בשנת 1826 סינגפור הוקמה על ידי חברת הודו המזרחית הבריטית יחד עם פנינג ומלאקה כדי ליצור את יישובי המפרץ, המנוהלים על ידי חברת הודו המזרחית הבריטית. בשנת 1830, יישובי המפרץ הפכו לתושבות או לתחום של נשיאות בנגל בנגל של הודו הערבית הבריטית. במהלך כל העשורים הבאים, סינגפור הפכה במהירות לתחנה מסחרית חשובה, בריטניה איחדה את תביעתה על האי. הסכם האנגלו-הולנדי של 1824 חיזק את מעמד סינגפור כבעלות בריטית, וחילק את הארכיפלג המלאי בין שתי המעצמות הקולוניאליות עם האזור הצפוני של מיצר מלאכה, כולל סינגפור, שנפל תחת תחום ההשפעה של בריטניה. בשנת 1869, סינגפור פתח את נמל סואט סואט סואט סואט סינגפור, עם יציבות סואט סינגפור, סינגפור והסינגפור.
הממשל ששלט על האי היה חסר כוח אדם, לא יעיל ולא דאג לרווחת האוכלוסייה.