ב-8 במאי 1846, זאקרי טיילור ו-2,400 חיילים הגיעו כדי להקל על המבצר. עם זאת, הגנרל אריסטה מיהר צפונה עם כוח של 3,400 ונתק אותו בערך מצפון לנהר ריו גרנדה, ליד בראונסוויל המודרנית, טקסס. צבא ארה"ב השתמש ב"ארטילריה מעופפת", המונח שלהם עבור ארטילריה סוסית, ארטילריה קלה ניידת שהותקנה על קרונות סוסים עם כל הצוות רוכב על סוסים לקרב. ארטילריה מהירה ותמיכה אש ניידת מאוד הייתה השפעה הרסנית על הצבא המקסיקני. בניגוד ל"ארטילריה המעופפת" של האמריקאים, התותחים המקסיקניים בקרב פאלו אלטו
היה אבק שריפה באיכות נמוכה יותר שירה במהירות איטית מספיק כדי לאפשר לחיילים אמריקאים להתחמק מהקליעים של ארטילריה. המקסיקנים הגיבו עם קרבות פרשים וארטילריה משלהם. הארטילריה המעופפת של ארה"ב הפחיתה במידה מסוימת את המעמד של הצד המקסיקני, וחיפשו שטח יותר לטובתם, המקסיקנים נסוגו לצד הרחוק של מיטת הנהר היבשה "רסקה" במהלך הלילה והתכוננו לקרב הבא. הוא סיפק מבצר טבעי, אבל במהלך הנסיגה, הכוחות המקסיקנים התפזרו, מה שהפך את התקשורת לקשה.