ההשפלה של Bannockburn והתנאים הלא מספקים, מנקודת המבט האנגלית, של אמנת אדינבורו-נורת'המפטון של 1328 (הכרה בסקוטלנד עצמאית לחלוטין), הובילו את אדוארד השלישי הצעיר של אנגליה לתמוך בטענות של "המעורבים" (אלו האצילים שאיבדו אדמות בסקוטלנד) בניסיונם להציב את אדוארד באליול על כס המלוכה של סקוטלנד. מלחמת העצמאות השנייה של סקוטלנד
נמשכה מ-1332 עד 1357, אשר אף על פי שהגבירה את סמכותו של אדוארד בבית, הסתיימה בדויד השני של סקוטלנד שמר על כס המלכות של מדינה עצמאית. במהלך תקופה זו, המחוזות הצפוניים הותקפו וסבלו קצת הרס. כפי שהוזכר לעיל, קרלייל שילם כספי הגנה בשנת 1346 לדוד השני בדרכו לקרב נויל קרוס (גברים מקמברלנד נלחמו בצד האנגלי שם).