סיכום המאמר:  (סי-אן-אן) אם הייתם חברים בקבוצת מיעוט וניסיתם ליצור מערכת לשלוט ולדכא את הרוב, לא הייתם יכולים לעשות עבודה טובה יותר מהמנהיגים הלבנים של פרגוסון, מיזורי. בואו נתחיל עם הדמוגרפיה. פרגוסון היא עיר קטנה -- בערך 20,000 תושבים -- ו-67% מהאוכלוסייה היא שחורה ו-29% לבנה. בעשור האחרון, האוכלוסייה של פרגוסון השתנתה מרוב לבנים לרוב שחורים. הפקידים הנבחרים שלה לא. חמישה מתוך שישה חברי מועצת העיר הם לבנים, כמו גם ראש העיר. איך זה קורה בעיר שבה שני שליש מהאוכלוסייה שחורים? שתי תשובות: תאריך הבחירות וסוג הבחירות. פרגוסון, כמו רוב המוניציפליות, מחזיק בבחירות באפריל של שנים אי-זוגיות. עם זאת, מחקרים מראים כי בחירות "חוץ למחזור" כאלה מפחיתים את אחוז ההצבעה. פרגוסון מחזיקה גם בבחירות ללא מפלגות, מה שאומר שאין תוויות מפלגתיות על הכרטיס. זה לא רק מקטין את הסיכוי שאנשים יצביעו, אלא גם הוכח שזה מקטין את מה שהבוחרים יודעים על המועמדים. למרות מיזורי לא עוקב אחר המירוץ של הבוחרים שלה, על פי מאמר בוושינגטון פוסט, Catalist, חברת נתוני הבוחרים הפרטית, ביצע מחקר ומצא כי חוקי ההצבעה הפועלים בפרגוסון באופן יעיל לדכא את הקול השחור. בבחירות הלאומיות בנובמבר 2012, מצא המחקר, שיעור ההצבעה בין שחורים (54%) ולבנים (55%) היה כמעט זהה. אבל בגלל ההבדלים הגזעיים העצומים באוכלוסיית העיר, זה הוביל לבוחרים שהיו 71% שחורים ו-28% לבנים. בחמשת החודשים שלאחר מכן, באפריל, כאשר לבנים היו שלוש פעמים (17%) יותר סבירים להצביע מאשר שחורים (6%). זה הוביל לבוחרים שהיו רובם לבנים: 52% מול 47%. כך אוכלוסייה שחורה ברוב מוצאת את עצמה עם נציגים נבחרים כמעט כולם לבנים. גם קציני אכיפת החוק של פרגוסון אינם מייצגים, כאשר כ-94% מכוחות המשטרה שלה הם לבנים. באופן דומה, השופטים המקומיים של פרגוסון אינם מייצגים. אני חשה כאן דפוס. שופטים מקומיים מונה על ידי...
מערכת הפוליטית של פרגוסון הייתה יעילה בלדכא רוב. הוא עשה זאת עם הזמן וסוג הבחירות, אומר בראון. קנסות מילאו את כספי העיר; אזרחים שחורים היו סבלניים להפליא, אבל לא יותר.