היסטוריון אחמד י. אל-חסן, בהתבסס על ניתוחו של כתבי יד ערביים מהמאה ה-14 שהוא טוען שהם עותקים של טקסטים קודמים יותר, טוען כי תותחים ידניים שימשו בקרב עין ג'לוט
בשנת 1260. עם זאת, טענותיו של חסן נדחו על ידי היסטוריונים אחרים כגון דיוויד איילון, איקטידר אלם חאן, ג'וזף נידהם, טוניו אנדרד, וגבור אגוסטון. חאן טוען כי המונגולים הם שהכניסו את אבק השריפה לעולם האסלאמי, ומאמין כי תותחים הגיעו למצרים הממלוכית רק בשנות ה-1370. לדברי נידהם, המונח "מידפה", המתוארך במקורות טקסטואליים מ-1342 עד 1352, לא התייחס לאקדחים או לפצצות אמיתיים, ודיווחים עכשוויים על תותח ברזל בעולם האסלאמי לא מופיעים עד 1365. באופן דומה, אנדרד מתארך את הופעתו הטקסטואלית של תותחים במקורות המזרח התיכון בשנות ה-1360. גבור אגוסטון ודויד איילון מאמינים שהמאמלוקים השתמשו בוודאות בתותחי מצור בשנות ה-1360, אך השימוש הקודם בתותחים בעולם האסלאמי מעורפל עם הופעה אפשרית באמיריית גרנדה בשנות ה-1320, אולם הראיות אינן חד משמעיות.