
Norwegian: 
Valgdag. Når amerikanere overalt gir sin stemme for
å velge den neste president av De Forente Stater.
Men, det er ikke sånn det fungerer. Amerikanerne
stemmer ikke direkte på en presidentkandidat.
Så, hva skjer på valgdagen da?
Det er litt komplisert på grunn av det
som kalles for Valgmannskollegiet.
For å holde det enkelt nå, tenk på
Valgmannskollegiet som en samling av 538 stemmer
som bestemmer hvem presidenten i USA skal være.
Hvorfor 538?
Fordi det er antall senatorer (100) pluss
antall representanter (438) i Kongressen.
Hvorfor er det 438 Representanter i kongressen?
Slutt å spør så mange spørsmål.
Akkurat nå prøver vi å holde dette enkelt.
Disse 538 stemmene i Valgmannskollegiet
blir ikke gitt til innbyggerne
direkte, men blir i stedet delt mellom stater.
Så hvordan fordeler Valgmannskollegiet stemmene?
Hver stat, uansett hvor folkerike de er, får tre stemmer
til å starte med. De resterende stemmene
blir gitt ut omtrent i forhold til befolkningen staten har.
Jo flere innbyggere staten har, jo flere stemmer får de.
Her er et kart over USA som viser
stemmemakten hver stat har ved å gjøre
en sekskant lik en kollegiumstemme i presidentvalget.
Fordi kollegiumstemmer for det meste (skjønt
ikke helt) er i forhold til befolkningen er det

French: 
Ah, les élections. Le jour où les Américains 
votent pour le prochain président de leur
pays.
Cependant, ce n’est pas vraiment la réalité. Les
citoyens ne votent pas directement pour le président.
Alors, qu’est-ce qui se passe vraiment, lors des 
présidentielles? C’est un peu compliqué, à cause
de quelque chose appelé le Collège Electoral.
Pour garder les choses simples pour le moment, le 
Collège Electoral est constitué de 538 votes qui 
détermineront qui sera le président des Etats-Unis.
"Pourquoi 538 votes?"
Parce que c’est le nombre de sénateurs, soit 100, plus le
nombre le représentants qui siègent au Congrès, soit 438.
"Pourquoi il y a 438 représentants au Congrès?"
Arrêtez de poser plein de questions, on essaie 
de garder ça simple!
Ces 538 votes du Collège Electoral ne vont 
pas aux citoyens directement, mais sont divisés 
entre les états.
Alors, comment le Collège Electoral répartit les 
votes?
Chaque état, qu’ils soit populeux, ou pas, 
reçoit trois votes pour commencer. Le reste est
réparti à peu près en proportion de la population
des états. Plus l’état est populeux, plus il obtient 
de votes. 
Voici une carte montrant le pouvoir électoral de 
chaque état en représentant un vote au Collège 
Electoral par un hexagone.
Comme ces votes s’accordent, en général, avec la 
population d’un état, c’est aussi une carte montrant

Danish: 
Åh, valgdag. Dagen hvor amerikaner overalt afgiver deres stemmer 
på hvem der skal være deres næste president.
Undtagen, det gør de egentlig ikke.
Så, hvad sker der egentlig på valgdagen? 
Det er lidt kompliceret, på grund af noget 
der hedder "the Electoral College" 
(valgmandskollegiet).
For at gøre det lidt enkelt, tænk på valgmandskollegiet 
som en samling af de 538
stemmer som beslutter hvem Præsidenten bliver.
Hvorfor 538?
Fordi det er antallet af senators (100) plus 
antallet representatives (438) i
Kongresset. Hvorfor er der 438 representatives i Kongresset?
Hold op med at stille så mange spørgsmål, 
vi prøver på at holde det enkelt: 
Disse 538 stemmer i valgmandskollegiet 
gives ikke direkte til borgerne, men er istedet
delt mellem delstaterne.
Så hvordan uddelegerer valgmandskollegiet 
stemmerne?
Hver delstat, uanset befolkningstal, får 3 stemmer 
til at starte med. De resterende stemmer
fodeles i forhold til statens befolknings mængde. 
Jo flere mennesker 
delstaten har, jo flere stemmer får den.
Her er et kort over USA som viser 
hvor stor stemmekraft de har, ved at gøre
en sekskant lig med et stemme
 i valgmandskollegiet.
Fordi stemmerne for det meste -- dog ikke altid -- 
er propotionelle med befolknings mængden, er

Portuguese: 
Ah, Dia de Eleição, quando os Americanos são
chamados a eleger o próximo Presidente
dos Estados Unidos.
Só que... os Americanos não elegem
diretamente o seu Presidente.
O que acontece então no dia da eleição?
É um pouco complicado por causa de algo
chamado Colégio Eleitoral.
Para simplificar as coisas, podemos ver o
Colégio Eleitoral como um conjunto de 538
votos que determinam quem será o
Presidente dos Estados Unidos.
Porquê 538?
Porque é o número de Senadores (100)
mais o número de Representantes (438) do
Congresso. Porque é que há 438
Representantes no Congresso?
Não façam tantas perguntas,
estamos a tentar manter isto simples!
Estes 538 votos do Colégio Eleitoral não são
atribuídos diretamente aos cidadãos, mas são
divididos por entre os 50 estados.
E como é que o Colégio Eleitoral
divide estes votos?
Cada estado, independentemente da sua população,
começa com três votos. Os restantes votos
são atribuídos sensivelmente consoante a
população de cada estado. Quanto mais habitantes
um estado tiver, mais votos recebe.
Este é um mapa dos Estados Unidos que
mostra o poder de voto de cada estado:
cada hexágono equivale a
um voto para Presidente.
E como o número de votos aumenta em
(quase) proporção com a população, este é

