כתוב המשך לפרק זה - דוקנטס אידיאליזציה ו idolized את העבר. וירג'יל קראפוסקאס טען כי המכתבים של דאוקנטס לנארבוט הראו כי דאוקנטס היה חוקר טוב יותר מאשר עבודותיו. במכתבים הדגיש דאוקנטס את הצורך בשיטות טובות יותר לאסוף, לפרסם ולנתח מקורות ראשוניים, אם כי עבודותיו נותרו רומנטיות מאוד דידקטי. דאוקנטס השקיע מאמץ רב במעקב אחר מסמכים היסטוריים שונים, אבל הוא האמין שכאשר תיעוד היסטורי חסר, היסטוריונים צריכים להשתמש בדמיונם כדי למלא את הפערים. אם מקור היה חיובי לליטא, הוא לא העריך אותו באופן ביקורתי וקיבל בקלות מספר אגדות. לדוגמה, הוא פרסם את התיאוריה כי הליטאים היו צאצאיו של הרולס שהוא לקח מאלברט ויוק קואלוביץ' (למרות שהוא דחה את האגדה על Palemonids הרומית), שיבח את הדמוקרטיה העתיקה של המלך הפרוסי Widewuto, והשתמש בתרגום רופף של הסיפור הקצר "Żiwila" מאת אדם Mickiewicz. אבל הוא היה ביקורתי על מקורות שציגו את ליטא באור שלילי. לדוגמה, הוא היה אחד הראשונים לביקורת על סיפור הטוטונים של קרב סטרייבה
כניצחון מוחץ של הכוחות הליטאים או לטעון כי הליטאים חזרו לקרב גרונוולד והמשיך להילחם. בעוד המלומדות של דוקנטס הייתה דלה ולא עומדת בסטנדרטים מודרניים, היא הייתה שווה לזו של בני זמנו.