ב-6 במרץ 1991, הנשיא בוש פנה לקונגרס בנאום שכיחה לעתים קרובות כצהרת המדיניות העיקרית של ממשל בוש על הסדר העולמי החדש במזרח התיכון בעקבות גירוש הכוחות העיראקים מקווית. מייקל אורן סיכם את הנאום, ואמר: "הנשיא המשיך לתאר את תוכניתו לשמירה על נוכחות ימית קבועה של ארה"ב במפרץ הפרסי, לספק כספים לפיתוח המזרח התיכון, ולפעול אמצעי הגנה מפני התפשטות של נשק לא קונבנציונלי. אולם, מרכז התוכנית שלו היה השגת הסכם ערבי-ישראלי המבוסס על עקרון השטח בתמורה לשלום והגשמת זכויות הפלסטינים". כצעד ראשון, בוש הודיע על כוונתו לכנס מחדש את ועידת השלום הבינלאומית במדריד
אני לא יודע.