English: 
Ah, Election Day, when Americans everywhere
cast their ballot for the next President of
the United States.
Except, not really – Americans don't directly
vote for president.
So, what's happening on election day then?
It's a bit complicated because of something
called the Electoral College.
To keep things simple for now, think of the
Electoral College as a collection of the 538
votes that determine who the President of
the United States will be.
Why 538?
Because that's the number of Senators 100
plus the number of Representatives, 438 in
Congress.
Why are there 438 Representatives in Congress?
Stop asking so many question right now we're
trying to keep this simple:
These 538 votes in the Electoral College aren't
given to the citizens directly, but are instead
divided among the states.
So how does the Electoral College give out
the votes?
Each state, no matter how populous or not,
gets three votes to start.
The remaining votes are given out roughly
in proportion to the population of the state.
The more people the state has, the more votes
it gets.
Here is a map of the United States showing
the voting power each states has by making
one hexagon equal to one electoral college
vote for president.
Because electoral votes mostly – though
not completely – scale with population it's

Vietnamese: 
Ah, Ngày bầu cử, khi người Mỹ ở khắp mọi nơi bỏ lá phiếu của họ để bầu vị Tổng Thống tiếp theo
của nước Mỹ
Ngoại trừ, không hẳn vậy - người Mỹ không trực tiếp bỏ phiếu cho tổng thống.
Vậy thì, chuyện gì đang xảy ra vào ngày bầu cử? Đó là một chút phức tạp vì một thứ
được gọi là Đại cử tri đoàn
Để giữ cho mọi thứ đơn giản từ lúc này , hãy nghĩ về Đại cử tri đoàn như một bộ sưu tập 538
phiếu bầu xác định ai sẽ là tổng thống Mỹ
Tại sao là 538?
Bởi vì đó là số lượng thượng nghị sĩ 100 cộng với số lượng đại diện 438 trong
Quốc hội. Tại sao có 438 Đại diện
trong Quốc hội?
Ngừng hỏi quá nhiều câu hỏi ngay bây giờ chúng ta đang cố giữ chuyện này đơn giản :
538 phiếu bầu trong Đại cử tri đoàn này không trao cho công dân trực tiếp, nhưng thay vào đó
chia cho các bang.
Vậy Đại cử tri đoàn phân phát phiếu bầu như thế nào ?
Mỗi tiểu bang, dù có đông dân hay không khởi đầu với ba phiếu. Số phiếu còn lại
được đưa ra 1 cách bắt buộc dựa vào tỷ lệ dân số của bang. Càng có nhiều dân
bang đó càng có nhiều phiếu bầu
Đây là một bản đồ của Hoa Kỳ cho thấy quyền lực bầu cử mà mỗi tiểu bang có bằng cách cho
một hình lục giác tương đương 1 phiếu Đại cử tri cho tổng thống
Vì các phiếu đại cử tri gần như- mặc dù không hoàn toàn - tương ứng với dân số

Serbian: 
Ah, Dan izbora,  kad amerikanci svuda
daju svoj glas za sledećeg predsednika
Sjedinjenih država.
Osim što , ne stvarno – Amerikanci ne glasaju 
direktno za predsednika.
Šta se onda dešava na dan izbora?
To je pomalo komplikovano zbog nečeg
što se zove Elektorski koledž
Da održimo stvari jednostavnim za sad, mislite o
Elektorskom koledžu kao o kolekciji od  538
glasača koji određuju ko će Predsednik
Sjedinjenih država biti.
Zašto 538?
Zato što je to broj senatora  100
plus broj predstavnika , 438 u
Kongresu. Zašto ima 438 Predstavnika 
u Kongresu?
Ne postavljate toliko pitanja, sada 
pokušavamo da stvari budu jednostavne:
Ovih 538 glasova u Elektroskom koledžu nisu
dati građanima direktno, već su 
podeljeni među državama.
Pa kako Elektorski koledž daje 
glasove?
Svaka država, bez obzira koliko naseljena ili ne
dobija tri glasa na početku. Ostali glasovi
su podeljeni približno proporcionalnno
populaciji države. Što više ljudi
država ima, više glasova dobije.
Ovo je mapa Sjedinjenih država koja pokazuje
glasačku moć koja ima svaka država
jedan heksagon jednako je jedan glas za predsednika 
u Elektorskom koledžu.
Zato što su elektrorski glasovi uglavnom – mada 
ne potpuno – u saglasju sa populacijom

Dutch: 
Ah, verkiezingsdag, wanneer Amerikanen van overal 
hun stem uitbrengen op de volgende president van
de Verenigde Staten van Amerika.
	
Maar, eigenlijk niet – Amerikanen stemmen niet direct voor hun president.
Dus, wat is er dan werkelijk gaande op de dag van de verkiezingen?
Het is een beetje ingewikkeld door iets wat
het kiesollege heet.
Om het voor nu simpel te houden, kun je het kiescollege 
zien als een verzameling van 538 stemmen
die zullen beslissen wie de president 
van de Verenigde Staten zal worden.
Waarom 538?
Omdat dat het aantal senatoren 100 plus het 
aantal afgevaardigden, 438 in het congres is.
Waarom zijn er 438 afgevaardigden
in het congres?
Stop met het stellen van al die vragen 
we proberen het simpel te houden.
Deze 538 stemmen in het kiescollege worden 
niet direct door de burgers uitgebracht, maar worden echter
verdeeld tussen de staten.
Dus hoe verdeeld het kiescollege de stemmen?
Elke staat ongeacht de grootte van de populatie,
krijgt 3 stemmen. De overgebleven stemmen
worden verdeeld op basis van grove 
bevolkingsgrootte per staat. 
Des te meer mensen er in de staat wonen, 
des te meer stemmen de staat krijgt.
Dit is een kaart van de Verenigde Staten die laat zien
hoeveel invloed elke staat heeft
door 1 hexagon staat gelijk te stellen aan 1 kiescollege
stem voor president.
Omdat kiescollege stemmen meestal – 
maar niet helemaal – in verhouding staan tot de populatie is

