כתוב המשך לפרק זה - בסרט השלישי זה היה הנוער, הן בתוך דרום אפריקה והן מחוץ לה, שהצטרפו לתנועה הגוברת נגד האפרטהייד. מחוזק על ידי תמיכה חדשה במדינות המערביות, אוליבר טמבו חזר לאו"ם כדי לנסות לשכנע את הגוף העולמי לסנקציה דרום אפריקה. מאמציו זכו לתמיכה ציבורית חדשה, כמו הדיכוי האכזרי של התקוממות של הנוער.
בעיירה הדרום אפריקאית סווטו ומוותו המחלוקת של סטיב ביקו הפך את דרום אפריקה ממדינה למטרה, סמל עולמי של אי צדק. ב-1977 זכה ניצחון משמעותי כאשר האו"ם הוציא אמברגו חובה על נשק: הראשון בהיסטוריה. אבל שותפי הסחר החזקים ביותר של דרום אפריקה במערב עדיין לא היו מסכנים את זה כלכלית, וכשהטמבו פנה לזמביה כדי לשרת את צבא הגרילה הגדל של הקונגרס הלאומי האפריקאי, מרחץ דמים נראה בלתי נמנע. אבל אפילו כשהממשלות המערביות החזקות ביותר סירבו להקשיב לקריאותיו של טמבו לחרם תרבותי וכלכלי, אזרחיהן של המדינות המערביות האלה עזרו להפוך את הגאות.