במהלך אותם חודשים, ריינר אבחן את עצמו עם סרטן ריאות, אשר היה עוד תוצאה סבירה של חשיפה ארוכה שלו לאדים פורמלדהיד. הוא ניסה להסתיר את זה מאשתו ומחבריו, בטענה שהבעיה שלו היא מקרה פשוט של נזילה. ביתו כמעט לא הושמד מהפצצה באפריל 1944.
, והוא היה צריך לעבור לבית של עוזר לשעבר, יון Țurai. מאוחר יותר הוא הועבר לבית החולים מספר 303, שם הוא פיתח גרורות במוח.