סיכום המאמר:  בכל מקום שתלכו באי מאן, תראו דגלי מאנס - שלוש רגליים לבנות משולבות על רקע אדום. עבור בני מאנקס, הטריסקליון הוא סמל רב עוצמה של רוח עצמאות וסבלנות, המוטו שלו הוא: 'בכל דרך שתזרוק, הוא יעמוד'. לאחרונה, הוא הפך לסמל גם בשבילי, של שלושה איים. יש את האי שאני קורא לו בית במשך 11 השנים האחרונות, האי שאני כותב עליו ברומנים שלי, ובמקום כלשהו בין, אולי, אמת עמוקה יותר על הסלע היפה הזה באמצע ים אירלנד. רוח עצמאית: הנמל ברמזי, העיר השנייה בגודלה באי מאן. אגדה: גילוף של אל הים מננן. האם מקום בעל מוניטין של מקום בטוח ושינה יכול להיות גם בית למרגלים, רוצחים ורוחות רעות שמופיעות בספרים שלי? אני רוצה לחשוב כך, והנה כמה סיבות לכך. מזג האוויר עשוי להיות מעורבב אבל הנוף דרמטי, אם נראה מהים, הליכה שביל החוף, או לוקח את הרכבת החשמלית לפסגה של ההר הבודד של האי, סנאפל (מאיפה, ביום בהיר, אתה יכול לראות את הרחק humped blurs של סקוטלנד, אנגליה, אירלנד ויילס). המגוון העשיר של מקומות זה משהו שהתרגלתי להעריך בספרים שלי, ומשהו שתעשיית הקולנוע באי מאן שגשגה עליו בעשור האחרון. צריך בקתה מפחידה? האי יש המון. אותו הדבר נכון לגבעות שופעות ובמפרצים בודדים. אבל האי מספק יותר מסקנות נהדרות. היא קומפקטית, עם אוכלוסייה בסביבות 85,000, ובזמן שזה הופך אותה למנוהלת באופן אידיאלי לביקור בסופי שבוע, היא גם מעודדת משהו שכל הסופרים מסתמכים עליו - שמועות ושמועות. הסרט הראשון שלי, "בית בטוח" (Safe House), שהתמקד באי מאן, צמח מתוך שמועה ששמעתי כמעט ברגע שעברתי לכאן - כלומר, שהוא משמש כמקום להעברת אנשים שנרשמו לתוכניות להגנת עדים בבריטניה. האם השמועה נכונה? אני לא יודע בוודאות, אבל זה נראה סביר לי. האי מבודד ויש לו הרבה מקומות מרוחקים. גם לאי מאן יש זהות משלו. איפה עוד...
הסופר כריס יואן מסכם למה הוא אוהב את אידילת מאנקס שלו. תעשיית הקולנוע באי מאן משגשגת, עם מגוון רחב של מקומות הצעה. מרוצי ה-TT המפורסמים מביאים קהל עצום לאי בכל יוני.