סיכום המאמר:  בזמן שהעולם מחכה להסכם גרעיני אפשרי בין ארה"ב לאיראן, בואו לא נשכח: זו הפעם השנייה בשנתיים שהנשיא ברק אובמה רודף אחר הסכם אי הפצת נשק גרעיני עם משטר לא רפורמי במזרח התיכון. בכך, הוא התעלם מהאופי הבסיסי של המשטרים ומהעלויות האסון שמאמצים אלה גרמו ליציבות האזורית ולביטחון הלאומי של ארה"ב. החודש הזה הביא חדשות מוכרות: עוד התקפות נשק כימי לכאורה על ידי הדיקטטור בשאר אל-אסד נגד אזרחי סוריה. רק ביוני, הממשל הכריז על הצלחת העסקה להסרת הנשק הכימי של אל-אסד, אשר נדרש על ידי התקפות הסארין שלו באוגוסט 2013 על אזרחים סורים והאיום של תקיפות אוויריות של ארה"ב בתגובה. העסקה הביאה לניצחון חשוב -- הסרת והרס של יותר מ-1,200 טון מטרי של ארסנל הנשק הכימי של אל-אסד, שהוא כבר לא יכול להשתמש בו כדי לאיים על סורים וישראל או ליפול לידי טרוריסטים. עם זאת, עם הפעולות שלו כראיה, זה היה עסקה שאל-אסד כנראה ידע שהוא יכול לתמרן. אפילו בזמן שההסכם היה בתוקף, אל-אסאד המשיך לתקוף אזרחים סורים ואופוזיציה עם פצצות כלור מזוינות, תוך ניצול חור בהסכם. העסקה הייתה גם פגומה באופן יסודי בכך שהיא הסתמכה על אל-אסד להכריז על המלאי שלו מרצון ללא אימות מספקת של צד שלישי. רק כמה שבועות לאחר הטענה על הצלחה, הממשל הודה בשקט כי אל-אסד שמר בחשאי על חלק מהנשק הכימי הקטלני ביותר שלו. אל-אסד גם לא הצליח להשמיד חלק מתקני הנשק הכימי שלו, כפי שהסכם נדרש. העסקה הפכה את אל-אסד לשותף לממשל למרות הזוועות המזעזעות שהוא המשיך לבצע. במהלך היישום, הממשל הגביל את תמיכתו לאופוזיציה המתונה ולא עשה דבר נוסף כדי ללחוץ על המשטר לרסן את התקפותיו על אזרחים או לאפשר מעבר פוליטי. בערך 50,000 יותר...
ממשל אובמה נתן לסוריה להתחמק עם יכולת נשק כימי מתמשכת. היא אומרת שהשיחות הגרעיניות עם איראן מובילות את ארה"ב לאותו דרך מסוכנת.