לאחר כניסת איטליה למלחמה ב-10 ביוני 1940, וולר היה מעורב בחיפוש אחר שדות מוקשים בחוף צפון אפריקה. יורה חכם, הוא פוצץ בעצמו מוקשים צפים בעזרת רובה וכדורים חורצים. ב-21 ביוני, "סטוארט" פגעה בעיר ברדיה שבשליטת איטליה. בחודש שלאחר מכן, צי המשחתות העשירי שלו השתתף בקרב על קלבריה. ספינותיו של וולר ביצעו הפצצות על פורט קפוצ'ו ב-17 באוגוסט ועל בסיס מטוסי מים איטלקיים במפרץ בומבה שבוע לאחר מכן. בספטמבר הוענק לו עיטור השירות המצטיין (DSO) על "אומץ לב, יוזמה ומסירות לחובה במערכות הקרבות האחרונות", ובמיוחד על זיהוי שדות מוקשים של האויב. באותו חודש, הוא הועבר ל-HMAS "ערפד" בעוד "סטוארט" נכנס לשיפוץ. כאשר צבאות בעלות הברית החלו לתקוף נגד כוחות איטליה בדצמבר 1940, המפקד העליון של צי הים התיכון, אדמירל סר אנדרו קנינגהם, נתן לוולר פיקוד על טייסת החוף החדשה שנוסדה, הכוללת משחתות, ספינות ניקוי מוקשים וציים עזר. בתפקידו כקצין בכיר של קנינגהם, וולר היה אחראי על התמיכה הימית בהתקפה על ברדיה.
, שנפלה בידי בעלות הברית ב-5 בינואר 1941. זמן קצר לאחר מכן, הוא מסר את הפיקוד על טייסת החוף הפנימי והועבר בחזרה לספינה "סטוארט".