כתוב המשך לקטע זה - המתחים ביהודה גדלו לאחר שהוחזר השלטון הרומי ישיר. המעמד העליון חיבב את הרומאים כי זה הבטיח להם את מעמדם המיוחד, אבל המעמד הכפרי לא, ותשוקתם לעצמאות ולמהפכה גדלה. זיכרונות חיים של מלכי האסמונית, מונעים על ידי ציפיות אסקטולוגיות ומסיאניות, יצרו אשליות מסוכנות לגבי הסיכויים למרד. מורדים ושודדים פעלו בכפרים והיו מטרד גדול לרומאים. כדי להוסיף דלק לאש, כשנכדו של הורדוס, אגריפה הראשון, שנבחר למלך ב-41 לספירה והיה שליט פופולרי, מת ב-44 לספירה, הקיסר סירב לתת לבנו לירש אותו ויהודה חזרה לשלטון הרומי הבלתי פופולרי. חוסר שביעות הרצון התפרץ במרד היהודי הגדול
בשנת 66 לספירה, שנמשכה ארבע שנים והגיעה לשיאה במצור על ירושלים בשנת 70 לספירה. העיר נכבשה והמקדש נהרס.