כתוב המשך לפרק זה - קנינגהם התנגד בחוזקה להתפכחות הסקוטית. על פי דחפו, בית הנבחרים אישר תיקון לחוק סקוטלנד משנת 1978 שגרם לרוב הצביעו "כן" ברפובליקה של 1979
על הקמת אסיפה מוסמך צריך להוות לפחות 40 אחוזים מהבוחרים הסקוטיים, ללא זה ההצעה יכולה להיות נסוגה ואת החוק מבוטל על ידי אמצעי חוקי. אף על פי ש"כן" זכה ברוב הצביעים במשאל עם, מכיוון ש"כן" מהווה רק 32.9 אחוזים מהבוחרים, ממשלת הלייבור החליטה שלא להמשיך בהעברה. זה גרם למפלגה הלאומית הסקוטית לבטל את תמיכתה בממשלת המיעוט. האופוזיציה השמרנית הציגה הצעת אי אמון, שבה הממשלה הובסה בהפרש של קול אחד. המפלגה השמרנית, שהתנגדה לפרישה, ניצחה בבחירות הכלליות הבאות; חוק סקוטלנד בוטל ביוני 1979.