במפעלים המיימיים המקומיים גרם להתפרצות קלה באיסטליפרה בדרום ויילס. העובדים הקשורים לחברה, ומשפחותיהם, נפגעו ביותר, ו-119 מתו.