כתוב המשך לפרק זה - סוף המלחמה
מצא את כל החלק המרכזי של מה שהיה גרמניה ניהלה כמו אזור הכיבוש הסובייטי. ראדוש השקיעה את עצמה במאמץ השיקום העצום שהחל כעת. בין יוני 1945 לפברואר 1946 היא הייתה מועסקת במחלקת "קורבנות הפשיזם" של ממשלת המחוז של שונברג, בתהליך תביעות למזון ובגדים חירום. ב-1946 היא הייתה מעורבת בפרויקט "הצלת ילדים" ("Rettet die Kinder"). במקביל, כשהיא ראתה את הקומוניזם הסובייטי מגיע לגרמניה עם הצבא האדום, היא החלה לטפח ספקות לגבי המפלגה הקומוניסטית שהייתה מוקד הפוליטיקה שלה במשך יותר מעשרים שנה. היא החליטה להתפטר ממנה והביעה את כוונתה. בינואר 1946, מנהיגות המפלגה המקומית ציפתה להתפטרותה, אך גירשה אותה, תוך שימוש במערכת היחסים הלסבית שלה כדי להצדיק את המהלך. היא גם הותקפה במכתבים מאיימים, ודנתה אותה למעסיקים שלה בבניין העירייה. כשהיא הלכה לבקר את הבוס שלה כדי להבהיר את העניינים, היא מצאה תיק אישי עבה, המכיל הצהרות של שלושה קומוניסטים מובילים, שהאשימו אותה כלסבית, ולכן היא לא צריכה להיות מועסקת יותר במשרד ציבורי. החברים קיבלו את דרכם, ובפברואר 1946 היא איבדה את עבודתה. גם מחסור בתקופת המלחמה גרם לה לחטוף מחיר, וכעת היא סבלה ממחלת דלקת פרקים ריאומטית. כמה שנים לאחר מכן היא נאלצה לצאת לפרישה מוקדמת, התומכת על ידי פנסיה דלה מאוד.