כתוב המשך לפרק זה - בשנת 1913, Ejnar Hertzsprung ניסה למצוא מרחקים ל 13 צפאידים באמצעות התנועה דרך השמיים. מחקרו מאוחר יותר היה דורש תיקון, עם זאת. בשנת 1918, הארלו שפלי השתמש בצפאידים כדי להציב מגבלות ראשוניות על גודל וצורה של שביל החלב, ועל מיקום השמש שלנו בתוכו. ב-1924, אדווין האבל קבע את המרחק למשתנים הקלאסיים של צפאידים בגלקסיה אנדרומדה, עד אז ידועה כ"ענקית אנדרומדה", והראה כי המשתנים לא היו חברים בגלקסיה שביל החלב. הממצא של האבל סיים את השאלה שהועלתה ב"דיון הגדול"
"אם שביל החלב מייצג את היקום כולו או היה רק אחת מגלקסיות רבות ביקום.