כתוב המשך לפרק זה - לאחר מותם של הנהגים איירטון סנה ורולנד רטצנברגר בפרס הגדול של סן מרינו ב-1994
, תשומת הלב התקשורתית העולמית התמקדה באלוף העולם הכריזמטי Senna, ולא Ratzenberger, נהג כמעט לא ידוע עבור צוות סימטק קטין. מוסלי לא הלך להלוויה של סנה, אבל השתתף בהלוויה של רצנברגר. במסיבת עיתונאים 10 שנים מאוחר יותר, מוסלי אמר, "הלכתי להלוויה שלו כי כולם הלכו לסנה. חשבתי שזה חשוב שמישהו ילך אליו". בעקבות המוות, ומספר תאונות חמורות אחרות, מוסלי הודיע על הקמתה של קבוצת מומחים מייעצת בראשותו של פרופסור סיד ווטקינס, כדי לחקור ולשפר את הבטיחות במירוצים. ווטקינס, שלמד על תפקידו החדש כששמע את מוסלי מכריז על כך ברדיו, כינה זאת "גישה חדשה ומהפכנית". השינויים שנוצרו כללו הפחתת היכולת והכוח של המנועים, השימוש בצמיגים חריצים כדי להפחית את מהירות הפינות, ההקדמה של מכשיר HANS כדי להגן על צווארו של הנהגים בתאונות, עיצוב מחדש של המעגל, והגדלת הדרישות עבור בדיקות התנגשות של הצ'אסי.