סיכום המאמר:  (סי-אן-אן) אני אוהב לחשוב שאני אדם די אופטימי. אפילו ברגעים אפלים למדינה הזו -- אחרי ה-11 בספטמבר או הוריקן קתרינה, למשל -- הנטייה שלי היא תמיד לחפש את חלקיקי התקווה להתקדמות עתידית. אבל אני חייב להיות כנה איתך, לפעמים האופטימיות הזאת רק הולכת רחוק. בבוקר שאחרי הבחירות של 2004, כאשר בוחרים ב-11 מדינות אישרו איסור חוקתי על שוויון נישואים, מעולם לא חשבתי שאראה זוגות הומוסקסואלים ולסביות מחויבים ואוהבים מתחתנים בחיי - באלבמה מכל המקומות. יותר מזה, מעולם לא חשבתי ש, 50 שנה לאחר צעדת זכויות הצבעה שהלכה מסלמה למונטגומרי, שהזוג הראשון שהתחתן שם יהיה זוג אפריקאי-אמריקאי אמיץ, טורי סיסון ושנטה וולף, שהחלו את הלילה על המדרכה מחוץ לבית המשפט רק כדי להיות הראשונים בתור. הם ישנו על המדרכה הקרה הזו למרות השטויות של השופט הראשי רוי מור של בית המשפט העליון של אלבמה, אשר הוציא צו חסר בסיס אחרי צו חסר בסיס, המפציר בשופטי ההוראות של המדינה להתעלם מפסק בית המשפט הפדרלי (שמחליף פסק דין של המדינה) ולהימנע מלהתייחס לאנשים הלהט"ב באופן שווה תחת החוק. אפילו היום, יותר ממחצית המחוזות במדינה מסרבים להנפיק רישיונות לזוגות הומוסקסואלים. בראיון עם כריס קוומו של סי-אן-אן ביום חמישי, השופט הראשי מור אפילו השווה את סירוב רישיונות הנישואין לזוגות הומוסקסואלים לסירוב לאכוף את החלטת דרד סקוט נגד סנדפורד משנת 1857 (ששמרה על מעמדו החוקי של העבדים כבניין). אני לא עורך דין מאומן, אבל נראה שההגיון הוא שהסירוב להתייחס לאנשים כמו לעבדים תחת החוק דומה לסירוב להעניק להומואים וללסביות את הזכויות השוות שלהם להתחתן תחת החוק. הגיון זה לא רק שגוי (ההגבלה על זכויות אינה דומה להרחבתן) אלא גם פוגעני. 13 המדינות שעדיין אוסרות על נישואים חד-מיניים. רבים מדגישים את ההדורים של העבר באלבמה כרגע; של המושל ג'ורג' וולאס למעשה חוסם שני סטודנטים אפריקאים-אמריקאים מלהיכנס...
כמה שופטים באלבמה מתנגדים לנישואים חד-מיניים. בית המשפט העליון של ארה"ב צריך להחליט בבירור לטובת נישואים חד-מיניים.