סיכום המאמר:  ארגנתי פגישה עם זר בבית קפה עסוק בשבוע שעבר, הייתי צריכה לתאר את המראה שלי. התחלתי: "יש לי שיער ארוך וכהה עם שוליים... זה לא בגלל שזו דרך קלה לזהות אותי, אלא בגלל שתספורת השיער שלי היא בדיוק הדבר שאני מזהה את עצמי בו כשאני מסתכל במראה, כשאני מדמיין את עצמי, כשאני חושב על עצמי בעבר או בעתיד, זה השיער שלי שאני רואה קודם. כי בעוד שאנשים אחרים עשויים להבחין באופנים שונים, או לתאר את עצמם במונחים של הבגדים שלהם, גובה או פיגור, בשבילי זה תמיד היה הדבר הזה שמגדיר אותי. התגלגל למטה עבור וידאו. הסופרת הייתה "מתוחכמת להרשים" בת שש עם הקצוות שלה והיא עדיין לובשת את התספורת הזאת היום. ואני לא מתכוון שזה מגדיר רק את המראה שלי; זה מגדיר את הזהות הפנימית שלי, גם כן. יש נשים שמשתמשות בשיער שלהן כדי לשקף את מצב הרוח שלהן או תקופה בחייהן, הן אוהבות לקצץ ולשנות עם העונות וללכת בעקבות המגמות. ואז יש נשים כמוני <unk> וג'מימה חאן <unk> ששומרות על אותו תסרוקת לאורך כל חייהן. השבוע, ג'מימה צייצה תמונה של שיער הילדות שלה - זהב, עבה, ארוך ומוקף עם שוליים - זהה לסגנון שעדיין יש לה. עבורנו, תסרוקת שלנו היא חלק כל כך בסיסי של מי שאנחנו ששינוי זה יהיה אכזרי ולא ייאמן כמו לעשות ניתוח פלסטי. לחתוך את השיער שלי יהיה כמו לאבד חלק הנשמה שלי. זה לא שאני חושבת שהשיער שלי פנטסטי במיוחד, זה יכול להיראות טוב יותר עם חיתוך אחר, אבל העקביות היא מה שחשוב. ג'מימה גולדסמית: הסוציאלית צייצה את התמונה הזו שלה כילדה צעירה (משמאל) עם המילים: "אם זה לא שבור, אל תתקן את זה". קיירה נייטלי: היום היא אייקון של שטיח אדום, אבל הוליווד A-lister העמוס לבש 'לא נעשה עד-לעשות' בגיל עשר. מאז שהייתי בת חמש זה תמיד היה באורך הכתפיים או קצת מתחת עם שוליים סדוקים. לפעמים זה ארוך יותר, לפעמים יש כמה שכבות, אבל למרות שאני בן 53, לא שיניתי את הסגנון שלי מאז הילדות. אז, סבתא שלי חתכה את זה...
הסופרת דייזי גודווין שמרה על אותו תסרוקת במשך כמעט חמישה עשורים. הצטרף לחברה ג'מימה חאן שהיה לה אותו סגנון מאז ילדותה. חאן צייץ תמונה של עצמו כילד עם הכותרת "אם זה לא שבור, אל תתקן את זה"