סיכום המאמר:  פריצת מחשבים הייתה פעם תחום של בני נוער סקרנים. זה עכשיו הזירה של מרגלים ממשלתיים, גנבים מקצועיים וחיילי המזל. היום, הכל קשור לכסף. זו הסיבה שהאקרים הסינים פרצו ללוקהיד מרטין וגנבו את התוכניות למטוס קרב F-35 בשווי טריליון דולר. זו גם הסיבה שהאקרים הרוסים התגנבו לחברות נפט וגז מערביות במשך שנים. הסיכונים גבוהים יותר. בשנת 2010, האקרים החליקו "פצצה דיגיטלית" לתוך נאסדאק שכמעט חבלה בשוק המניות. ב-2012, איראן הרסה 30,000 מחשבים במפיק הנפט הסעודי ארמקו. וחשוב על הנזק העצום (עדיין לא נחשף) מהמתקפה הסייבר של צפון קוריאה על סוני פיקצ'רס בשנה שעברה. המחשבים נהרסו, המיילים המביכים של המנהלים נחשפו, וכל אולפן הקולנוע הושלך לתוהו ובוהו. זה לא תמיד היה ככה. לפריצה יש למעשה כמה התחלות תמימות ולא מזיקות. כל הרעיון של "האקר" צמח ממוסד הטכנולוגיה של מסצ'וסטס לפני כמעט 50 שנה. סטודנטים למדעי המחשב שם שאלו את המונח מקבוצת חובבי רכבות מודל ש"פרצו" למסלולי רכבות חשמליות ולמשתנים בשנת 1969 כדי לשפר את הביצועים. האקרים החדשים האלה כבר הבינו איך לשנות תוכנות מחשב וחומרה כדי להאיץ את זה, אפילו כשהמדענים במעבדות בל של AT&T פיתחו את יוניקס, אחת ממערכות ההפעלה הגדולות הראשונות בעולם. הפריצה הפכה לאומנות של מציאת פתרונות ייחודיים. זה דורש סקרנות בלתי-סופית לגבי איך דברים עובדים; האקרים רצו לגרום לטכנולוגיה לעבוד טוב יותר, או אחרת. הם לא היו טובים או רעים, רק חכמים. במובן הזה, הדור הראשון של האקרים האמיתיים היו "פריקרים", חבורה של פאנקים אמריקאים ששיחקו עם מערכת הטלפון של המדינה. בשנת 1971, הם גילו שאם אתה משרוקית בטון גבוה מסוים, 2600 הרץ, אתה יכול לגשת AT&T של מערכת ההפעלה למרחקים ארוכים. הם יצרו שיחות טלפון בינלאומיות, רק בשביל הכיף, כדי לחקור איך רשת הטלפון הוקמה. זה... זה...
המושג "האקר" התחיל לפני כמעט 50 שנה ב-MIT. בשנות ה-80, האקרים רצו לגרום לטכנולוגיה לעבוד טוב יותר. הסיפור על האקרים בני ה-80 שנעצרו על ידי ה-אף-בי-איי מופיע ב-cnn.com/shortfilms.