כתוב המשך לפרק זה - לכן, כדיפלומט פרוסי, ברנסטורף השתתף בקונגרס של אקס לה-שאפל (אוקטובר 1818), שבסופו של דבר הוא חזר לברלין כשר המדינה וראש המחלקה לענייני חוץ. ניהולו של ברנסטורף של המדיניות הפרוסית לאורך השנים רבות שבהן נשאר בתפקיד נשפט באופן מגוון. הוא היה על ידי אימונים וטמפרמנט נגד המהפכה, והוא הוזמן לתפקידיו החדשים כשר פרוסי על ידי אנקיון הריאקציוני. הוא מואשם בכך שהסגיר את האינטרסים הפרוסים למדיניות האירופית של מטרניך והברית הקדושה. האם כל מדיניות אחרת הייתה לטווח הארוך משרתת את פרוסיה טוב יותר היא עניין של השערות. זה נכון שברנסטורף תמך בצו קרלסבד, ובחוק הסיום של וינה; הוא גם היה החייל הנאמן של מטרניך בקונגרסים של לייבאך, טרופאו ורונה. מצד שני, הוא השתתף באופן משמעותי בהקמת הבסיס לאיחוד המכס (Zollverein), שנועד להיות הבסיס ההגמוניה הפרוסית בגרמניה. בתמיכתו בפעולה של רוסיה נגד טורקיה בשנת 1828 הוא גם הראה שהוא לא היה חסיד עיוור של דעותיו של מטרניץ'. במשבר של 1830, המתינות שלו מול הצעקות הלוחמות של המפלגה הצבאית בברלין עזרו רבות למנוע את הצרות בבלגיה.
ופולניה מלהסתיים בשריפה אירופאית אוניברסלית.