Spanish: 
Ah, día de elecciones, cuando los americanos votan para elegir al próximo Presidente de
los Estados Unidos.
Excepto que no es así... Los americanos no votan directamente al presidente.
Entonces ¿qué ocurre el día de las elecciones? 
Es un poco complicado debido a algo
llamado el colegio electoral.
Para simplificar las cosas por ahora, piensa en el colegio electoral como el conjunto de los 538
votos que determinan quién será el Presidente de los Estados Unidos.
¿Por qué 538?
Porque ese es el número de senadores, 100, más el número de representantes en el congreso,
438. ¿Por qué hay 438 representantes en el congreso?
Deja de hacer tantas preguntas. Ahora estamos intentando simplificar las cosas:
Estos 538 votos en el colegio electoral no se dan a los ciudadanos directamente, sino que
se dividen entre los estados.
Así que ¿cómo reparte los votos el colegio electoral?
Cada estado, independientemente de su población, tiene 3 votos para empezar.  El resto de los votos
se dan más o menos en proporción a la población del estado. A más gente tenga
un estado, más votos recibe.
Aquí hay un mapa de Estados Unidos en el que se muestra el poder de voto que tiene cada estado donde
un hexágono equivale a un voto de colegio electoral para el presidente.
Debido a que los votos electorales están mayormente (aunque no completamente) a escala con la población, es

German: 
Ah, Wahltag. Wenn Amerikaner überall ihre Stimme für den nächsten
Präsidenten der Vereinigten Staaten abgeben
Außer, dass Amerikaner gar nicht direkt den Präsidenten wählen
Also was passiert dann am Wahltag? Das ist ein bisschen komplizierter, wegen etwas
das sich Wahlmännerkollegium nennt.
Um die Sache einfach zu halten, stell dir das Wahlmännerkollegium als Sammlung von 538
Stimmen vor, die bestimmen werden, wer der nächste Präsident der Vereinigten Staaten sein wird
Warum 538?
Weil das die Anzahl der Senatoren, 100, plus die Anzahl der Abgeordneten, 438, ist.
Warum es 438 Abgeordnete gibt?
Hör auf so viele Fragen zu stellen. Wir wollen es einfach halten
Diese 538 Stimmen des Wahlmännerkollegiums werden nicht direkt dem Volk gegeben,
sondern sind unter den Staaten aufgeteilt.
Also wie setzt sich das Wahlmännerkollegium zusammen?
Jeder Staat, unabhängig von seiner Bevölkerungszahl, erhält mindestens drei Stimmen. Die übrigen Stimmen
werden grob proportional zur Bevölkerung der Staaten vergeben. Je mehr Einwohner
ein Staat hat, desto mehr Stimmen bekommt er.
Dies ist eine Karte der Vereinigten Staaten, die die Stimmgewalt der einzelnen Staaten abbildet
indem ein Feld einer Stimme für das Wahlmännerkollegium entspricht.
Da die Stimmen hauptsächlich, wenn auch nicht ausschließlich, mit der Bevölkerungszahl einhergehen

English: 
also a map of where people live with a bonus
given to the smaller states to make them a
bit bigger than they would otherwise be.
In early November, when citizens go to the
polls they aren't voting for president directly
but they're really telling their state how
they want *it* to use its electoral votes.
48 of the 50 states give all their electoral
college votes to the candidate who wins a
majority in their state.
Take Florida, for example, which has 29 electoral
college votes.
If a candidate wins a majority, no matter
how small that majority, he gets all the votes.
So the path to the Whitehouse is clear: win
enough majorities in enough states to get
more than half of the Electoral college votes
and you get to sit at the big desk.
That wasn't so complicated, you say.
Well, there were a few details left out:
The Electoral College loves states, but what
about the 11 million Americans who don't live
in a state?
What happens to their vote, and where are
these people hiding?
There are about 600,000 in the District of
Columbia an area set aside specifically *not*
to be a state so that the capital of the country
would be free of local politics.
For most of the United States' history people
living in the district didn't get to vote
for president.
Then in 1964 the constitution was amended
to give D.C. the same number of votes as the

French: 
la densité de population de chacun des états, avec
un bonus de votes accordé aux états moins peuplés, 
pour grossir leur pouvoir électoral.
Au début novembre, quand les citoyens vont voter pour
les présidentielles, ils ne votent pas pour les candidats,
mais ils disent vraiment comment leur état devrait 
voter au Collège Electoral.
48 des 50 états donnent la totalité de leurs votes du
Collège Electoral à celui qui remporte une majorité des 
voix dans leur état.
Prenons, par exemple, la Floride, qui a 29 votes au 
Collège Electoral. Si un candidat remporte une majorité
des voix, peu importe qu’elle soit grande ou petite, il
obtient tous les votes de cet état.
Donc, le chemin vers la Maison Blanche est clair: 
remporter assez de majorités dans assez d’états pour
obtenir plus de la moitié des votes au Collège Electoral,
et vous pourrez vous asseoir dans le Bureau Ovale.
Et là, vous vous dites: ce n’était pas si compliqué 
que ça finalement.
Pourtant, il y a encore quelques détails à aborder.
Le Collège Electoral aime les états, mais qu’arrive-t-il
aux 11 millions d’Américains qui ne vivent pas dans le
territoire de l’Union?
Qu’arrive-t-il à leur vote, et où se cachent-ils?
Il y a 600 000 personnes dans le district de Columbia (DC),
un lieu qui n’est pas un état, pour que le territoire de
la capitale soit hors de la politique locale.
Durant la plus grande partie de l’histoire américaine, 
les habitants du district ne pouvaient pas voter aux
présidentielles. Mais en 1964, un amendement 
constitutionnel a permis au district d’obtenir le même 

