ההכרזה על קארדיף כבירת ויילס בשנת 1955, התחייבותה של מפלגת הלייבור בשנת 1959 למנות מזכיר מדינה לוויילס, הקמת משרד ויילס בשנת 1965 וביטול חוק ויילס וברוויק 1746 שנתיים מאוחר יותר, נראה כי הראו דחף לאומני גובר. עם זאת, התבוסה הכבדה עבור האסיפה המוצעת של ויילס שהוצעה על ידי הלייבור ברפובליקה על ההפצה של 1979
"הצביע על כך שלרוב המכריע של תושבי ויילס אין שום רצון לראות את ארצם בעלת עתיד לאומי".