סיכום המאמר:  עם שום דבר מלבד הכלב שלה, גאריק, המשרתת החזקה-רצון, דמלזה, שכנעה את האדון שלה, קפטן פולדרק, לקשור את הקשר אחרי לילה אחד בלבד של תשוקה בסדרה החדשה הפופולרית של ה-בי-בי-סי. אבל מחקרים מראים שבמאה ה-18 הנישואין היו למעשה עניין של שכירי חרב ברוב המקרים, שבהם גברים רבים התחתנו כדי לשים את ידיהם על עושרה של האישה. אן לורנס, היסטורית באוניברסיטה הפתוחה, מצאה שנישואים פרגמטיים שנועדו לשמירה או העברת עושר הפכו להיות חשובים יותר בתקופת פולדרק. המחקר שלה מבוסס על כ-400 הודעות נישואין בעיתונים בלונדון כאשר היה נפוץ להתייחס לעושר של הכלה, על פי ה"אובזרבר". התגלגל למטה עבור וידאו. המשרתת החזקה-רצון דמלזה שכנעה את האדון שלה, קפטן פולדרק, לקשור את הקשר אחרי לילה אחד בלבד של תשוקה בסדרה החדשה הפופולרית של ה-BBC. ההון של הכלות היה נתון באופן שגרתי באלפי ליש"ט או מתואר כ"גדול", "רחב", "יפה" או "יפה". כמעט בשני שלישים מההודעות שנבדקו, עושרה של הכלה נע בין 1,000 ל-20,000 פאונד, אבל עושר החתן מוזכר רק לעתים רחוקות. גב' לורנס אמרה: "נישואים שכירים הפכו לנושא של ביקורת רבה, אבל נראה שהרוח של הזמן הייתה נגד המורליסטים. "רגישות מערבית מתנגדת לרעיון שהנישואין עשויים להיות מסיבות אחרות מאשר אהבה לשותף ורצון לבלות את שארית חייו איתו. אבל המחקר מראה כי נישואים במאה ה-18 היו למעשה עניין של שכירי חרב ברוב המקרים, בתמונה איידן טרנר כקפטן פולדרק ואלינור טומלינסון כדמלזה. עושר החתן מוזכר לעתים רחוקות, אם בכלל, ב-400 הודעות נישואים שנבדקו. אנחנו מכירים בכך שאף אחד לא חייב להתחתן כדי לשרוד. באותו הזמן, העשירים ביותר עושים הסכמי נישואין, והסכמי גירושין גדולים יותר ויותר מופיעים בחדשות מדי שבוע. "שמירה על הון מרכזת את המוח על שיקולים פרגמטיים".
מחקר חשף כי נישואין במאה ה - 18 היה עניין שכירי חרב. ההיסטוריון אן לורנס חקרה 400 הודעות בעיתונים בלונדון. ההון של הכלות תואר כ"רב", "יקר" או "יפה" אבל העושר של החתן היה מוזכר לעתים רחוקות בפרסומים.