סיכום המאמר:  שלושה ילדים מהכפר ההררי המרוחק בסין נוסעים על סוסים במשך שלוש שעות ביום כדי ללמוד בבית הספר הקרוב אליהם. הילדים בני השמונה סובלים את המסע הלוך ושוב של 16 ק"מ כל יום, מלווים על ידי סבא וסבתא הקשישים שלהם - אשר הולכים במשך שש שעות ביום כדי להבטיח שנכדיהם יקבלו את החינוך שהם עצמם נדחו. הסבים של הואנג שיג'ון, הואנג צ'נבין והואנג לינג'יאן לוקחים את הילדים מהבית המרוחק שלהם בכפר מודונג לבית הספר כל יום על סוסים, ומובילים את החיות לאורך המסלול הבוץ, הסלעי והמעוות בגובה 1,300 מטר מעל פני הים. הסבים מתחלפים כדי להוביל את הסוסים לאורך הנתיב, שנמצא 1,300 מטרים מעל פני הים. הנסיעה יכולה להיות מסוכנת, במיוחד כשמקרר - אז הילדים צריכים להישאר בבית. הילדים, כולם מקבוצת המיעוט האתני יאו, הם כולם "ילדים שנותרו מאחור" - מה שאומר שההורים שלהם השאירו אותם בידי הסבים והסבתות שלהם בזמן שהם מחפשים עבודה בעיירות ובערים במרחק קילומטרים מבית הכפר שלהם. העיתון "האנשים היומי" מדווח שהצעירים רכבו על הסוסים לאורך הדרך הבוץנית והמסוכנת לעיתים קרובות לבית הספר בשלוש השנים האחרונות. כל שלושת הצעירים הם בכיתה ראשונה בבית הספר היסודי ליולי. הוואנג שיג'ון, הוואנג צ'נבין והוואנג לינגיאן כולם בני שמונה בלבד - והם נוסעים 16 ק"מ ליום לבית הספר. הוונג לינגיאן (משמאל) אמרה שהיא אוהבת ללכת לבית הספר על סוס - וכל החברים שלה מקנאים בהובלה שלה. הכביש הבוצי מ"מודונג" לכפר ליולי נבנה רק בשנת 2010, נתמך על ידי מענקים ממשלתיים ואינו יכול לשאת מכוניות. בבית הספר יש רק מורה אחד, שעבד שם לבד במשך חמש שנים, מלמד שני כיתות עם 19 תלמידים בסך הכל. הוואנג פנג-ג'ון, הסבא בן ה-60 של הוואנג צ'נבין, משתמש בסוס כדי לשאת את נכדו לבית הספר מאז שהוואנג צ'נבין החל ללכת לגן לפני שלוש שנים. הוא אמר שלשלוש המשפחות יש שלושה סוסים והם משתמשים בהם כדי לשאת את הילדים שלהם לבית הספר. במהלך עונות עמוסות עבור חקלאים אדם מבוגר אחד לוקח את כל...
ילדים מהכפר המרוחק בסין צריכים לנסוע 16 ק"מ לבית הספר הקרוב ביותר. המסע ארוך מדי בשבילם ללכת כך שלושה ילדים חולקים שני סוסים. סבא וסבתא שלהם הולכים שישה שעות ביום כדי לוודא שהילדים יגיעו לבית הספר. אבל הכביש ההררי יכול להיות מסוכן במיוחד כאשר הוא הופך קרח.