עד תחילת שנות העשרים של המאה העשרים, אנשים רבים בעלי ידע מדעי עדיין האמינו כי בדיוק כפי שלא הופיעו מינים חדשים, כך גם מינים קיימים לא נכחדו - בין היתר משום שהם חשבו כי הכחדה משמעה כי הבריאה של אלוהים לא הייתה מושלמת; כל מוזרות שנמצאה הוסברה כשתייכת לחיות שעדיין חיות איפשהו באזור לא נבדק של כדור הארץ. הטבע המוזר של המאובנים שנמצאו על ידי אננינג, כמו מאובני פלסיוזאורה, כל כך לא דומה לאף יצור חי ידוע כיום, הכה נגד הרעיון הזה. הממוננים, פלסיוזאורים, פלסיוזאורים, פלסיוזאורים ופלסיזאורים חיו בתוך מאובנים של יונקים כמו הממונטים. המחקר המקומי של גיאוגרפיה, שפורסם לראשונה על ידי ויליאם בוקלנד, הסביר כי אמצעי חיוני חשובים של יונקים היו קיימים בתקופה הקדומה של ההיסטוריה של כדור הארץ, כאשר ניסוק גיאוגרפיה של
של אננינג.