ב-1993, לבלו ג'ייס היו שבעה שחקני כל-הכוכבים: השחקנים החיצוניים דבון וייט וג'ו קרטר, השחקנים הפנימיים ג'ון אולרוד ורוברטו אלומר, המכה המוצג מוליטור, בנוסף לזרוק הפותח פאט הנטגן, והסגור דואן וורד. באוגוסט, הג'ייס רכשו את היריב לשעבר ריקי הנדרסון מאתלטליקס. ה"בלו ג'ייס" הגיעו לשיא של 95:67, שבע משחקים לפני ה"ניו יורק יאנקיז", וזכו בתואר השלישי ברציפות. "הג'ייס" ניצחו את "שיקגו ווייט סוקס" בארבעה משחקים לשניים ב"אל-סי-אס".
, ולאחר מכן פילדלפיה פילליס, ארבע משחקים לשניים, עבור ניצחונם השני ברציפות באליפות העולם. סדרת העולמית הציגה כמה משחקים מרגשים, כולל משחק 4, שנשחק תחת גשם קל, שבו ה"בלו ג'ייס" חזרו מכישלון של 14-9 כדי לנצח 15-14 ולקחת מנהיגות של 3 משחקים ל-1 בסדרה. זה נשאר המשחק עם הציון הגבוה ביותר בהיסטוריה של הסדרה העולמית. במשחק 6 בטורונטו הובילו ה"בלו ג'ייס" 5 ל-1, אבל ויתרו על 5 ריצות בסיבוב השביעי כדי לרדת ל-6 ל-5. בסוף הסיבוב התשיעי, ג'ו קרטר הכה הום-ראן של שלושה ריצות, והרחיק את הסדרה ממיץ' וויליאמס. זה היה רק ההום רון שני שניזכה באליפות העולם בהיסטוריה של ליגת הבייסבול הבכירה (לאחר ההום רון של ביל מאזרוסקי במשחק 7 ב-1960), המכה של קרטר הייתה שונה מהראשונה בכך שטורונטו, למרות שלא עמד בפני חיסול, הייתה מאחור בתחתית הסיבוב התשיעי. ה"הומראן" זכור גם בגלל שיחתו של טום צ'יק, המשדר של ה"בלו ג'ייס":