מלא את המשפט הבא: ב-1 בפברואר 1960, ב
השתתפות באספסוף גרינסבורו, ארבעה סטודנטים אפרו-אמריקאים במכללה מחו נגד ההפרדה הגזעית וחוקי ג'ים קרו על ידי הישיבה ליד דלפק ארוחת צהריים "ללבנים בלבד". השימוש במפגשים ככלי מחאה הפך פופולרי יותר ויותר ברחבי הדרום, ומארגני האנטי-הפרדה החלו לראות סטודנטים במכללה כמשאב פוטנציאלי. ועדת התיאום הלא אלימה של הסטודנטים (SNCC) שיחקה תפקיד מרכזי בתנועת זכויות האזרח של שנות השישים. הוועדה לניגוד לאלימות הסטודנטית הוקמה בתחילת 1960 בראלי, צפון קרוליינה, בתגובה להצלחת גל השבתות בעיירות המכללות הדרומיות, שבהן סטודנטים שחורים סירבו לעזוב מסעדות שבהן נמנע מהם שירות על בסיס גזעם. צורה זו של מחאה לא אלימה הביאה את ה-SNCC לתשומת לב לאומית, וזרקה אור ציבורי קשה על גזענות לבנה בדרום. מועצת המנהיגות הנוצרית הדרומית של מרטין לותר קינג ג'וניור (SCLC) כינתה כנס מאוחר יותר באותה שנה כדי להקים ארגון חדש, ומכאן צמחה ועדת התיאום הלא אלימה של הסטודנטים (SNCC, בדרך כלל מבוטא "סניק"). מאחדים כוחות עם הקונגרס לשוויון גזעי (CORE), פעילים לבנים ושחורים רכבו באוטובוסים יחד לעיירות הדרום כדי למחות על תחנות אוטובוסים מופרדות. בקרוב ה-SNCC יצר מוניטין כ"כוחות הלם" של תנועת זכויות האזרח.