Portuguese: 
também um mapa que reflete a população de cada
estado, embora os mais pequenos pareçam
maiores do que na realidade são.
No início de novembro, quando os cidadãos vão
às urnas, não estão diretamente a votar num candidato.
Estão apenas a dizer aos estados como
estes devem distribuir os *seus* votos.
48 dos 50 estados dão todos os votos do Colégio
Eleitoral ao candidato que conseguir uma
maioria no estado.
Por exemplo, vejamos a Flórida, que tem 29 votos
no Colégio Eleitoral. Se um candidato consegue uma
maioria, mesmo que pequena,
recebe a totalidade dos votos.
Portanto o caminho para a Casa Branca é simples: conseguir
maiorias suficientes em estados suficientes e receber
mais de metade dos votos do Colégio Eleitoral.
Parabéns, o escritório é seu.
Não parece assim tão complicado, pois não?
Mas, na verdade, deixámos de lado alguns detalhes:
O Colégio Eleitoral adora estados, mas então e os
cerca de 11 milhões de Americanos que não vivem
em estados?
Onde estão essas pessoas e
o que acontece aos seus votos?
Cerca de 600.000 vivem no Distrito de Columbia (DC),
uma área especificamente definida como *não sendo*
um estado, para que a capital da nação
ficasse distante da política local.
Durante muito tempo os habitantes
do DC não tinham direito a votar
no Presidente. Em 1964, a Constituição foi
alterada para dar ao DC o mesmo número de

Norwegian: 
også et kart over hvor folk bor med en bonus
gitt til de mindre statene for å gjøre dem
litt større enn de ellers ville vært.
I begynnelsen av november, når innbyggerne går til stemmelokalene så stemmer de ikke direkte på en presidentkandidat
men de forteller deres stat hvordan de vil
at de skal bruke sine kollegiumstemmer.
48 av de 50 statene gir alle sine kollegiumstemmer
til kandidaten som tar flertallet i deres stat.
Ta Florida, for eksempel, som har 29 kollegiumstemmer.
Hvis en kandidat får flertallet,
uansett hvor lite det flertallet er, får han alle stemmene.
Så veien til Det Hvite Hus er klar:
Få flertall i nok stater for å få
mer enn halvparten av kollegietstemmene
og du får sitte ved det store skrivebordet.
Det var ikke så komplisert, sier du.
Vel, det er noen detaljer som er utelatt:
Valgmannskollegiet elsker stater, men hva med de
11 millioner amerikanerne som ikke bor i en stat?
Hva skjer med deres stemme, og hvor er
det disse menneskene gjemmer seg hen?
Det er omtrent 600.000 i District of Columbia,
et område satt til side og er spesifikt
IKKE en stat, slik at hovedstaden i
landet var blottet for lokalpolitikk.
For de meste av USAs historie så fikk ikke folk
i hovedstaden lov til å stemme ved presidentvalget.
Først i 1964 ble grunnloven endret for å gi D.C. samme antall

Dutch: 
is het ook een kaart van waar mensen wonen met een bonus
voor de kleinere staten die daardoor een
beetje groter lijken dan dat ze anderzijds zouden zijn.
In begin November, wanneer de burgers naar de 
stembus gaan stemmen zij niet direct voor de president
maar vertellen zij eigenlijk hun staat voor
wie *het* zijn kiescollege stemmen zou moeten uitbrengen.
48 van de 50 staten brengen al hun kiescollege
stemmen uit op de kandidaat die een
meerderheid wint in hun staat.
Neem bijvoorbeeld Florida, die 29 stemmen voor het kiescollege
heeft. Als een kandidaat de meerderheid heeft,
ongeacht van hoe klein die meerderheid is, 
ontvangt deze al de stemmen.
Dus de weg naar het Witte Huis is helder: win
genoeg meerderheden in genoeg staten om
meer dan de helft van de kiescollege stemmen te ontvangen
en dan mag je plaatsnemen achter het grote bureau.
Dat was niet zo ingewikkeld, zeg je nu.
Nou, er zijn een aantal details weggelaten:
Het kiescollege houdt van staten, maar wat
zeg je van de ongeveer 11 miljoen Amerikanen die niet
in een staat wonen?
Wat gebeurt er met hun stem, en waar zitten
al deze mensen verstopt?
Er ziten ongeveer 600,000 in het District van
Columbia wat opzij is gezet als een plek die specifiek *geen*
staat is zodat de hoofdstad van het land
vrij zou zijn van de locale politiek.
Voor het grootste gedeelte van de geschiedenis van de V.S. 
mochten mensen die in het district woonden niet stemmen
voor president. Maar in 1964 werd de grondwet
gewijzigd om D.C. het zelfde aantal

German: 
ist dies damit auch eine Karte darüber wo die Menschen leben, mit einem Bonus für kleine Saaten,
um sie ein bisschen größer als sonst zu machen.
Anfang November wählen die Bürger nicht direkt für den Präsidentschaftskandidaten
sondern sagen ihrem Staat wie "er" seine Stimmen nutzen soll.
48 der 50 Staaten geben all ihre Stimmen an den Kandidaten,
der in diesem Staat die Mehrheit hat.
Florida, zum Beispiel, hat 29 Stimmen. Wenn ein Kandidat eine Mehrheit hat,
egal wie knapp diese Mehrheit ist, bekommt er alle 29 Stimmen.
Also ist der Weg ins Weiße Haus klar: gewinne Mehrheiten in genug Staaten um
über die Hälfte der Wahlmännerstimmen zu bekommen, und du darfst am großen Tisch sitzen.
Das war nicht so kompliziert, meinst du.
Nun ja, ich habe ein paar Details ausgelassen:
Das Wahlmännerkollegium liebt Staaten, aber was ist mit den 11 Millionen Amerikanern
die nicht in einem Staat leben?
Was passiert mit ihren Stimmen und wo verstecken sich diese Leute?
über 600.000 leben im District of Columbia, einem Gebiet das ausdrücklich *kein*
Staat ist, sodass die Hauptstadt des Landes frei von Lokaler Politik sein kann.
Für die meiste Zeit hatten die Menschen, die hier lebten keine Stimme
um den Präsidenten zu wählen. Bis 1964 die Verfassung geändert wurde und D.C. die gleiche Anzahl

