
Serbian: 
Поздрав, браћо и Сестре у Христу, ја сам Бојан и у овом кратком клипу изнећу вам
неке моје раштркане ставове о атеизму.
Е сада, ја сам човек верник, ако нисте извалили до сад,
и по природи ствари, сматрам да је атеизам лош;
из различитих разлога, атеиста би највероватно сматрао да је религија лоша по мене.
Ја видим атеизам као верски систем који је сам по себи депресиван.
Да срочим то другачије.
Ако Бог постоји и Он је добар, онда ће свакој патњи доћи крај.
Ако Бог постоји и он је зао, онда ниједној патњи неће доћи крај.
Ако Бог не постоји, онда је сва патња сасвим бесмислена.
Видите шта хоћу да кажем?
У најбољем случају, атеиста може да се нада Пировој победи зато што је у праву ако Бог не постоји или,
не дај Боже, ако Он постоји али је зао.
(Ха! Где је сада ваше летећше чудовиште од шпагета!?)
Ипак, последња опција, ако Бог не постоји,
није нешто у чему атеиста може да ужива у својој победи.
,,Ликовао бих да уопште више постојимо.''
То вам је као Паскалова опклада.

English: 
Hello my siblings in Christ, I am Bojan and in this short clip I’ll present to you
some of my scattered thoughts on atheism.
Now, I’m a religious man, in the case you couldn’t tell,
and naturally, I think that atheism is bad;
for different reasons, an atheist will most probably think that religion is bad for me.
I see atheism as a faith system that is inherently bleak.
Let me put it this way.
If God exists and He is good, then all suffering must ultimately end.
If God exists and he is evil, then all suffering will never end.
If God does not exist, all suffering is completely meaningless.
See what I mean?
At best, an atheist can hope for Phyrric victory of being right in the case God does not exist or,
God forbid, if He exists but is evil.
However, the last option, where God does not exist,
is not the one where an atheist can ever hope to enjoy his or her victory.
It is a sort of Pascal’s wager.

English: 
It isn’t a proof of God, of course,
but it is a proof of atheism’s ultimate nihilism.
The second thing I mind about atheism is what that it presents
what I like to call a two-layered sieve to the evils of society.
Here is what I mean.
Let us assume someone wants to kill another person.
What will prevent such a man to commit his crime?
First, we have the first sieve layer, we have our inherent goodness.
Generally, we think it is wrong to kill a fellow human being.
Us Christians call it ‘being made in the image of God’,
some people will call it conscience,
some will call it common sense,
others good upbringing,
some will call it their guardian angel.
Whatever you call it,
abstaining from murder because you think is wrong
is an option open to both atheists and believers.
The second layer of sieve is law.
Frankly, you might abstain from murdering someone because you’re afraid of getting caught,
of getting punished.
Maybe you’re just a coward to carry it out,
getting your hands dirty.
It doesn’t matter, whatever works.

Serbian: 
То наравно није доказ да Бог постоји,
али јесте доказ суштинског нихилизма атеизма.
Друга ствар која ми смета код атеизма је та што нам он нуди
оно што ја зовем двослојним ситом за друштвена зла.
Ево шта под тиме подразумевам.
Претпоставимо да неко жели да убије неког.
Шта ће спречити таквог човека да почини свој злочин?
Прво, имамо први слој сита, а то је наша урођена доброта.
Начелно, ми сматрамо да је погрешно убити друго људско биће.
Ми хришћани то зовемо ,,бити створен по лику Божијем,''
неки људи то називају савешћу,
неки то зову здравим разумом,
други добрим васпитањем,
неки ће то звати својим анђелом чуваром.
Како год да то зовете,
уздржавање од убиства зато што сматрате да је погрешно
је опција која је доступна како атеистима тако и верницима.
Други слој сита је закон.
Тачније, ви можете да се суздржите од тога да убијете неког јер се плашите да вас не ухвате,
да вас не казне.
Можда сте просто кукавица да то просто урадите,
да закрвавите руке.
Није битно, битан је резултат.

Serbian: 
И ова могућност је доступна и атеистима и верницима.
Али, религија и само религија додаје трећи слој сита на гомилу -
неко може да се суздржи од убиства јер се плаши греха.
Oпет, ово се може срочити на разне начине:
можда се плаши пакла,
да га не бије баксуз,
или да се не реинкарнира као шепајућа гљивична инфекција.
Да, суздржавање од убиства зато што се бојите пакла никако не доприноси вашем духовном животу,
али ето, то итекако доприноси животу особе чији сте живот желели да окончате.
Поделићу са вама причу коју је један свештеник поделио самном.
Његов прадеда је ишао у Охајо теретним вагоном да тамо нађе неки посао.
Током пута, двојица људи су ускочили у вагон,
убила двојицу путника и на мртво име пребили његовог прадеду.
Намртво у смислу - избацили га из вагона.
Једва је преживео - чак је имао и отворени прелом на нози.
Хвала Богу, преживео је, и неколико година касније, у Оук Риџу, он је видео једног од људи који су покушали да га убију.
Отишао је по пиштољ,

English: 
This option, too, is open for both atheists and belivers.
However, religion and only religion adds the thrid layer of sieve to the mix -
a man might abstain from murder because he’s afraid to sin.
Again, this might be worded differently -
maybe he’s afraid of hell,
or being cursed with bad luck,
or he’s afraid of being reincarnated as a limping ringworm.
Yes, abstaining from murder because you’re afraid of hell is not all that conductive to your own spiritual life,
but hey, it is very conductive to the life of the person whose life you wanted to end.
I’ll share a story that a certain priest shared with me.
His great grandfather was going to Ohio via a boxcar to get some work.
Along the way, two people jumped on the boxcar,
killed two passangers and left his great grandfather for dead.
Left him as in - threw him out of the boxcar.
He barely made it out alive - he even had an open fracture on his leg.
Thank God, he made it out alive, and years later, in Oak Ridge, he saw one of the men who tried to kill him.
He went and fetched a pistol,

English: 
and as he was going to get his revenge, he heard voice of God,
Who told him to turn around and put his pistol away.
He did as commanded, called the police and his would-be murderer was jailed.
Now, I know what some atheists might be thinking:
“But Bojan, a lot of people claimed God told them to kill people!”
Yes, that is true.
However, we must remember that ‘Thou shalt not kill’ is still one of the Ten Commandments
that that Christ not only did not abrogate, He strengthened it.
We are commanded not only not to kill, but even not to hate,
even as we're being crucified.
Not killing is what we were ordered by God Himself.
A voice telling us to kill is an aberration,
a psychotic episode at best and a satanic prompt at worst.

Serbian: 
али док се спремао да се освети, чуо је глас Божији
који му је рекао да се врати и одложи пиштољ.
Он је учинио како му је било заповеђено, и његов несуђени убица је завршио у затвору.
Е сада, знам шта неки атеисти мисле:
,,Али Бојане, доста људи је тврдило да им је Бог рекао да убијају људе!''
Да, то је истина.
Ипа, морамо да запамтимо да је ,,Не убиј'' и даље једна од Десет Божијих заповести
коју Христос не само да није укинио, већ ју је и ојачао.
Нама је заповеђено не само да не убијамо, већ чак и да не мрзимо,
чак и док нас распињу.
Нама је Сам Бог наредио да не убијамо.
Глас који нам говори да убијамо је поремећај,
у најбољем случају психотична епизода, а у најгорем сатански наговор.
