למלחמה היו שני שלבים עיקריים, הראשון היה מלחמת האזרחים 1947-1948 בפלסטין המנדטורית
, שהחלה ב -30 בנובמבר 1947, יום לאחר שהאו"ם הצביעו לחלק את שטח פלסטין למדינות יהודיות וערביות ריבוניות, וירושלים בינלאומית (החלטת האו"ם 181), שההנהגה היהודית קיבלה, והמנהיגים הערבים הפלסטינים, כמו גם המדינות הערביות, התנגדו פה אחד. שלב זה של המלחמה מתואר על ידי היסטוריונים כ"מלחמה אזרחית", "אתנית" או "בין-קהילתית", שכן היא נלחמה בעיקר בין מיליציות יהודיות ופלסטיניות ערביות, שתומכות בצבא השחרור הערבי והמדינות הערביות הסובבות. מאופיינת במלחמת גרילה וטרור, היא התדרגה בסוף מרץ 1948, כאשר היהודים עברו למתקפה והסתיימו בהביסתם של הפלסטינים במערכות ומלחמות גדולות, והקמת קווי חזית ברורים. במהלך תקופה זו הבריטים עדיין שמרו על שליטה דלה על פלסטין ולעתים התערבו באלימות.