כתוב המשך לפרק זה - במהלך הפיכה של 1978
באפגניסטן, שם המפלגה הקומוניסטית תפסה את השלטון, היא החלה בסדרה של רפורמות מודרניזציה קיצוניות בכל רחבי המדינה שהיו כפופות ולא פופולריות, במיוחד בקרב האוכלוסייה הכפרית המסורתית יותר ובין מבני הכוח המסורתיים. טבעו של המשטר של דיכוי נמרץ של האופוזיציה, כולל הוצאת להורג של אלפי אסירים פוליטיים, הוביל לעלייה של קבוצות חמושות אנטי-ממשלתיות, ובאפריל 1979 חלקים גדולים של המדינה היו במרד גלוי. המפלגה השלטת עצמה חוותה יריבות עמוקה, ובספטמבר 1979 המזכיר הכללי של המפלגה הדמוקרטית העממית של אפגניסטן (PDPA), נור מוחמד טארקי, נרצח על פי פקודות של השני בפיקוד, חפיזוללה אמין, אשר החמיר את היחסים עם ברית המועצות. בסופו של דבר הממשלה הסובייטית, תחת המזכיר הכללי לאוניד ברז'נייב, החליטה על הצבא ה-40 ב-24 בדצמבר 1979. כשהגיעו לבירה קאבול, הם ביצעו הפיכה, הרגו את המזכיר הכללי של ה-PDPA, אמין, והשתלטו על הנאמן הסובייטי, באברק קרמל, מהפלגה היריבה. ההפצה נקראה "פלישה" (על ידי התקשורת המערבית והמורדים) או התערבות תמיכה לגיטימית (על ידי ברית המועצות והממשלה האפגנית) על בסיס דוקטרינת ברז'נייב.