סיכום המאמר:  כוכבי לכת הולכים, מרקורי לא מקבל הרבה אהבה. אנשים מבלים יותר זמן בגוגל בחיפוש אחר זמר הקווין פרדי מרקורי מאשר אחרי כוכב מרקורי... ופרדי נעלם כמעט רבע מאה. אפילו נאס"א לא מבלה שם הרבה זמן, מה שהופך אותו לכוכב הלכת הפנימי הכי פחות נחקר במערכת השמש. אבל שאלה אחת מטרידה כבר זמן רב את המדענים: למה הדבר הארור כה כהה? בהשוואה לירח שלנו, שהוא בערך באותו גודל, מרקורי משקף הרבה פחות אור. מדענים במעבדה הלאומית של לורנס ליברמור, באוניברסיטת בראון ובמכון למדעי הפלנטה אומרים שהם אולי מצאו את התשובה: היא "צבועה למעשה בשחור", במילותיה של מייגן ברוק סיאל, חוקרת פוסט-דוקטורט במעבדה של לורנס ליברמור. במשך עידנים, החוקרים טוענים במאמר שפורסם ביום שני בכתב העת Nature Geoscience, מטאוריטים מיקרוסקופיים שנוצרו מכתבי שביט עשירים בפחמן אולי תרמו מספיק פחמן כהה כדי להפחית את כמות האור המשתקף. נראה שהחתיכות מתאימות זו לזו: יש הרבה יותר אבק פחמן שנזרק מכתבי שביט קרובים לשמש, היכן שמרקורי מקיף - בערך פי 50 יותר מרקורי מאשר הירח שלנו, אומרים החוקרים. ובדיקות באמצעות אקדח גדול של נאס"א שנועדו לדמות התנגשויות פלנטריות בקנה מידה קטן נראה להראות את התיאוריה היא סבירה, אומרים המחברים. "אנחנו מראים כי פחמן פועל כמו סוכן חשיכה חשאי", אמר פיטר שולץ, פרופסור אמריטוס למדעי הגיאולוגיה באוניברסיטת בראון. "מנקודת המבט של ניתוח ספקטרלי, זה כמו צבע בלתי נראה".
מרקורי "צבוע בשחור" על ידי מיליוני שנים של מיקרומטוריטים, אומרים חוקרים. המחקר יכול לפתור את החידה של למה הכוכב נראה כה כהה.