סיכום המאמר:  תמיד חשבתי כדורגל בינלאומי היה על השחקנים הטובים ביותר ממדינה אחת להציב את עצמם נגד השחקנים הטובים ביותר ממדינה אחרת. אבל זה רעיון אידיאליסטי פנטסטי. האופי הקוסמופוליטי של העולם באופן כללי, והתנועה הקלה והמתרחבת של מספר גדול של אנשים ממדינה למדינה בימינו, הפכו את כדור הארץ למקום קטן יותר. בסופ"ש, ההשוואה של איטליה נגד בולגריה נרשמה על ידי ברזילאי, אדאר, שהגיע לראשונה לאיטליה כשהיה בן 16. הוא הודה שהוא לא יודע את המילים של ההמנון הלאומי האיטלקי. חלוץ יליד ארגנטינה, פרנקו ואסקז, הוא גם בכיתה של אנטוניו קונטה. אדר, שנולד בברזיל, חוגג את שערו באיטליה במשחק האימונים של יורו 2016 מול בולגריה. אדר, שעבר לאיטליה כשהיה בן 16, הודה שהוא לא מכיר את ההמנון הלאומי. פרנקו ואסקז, יליד ארגנטינה, הוא גם חלק מהצוות האיטלקי של אנטוניו קונטה. המתקפים האיטלקים של איטליה הם או מבוגרים מדי (לוקא טוני, אנטוניו די נאטלה) או מחוץ לכושר (סירו אימובילה, מריו בלוטלי, גרציאנו פלה), ומכאן השיחות הזרות. המחלוקת הובילה לרוברטו מנצ'יני לומר כי "הצוות הלאומי האיטלקי צריך להיות איטלקי. שחקן איטלקי ראוי לשחק בנבחרת הלאומית, בעוד שמישהו שלא נולד באיטליה, גם אם יש לו קרובים, אני לא חושב שמגיע לו". זה לא חדש לאיטליה: הם זכו בגביע העולם ב-2006 עם הארגנטיני מאורו קמורנזי בצד. הוא עבר לאיטליה בגיל 23, לא שר את ההמנון הלאומי, דיבר בספרדית אחרי המשחק כשהוא הקדיש את הניצחון בגמר בברלין לאנשים בשכונה שלו בפרברי בונוס איירס - בערך 7,000 מיילים מרומא. כאילו היה צריך עוד בלבול, עכשיו הוא מצליח במקסיקו ושמו האמצעי הוא גרמני. איטליה זכתה בגביע העולם ב-2006 עם הארגנטינאי מאורו קמורנזי בתפקידם. רוברטו מנצ'יני, המאמן לשעבר של מנצ'סטר סיטי, אמר שהצוות הלאומי האיטלקי צריך להיות איטלקי בלבד. הגישה האקראית של איטליה...
נבחרות לאומיות יותר ויותר מגרש שחקנים שנולדו מחוץ למדינה שלהם. דיאגו קוסטה של ספרד ואדר של איטליה נולדו בברזיל. המתקפה הארגנטיני, פרנקו ואסקז, הוא גם בכיתה של אנטוניו קונטה. רייים סטרלינג נולד בג'מייקה אבל חי באנגליה במשך 15 שנים. אבל מאט ריצ'י לא היה בסקוטלנד לפני הופעת הבכורה בשבוע שעבר.