Spanish: 
también un mapa de dónde vive la gente, con un bono para los estados más pequeños para hacerlos
un poco más grandes de lo que serían en realidad.
A principios de noviembre, cuando los ciudadanos acudan a las urnas, no estarán votando al presidente directamente
sino que estarán diciendo a su estado cómo quieren que use sus votos electorales.
48 de los 50 estados dan todos sus votos electorales al candidato que consigue la
mayoría en su estado.
Tomemos Florida, por ejemplo, que tiene 29 votos electorales. Si un candidato consigue la mayoría,
no importa lo pequeña que sea esa mayoría, consigue todos los votos.
Así que el camino a la Casa Blanca está claro: consigue suficientes mayorías en suficientes estados para conseguir
más de la mitad de  los votos electorales y podrás sentarte en el gran escritorio.
¿Dices que eso no era tan complicado?
Bueno, he dejado algunos detalles fuera:
Al colegio electoral le encantan los estados, pero ¿qué hay de los 11 millones de americanos que no viven
en un estado?
¿Qué ocurre con su voto? ¿Y dónde se esconde esta gente?
Hay unos 600.000 en el Distrito de Columbia, un área separada específicamente para que NO
sea un estado, para que la capital del país esté libre de políticas locales.
Durante la mayor parte de la historia de Estados Unidos, la gente que vivía en el distrito no podía votar
al presidente. Después, en 1964, se modificó la constitución para dar a D.C. el mismo número de

Serbian: 
to je takođe mapa toga gde ljudi žive sa bonusom
datim malim državama da ih napravi
malo većim nego što bi inače bile.
U ranom novembru, kada građani idu
na birališta, oni ne glasaju za predsednika direktno
već govore svojim državama kako
hoće da one koriste svoj elektorski glas.
48 od  50 država daju sve svoje elektorske
glasove kandidatu koji osvoji
većinu u njihovoj državi.
Na primer Florida,  koja ima 29 glasova na 
elektorskom koledžu. Ako kandidat osvoji većinu
bez obzira koliko malu većinu, on dobija
sve glasove.
I tako put do Bele kuće je čist: osvoji
dovoljno većina u dovoljno države i dobićeš
više od pola glasova u Elektorskom koledžu
i moći da sediš za velikim stolom.
To nije bilo tako komplikovano, kažete.
Pa, nekoliko detalja smo izostavili :
Elektorski koledž voli države,ali šta 
sa 11 miliona Amerikanaca koji ne žive 
u državi?
Šta se dešava sa njihovim glasom i gde 
se ovi ljudi kriju ?
Ima ih oko 600,000 u Distriktu
Kolumbija oblasti izdvojenoj baš da ne bi 
bila država, da prestonica zemlje 
bude slobodna od lokalne politike.
Tokom većeg dela američke istorijem, ljudi
koji žive u distriktu nisu glasali
za predsednika. Onda je 1964 ustav
izmenmjen da da D.Ciju. isti broj 

Vietnamese: 
nên nó cũng là bản đồ về nơi mọi người sống với những phiếu bầu thêm trao cho các tiểu bang nhỏ hơn để làm
lớn hơn một chút so với thông thường
Vào đầu tháng 11, khi người dân đi đến các cuộc thăm dò ý kiến ​​họ không bỏ phiếu trực tiếp cho tổng thống
nhưng họ thực sự nói với bang họ về nguyện vọng bầu cử.
48 trong số 50 bang đưa tất cả phiếu bầu Đại cử tri cho ứng cử viên thắng
đa số trong bang của họ.
Lấy Florida làm ví dụ, trong đó có 29 phiếu Đại cử tri. Nếu một ứng cử viên thắng đa số,
không quan trọng '' đa số '' nhỏ thế nào, ông\bà ta được tất cả phiếu bầu.
Vì vậy, con đường dẫn đến Nhà Trắng đã rõ ràng: giành chiến thắng đa số ở đủ bang để có được
hơn một nửa số phiếu Đại cử tri
và bạn sẽ ngồi ở cái bàn lớn.
Điều đó không quá phức tạp, bạn nói.
À, có một vài chi tiết còn lại:
Đại cử tri đoàn yêu các bang, nhưng còn khoảng 11 triệu người Mỹ không sống
trong các bang ?
Điều gì sẽ xảy ra với phiếu bầu của họ và những người này trốn ở đâu ?
Có khoảng 600.000 trong Quận
Columbia một khu vực đặc biệt cụ thể * không *
phải là một tiểu bang để thủ đô của đất nước sẽ không tự do khỏi chính trị địa phương.
Trong hầu hết lịch sử Hoa Kỳ dân sống trong thủ đô không được bỏ phiếu
cho tổng thống. Sau đó, vào năm 1964 Hiến pháp đã được sửa đổi để cung cấp cho DC cùng một số lượng

Danish: 
det også et kort over hvor folk bor, med et lille bonus 
til de mindre stater for at gøre dem
en smule større end de ellers ville være.
I primo november, når borgerne går til valgstederne
 stemmer de ikke direkte på præsidenten,
i virkeligheden viser de deres delstat hvordan de synes 
delstaten skal bruges dets stemmer i valgmandskollegiet.
48 ud af 50 delstater giver alle deres stemmer 
til den kandidat som vinder
flertallet i deres delstat.
Tag Florida, som har 29 stemmer i valgmandskollegiet. 
Hvis en kandidat vinder flertal,
lige meget hvor smalt det flertal er, får han
 alle stemmerne.
Så vejen til det Hvide hus er enkel: 
vind flertal i nok stater til at få
mere end halvdelen af stemmerne i valgmandskollegiet 
og så får du lov til at sidde ved "the Big Desk".
Det var ikke så kompliceret siger du så.
Men der mangler nogle detaljer endnu:
Valgmandskollegiet elsker delstater, men hvad 
med de 11 millioner americaner som ikke bor
i en delstat?
Hvad sker der med deres stemme, 
og hvor gemmer de sig egentlig?
Der bor ca. 600,000 i Columbia distrikten, 
hvilket er et område specifikt sat til side til *ikke*
at være en stat, således at hovedstaten
 ville være fri for local politik.
For størstedelen af amerikansk historie fik 
menneskerne der boede i D.C. ikke lov til at stemme
i præsidentvalget. Indtil i 1964 hvor forfatningen 
blev ændret til at give distriktet det samme antal 

