מלא את המשפט הבא: דוד ו. ארדמן מסתכל על השיר מנקודת מבט פוליטית, קורא אותו לאור תחילת המהפכה הצרפתית ביולי 1789, עם
הפלישה לבסטיליה. הוא מאמין שהשיר עוסק הן בצרפת שלפני המהפכה והן באנגליה "לא מהפכנית", שבה אנשים היו יותר מודאגים מהטירוף של ג'ורג' השלישי, כפי שהתגלה לאחרונה, מאשר מהתיקון של עוולות החברה, כפי שבלייק ראה אותן; "בצרפת, העם בתנועה אילץ את המלך להרגיע את אחיזתו ברוח הרפאים. באנגליה, האחיזה המלכותית נכשלה לפתע, אך נראה שלא היה דבר שהאנשים יכולים לעשות מלבד לחכות ולראות... כאשר החזרתו של המלך נחגגה, קצת לפני הזמן, במרץ 1789, "אושר" היה רשמי שוב. תנועות פופולריות אכן היו קיימות, אבל למעט השביתה כמעט תת-קרקעית של הכורים בלונדון עבור יום עבודה קצר יותר, הן היו במידה רבה הומניטריות או דתיות בכיוון ולא במהפכה מיידית". הוא גם מרגיש שהשיר עוסק ב"התפרקות הפנימית של הדיספוטיה", ומוצא מניע פוליטי בנאום הסופי של טריאל, שהוא רואה בהשראת "אמיל, או על חינוך" של ז'אן ז'אק רוסו.