Danish: 
stemmer som den mindst befolkede delstat, Wyoming.
Så valgmandskollegiet kan godt lide D.C. 
Men ved du hvem den ikke kan lide? Territorierne. 
De ofte glemt Puerto Rico, Guam, de Amerikanske
 Jomfruøer og Nordmarianerne
får ingen stemmer fra valgmandskollegiet 
da de ikke er stater og ikke har nogen særlig
forfatningsændring som anerkender dem.
Hvilket er lidt mærkeligt siden de er del af USA,
 og alle som bor i USA
er amerikanske statborger, så -
- i de fleste tilfælde -- er de præcist ligesom D.C.
4.4 millioner mennesker bor i territorierne 
-- det lyder måske ikke af meget, men det er mere
end der er i Wyoming, Vermont, North 
Dakota, South Dakota, Alaska og Delaware.
Tilsammen.
Men stadig får de ingen stemmer
 i valgmandskollegiet.
Hele situtationen med territoriererne er ekstra 
underlig når man tager i betragtning den sidste gruppe
af Amerikaner som ikke bor i delstaterne 
-- de 6.3 millioner amerikaner der bor i udlandet.
Hvis du er amerikansk borger som flytter 
til et andet land, kan du som regelt sende
din stemme via post til den sidste delstat 
du boede i.
Men hvis du flytter *indenfor USA* til et 
af dets territorier, mister du retten
til at stemme til præsidentvalget så længe
 du bor der -- hvilket gør disse områder de eneste områder
på hele jordkloden hvor amerikanere 
ikke kan stemme til præsidentvalget.
Faktisk de eneste områder i hele universet,
da amerikanske astronauter er tilladt
at stemme fra rummet.

Norwegian: 
stemmer som den minst befolkede staten: Wyoming.
Så Valgmannskollegiet liker DC. Men vet dere
hvem det ikke liker? Territoriene.
De ofte glemte Puerto Rico, Guam,
de Amerikanske Jomfruøyene og Nord-Marianene,
får ingen stemmer fra Valgmannskollegiet,
fordi de er ikke stater og det finnes ingen konkret
grunnlovstillegg som anerkjenner dem.
Noe som er litt rart siden de er en del av USA og alle som bor
der er statsborgere så av praktiske grunner er de akkurat som D.C.
Og 4,4 millioner innbyggere bor i territoriene.
Det høres kanskje ikke så mye ut, men det er mer
enn befolkningene i Wyoming, Vermont, Nord-Dakota,
Sør-Dakota, Alaska og Delaware til sammen.
Men de får fremdeles ingen kollegiumstemmer.
Hele situasjonen med territorier er ekstra merkelig
når man tar med den siste gruppen
av amerikanere som ikke bor i stater.
6,3 millioner amerikanere bor i utlandet.
Hvis du er amerikansk statsborger som flytter
til et fremmed land, kan man vanligvis sende
en poststemme til den siste staten du bodde i.
Men hvis du flytter innenfor USA,
til et av territoriene, mister du rettighetheten
til å stemme på en presidentkandidat så lenge
man bor der. Disse er de eneste stedene på
hele Jorden der amerikanere ikke har
lov til å stemme ved presidentvalget.
Faktisk er de de eneste stedene i hele universet,
fordi amerikanske astronauter har lov
til å stemme fra verdensrommet.

Vietnamese: 
phiếu bầu giống bang ít dân nhất ,Wyoming.
Vì vậy, Đại cử tri đoàn thích DC. Nhưng bạn biết ai không thích không? Các vùng lãnh thổ.
Puerto Rico Guam, Quần đảo Virgin và Quần đảo Bắc Mariana,
không nhận được phiếu bầu từ Đại cử tri đoàn vì họ không phải là bang và họ không có một luật
sửa đổi hiến pháp để công nhận
Đó là một chút kỳ lạ nếu xem họ là một phần của Mỹ và mọi người sống
là công dân Mỹ - xét trong nhiều mặt - họ cũng giống như DC
Và 4.4 triệu người sống ở các vùng lãnh thổ - điều đó nghe có vẻ không nhiều, nhưng là nhiều hơn
so với dân số của Wyoming, Vermont,
Bắc Dakota, Nam Dakota, Alaska và Delaware.
cộng lại
Tuy nhiên, họ vẫn không có 1 phiếu bầu nào
trường hợp với các vùng lãnh thổ lại thêm kỳ lạ khi bạn xem xét nhóm cuối cùng,
những người Mỹ không sống ở Mỹ ,
6,3 triệu người Mỹ sống ở nước ngoài.
Nếu bạn là công dân Mỹ chuyển ra nước ngoài, bạn thường có thể gửi
một lá phiếu qua bưu điện cho bang cuối cùng mà bạn cư trú
Nhưng, nếu bạn di chuyển từ * trong phạm vi nước Mỹ * đến một trong những vùng lãnh thổ của nó, bạn sẽ mất quyền
bầu tổng thống chừng nào bạn còn sống ở đó - biến những nơi này thành chỗ duy nhất
trên toàn bộ trái đất nơi người Mỹ không được phép bầu tổng thống.
Thực ra, chúng là những điểm duy nhất trong toàn bộ Vũ trụ vì các phi hành gia Mỹ vẫn được phép
để bỏ phiếu trên không gian.

German: 
an Stimmen bekam wie der bevölkerungsärmste Staat, Wyoming.
OK. das Wahlmännerkollegium mag D.C. Aber wisst wen es nicht mag? Die Territorien.
Die oftmals vergessenen Puerto Rico, Guam, US Jungferninseln und die nördlichen Marianen,
haben keine Stimme im Wahlmännerkollegium weil sie keine Staaten sind und es keine
Verfassungsänderung gibt die sie anerkennt.
Was ein bisschen komisch ist wenn man bedenkt, dass dies Teile der Vereinigten Staaten sind und jeder der dort lebt
Bürger ist.  Im Grunde sind sie also wie D.C.
Und in den Territorien leben 4,4 Millionen Menschen. Das mag sich nicht nach viel anhören, aber es ist
mehr als die Bevölkerung von Wyoming, Vermont, North Dakota, South Dakota Alaska & Delaware.
Zusammen!
Aber trotzdem. Sie bekommen keine Stimmen im Wahlmännerkollegium.
Diese Situation mit den Territorien ist besonders seltsam wenn man die letzte Gruppe betrachtet.
Nämlich die 6,3 Millionen Amerikaner die im Ausland leben.
Wenn du ein US Bürger bist und in ein anderes Land auswanderst, kannst du
eine Briefwahl in dem letzten Staat in dem du gelebt hast durchführen.
Aber wenn du *innerhalb der Vereinigten Staaten* in ein Territorium auswanderst, verlierts du dein Recht
für den Präsidenten zu wählen solange du dort lebst. Dadurch sind dies die einzigen Orte
auf der ganzen Erde wo Amerikaner nicht den Präsidenten wählen dürfen.
Tatsächlich sind das sogar die einzigen Orte im ganzen Universum, denn amerikanische Astronauten
dürfen vom All aus wählen.

Dutch: 
stemmen te geven als de minst bevolkte staat, Wyoming.
Dus het kiescollege houdt van D.C. Maar
weet je van wie ze niet houden? De territoria.
De vaak vergeten Puerto Rico, Guam, de 
Maagdeneilanden and de Noordelijke Marianen,
krijgen geen stemmen voor het kiescollege omdat
zij geen staten zijn en zij bezitten ook geen speciale
grondwettelijke wetswijziging om ze te erkennen.
Wat een beetje vreemd is aangezien zij deel zijn
van de V.S. en iedereen die daar woont
een burger is -- in de meeste opzichten -- 
en zijn ze net zoals D.C.
En er wonen 4.4 miljoen mensen in de territoria
-- dat lijkt misschien niet zoveel, maar het is
meer dan de bevolking van Wyoming, Vermont,
North Dakota, South Dakota, Alaska & Delaware
bij elkaar.
Maar alsnog, ze krijgen geen stemmen 
in het kiescollege.
De hele situatie met de territoria lijkt nog 
vreemder wanneer je de laatste groep in acht neemt,
de groep Amerikanen die niet in de staten wonen, de
6.3 miljoen Amerikanen in het buitenland.
Als je een Amerikaanse burger bent die
naar het buitenland verhuist, kan je gewoonlijk
per post je stem uitbrengen in de staat 
waar je voor het laatst gewoond hebt.
Maar, als je verhuist *binnen de Verenigde Staten*
naar 1 van de teritoria, verlies jij je recht
om te stemmen voor president gedurende de tijd dat je daar
woont – wat dit de enige plaatsen maakt
op de hele wereld waar Amerikanen niet mogen
stemmen voor president.
Eigenlijk, zijn het zelfs de enige plaatsen in het gehele
universum omdat Amerikaanse astronauten mogen
stemmen vanuit de ruimte.

French: 
nombre de vote au Collège Electoral que le Wyoming, l’état 
le moins populeux de l’Union.
Donc, le Collège Electoral aime DC. Mais, qu’est-ce 
qu’il n’aime pas? Les Territoires.
Les territoires insulaires de Puerto Rico, de Guam, des 
îles Vierges américaines et des îles Mariannes du Nord, si 
souvent oubliés, n’ont aucun vote au Collège Electoral, 
car ils ne sont pas des états et n’ont pas en leurs mains
d’amendement constitutionnel pour les reconnaître.
Ce qui est bien bizarre, puisqu’il font partie des 
Etats-Unis, et que tout habitant y est citoyen américain
donc, techniquement, ils seraient dans la même 
situation que DC.
Et aussi, les Territoires sont peuplés de 4.4 millions 
de personnes; ça ne semble pas très populeux, mais c’est 
plus que les populations du Wyoming, du Vermont, du 
Dakota du Nord, du Dakota du Sud, de l’Alaska et du
Delaware ensemble.
Pourtant, ils n’obtiennent toujours aucun vote du 
Collège Electoral.
Cette situation avec les Territoires devient encore plus 
étrange, en considérant les autres américains qui n’habitent
pas dans un état, soit les 6.3 millions qui habitent 
à l’étranger.
Si vous êtes un citoyen américain qui déménage dans 
un autre pays, vous pouvez envoyer votre vote par la 
poste au dernier état où vous viviez.
Pourtant, si vous déménagez dans les Territoires (toujours 
sous juridiction américaine), vous perdrez votre droit de
vote aux présidentielles aussi longtemps que vous vivrez 
là, ce qui en fait les seuls endroits sur Terre où les 
citoyens américains ne peuvent voter pour les 
présidentielles.
En fait, ils sont même les seuls endroits dans tout 
l’Univers, puisque les astronautes américains peuvent
voter depuis l’espace.

Portuguese: 
votos que o estado mais pequeno, Wyoming.
Portanto o Colégio Eleitoral gosta do DC. Mas
sabem de quem não gosta? Dos Territórios.
Puerto Rico, Guam, as Ilhas Virgens Americanas
e as Marianas do Norte ficam esquecidas
e não têm direito a votos no Colégio Eleitoral porque
não são estados e não existe uma amenda
constitucional a dar-lhes esse direito.
Isto acaba por ser estranho porque os Territórios
são parte dos Estados Unidos e os seus habitantes
são cidadãos americanos. Para quase todos os
efeitos, os Territórios são como o DC.
E 4,4 milhões de pessoas vivem nestes Territórios.
Pode não parecer muito, mas é mais do que
as populações de Wyoming, Vermont,
Dakota do Norte, Dakota do Sul, Alasca e Delaware.
Juntos.
Mas ainda assim, não recebem votos
do Colégio Eleitoral.
Esta situação com os Territórios é ainda mais
estranha quando considerarmos o outro grupo
de Americanos que não vive nos EUA:
6,3 milhões vivem no estrangeiro.
Os cidadãos americanos que vivam fora
do país podem normalmente enviar
um voto postal para o estado em que
residiam anteriormente.
Mas aqueles que se mudam para um Território
*dentro dos Estados Unidos* perdem o direito
de voto nas eleições presidenciais enquanto aí residirem
– o que torna os Territórios nos únicos pontos
do Planeta Terra em que um cidadão americano
não pode eleger o seu Presidente.
Aliás, são os únicos pontos em todo o
Universo, porque astronautas Americanos podem
votar a partir do espaço.

English: 
least populous state, Wyoming.
So the electoral college likes DC.
But you know who it doesn't like?
The Territories.
The often forgotten Puerto Rico, Guam, U.S.
Virgin Islands and Northern Mariana Islands,
get no votes from the electoral college because
they aren't states and they don't have a special
constitutional amendment to recognize them.
Which is a bit odd considering they're part
of the United States and everyone who lives
there is a citizen so -- for most practical
purposes -- they're just like D.C.
And 4.4 Million people live in the territories
-- that might not sound like a lot, but it's
than the populations of Wyoming, Vermont,
North Dakota, South Dakota, Alaska & Delaware.
Combined.
But still, no votes from the Electoral College
do they get.
The whole situation with territories is extra
strange when you consider the final group
of Americans who don't live in States, the
6.3 million Americans who live abroad.
If you're a United States citizen who moves
to a foreign country, you can usually send
a postal vote to the last state that you resided
in.
But, if you move *within the United States*
to one of its territories, you lose your right
to vote for president for as long as you live
there – making these the only spots on the
whole earth where Americans are not allowed
to vote for president.
Actually, they're the only spots in the whole
Universe because American astronauts are allowed
to vote for space.

Spanish: 
votos que el estado menos poblado, Wyoming.
Así que al colegio electoral le gusta D.C. ¿Pero sabes qué no le gusta? Los territorios.
Los frecuentemente olvidados Puerto Rico, Guam, las Islas Vírgenes americanas y las Islas Marianas del norte
no reciben votos del colegio electoral porque  no son estados y no tienen una enmienda
constitucional especial que los reconozca.
Lo que es un poco raro teniendo en cuenta que son parte de los Estados Unidos y todos los que viven
ahí son ciudadanos, así que (en la práctica) son como D.C.
Y 4.4 millones de personas viven en los territorios. Puede que eso no parezca mucho, pero es
más que las poblaciones de Wyoming, Vermont, Dakota del Norte, Dakota del Sur, Alaska y Delaware.
Juntas.
Pero aún así, no reciben ningún voto del colegio electoral.
Toda esta situación con los territorios es aún más rara cuando se tiene en cuenta al último grupo de
americanos que no vive en EEUU, los 6.3 millones de americanos que viven en el extranjero.
Si eres un ciudadano de Estados Unidos que se muda a un país extranjero, normalmente puedes enviar
un voto postal al último estado en el que residiste.
Pero si te mudas "dentro de los Estados Unidos" a uno de sus territorios, pierdes el derecho
a votar al presidente mientras sigas viviendo ahí (lo que los hace los únicos lugares de
todo el planeta en los que los americanos no pueden votar al presidente.
En realidad, son los únicos lugares del universo, porque los astronautas americanos pueden
votar desde el espacio.

Serbian: 
glasova kao najmanje naseljenoj državi, Wyoming.
Znači elektorski koledž voli DC. Ali 
znate koga ne voli? Teritorije.
Često zaboravljeni Puerto Rico, Guam, U.S.
Virgin Islands i  Northern Mariana Islands,
nemaju glasove u elektorskom koledžu jer 
nisu države i nemaju poseban
ustavni amandman da ih prizna.
Što je malo čudno imajući u vidu da su deo
Sjedinjenih država i svi koji žive 
tamo su državljani pa -- su praktično
- isti kao D.C.
I  4.4 milliona ljudi živi u teritorijama
--to možda ne zvuči kao mnogo , ali to je više
od populacije država Wyoming, Vermont,
North Dakota, South Dakota, Alaska i  Delaware.
Zajedno.
Ali ipak u Elektorskom koledžu 
nema glasova.
Cela situacija sa teritorijama je posebno 
čudna kad imate na umu poslednju grupu
Amerikanaca koji ne žive u državama,  
6.3 milliona Amerikanaca koji žive u inostranstvu.
Ako ste građanin Sjedinjenih država koji se preselio
u stranu državu, obično možete da pošaljete 
glas poštom u poslednju državu gde ste imali
prebivalište.
Ali, ako se preselite*unutar Sjedinjenih država*
u jednu od teritorija, gubite pravo
da glasate za predsednika sve dok živite 
tamo – što ovo čini jedinim mestom na
celoj zemlji gde Amerikancima nije dozvoljeno da 
glasaju za predsednika.
Zapravo to je jedino mesto u celom
Univerzumu, jer je američkim astronautima dozvoljeno
da glasaju u svemiru.

Dutch: 
De laatste complicatie van het kiescollege 
is de vreemdste en het heeft te maken met de stemmen
op zich.
De staat Florida -- en al de anderen
-- geven hun stemmen niet werkelijk aan de kandidaat,
dat is alleen een versimpelde manier om er over na te
denken, want de realiteit is...
vreemd.
Waar de burgers op verkiezingsdag op stemmen
is een groep verkiezers aangewezen door de politieke
partijen die de president hebben gekozen namens de burgers.
Het aantal stemmen dat elke staat krijgt van
het kiescollege is eigenlijk het aantal verkiezers
die de staat naar een verkiezings bijeenkomst
mag sturen om te stemmen voor wie de president
zal zijn.
Wat het vreemd maakt is dat deze verkiezers
beloven dat ze hun stem voor president zullen uitbrengen
zoals de burgers van hun staat willen, *ze zijn
het niet verplicht*.
Verkiezers zijn vrij om te stemmen op wat zij willen.
Ondanks dat dit nooit een verkiezing heeft bepaald,
is er 87 keer in het verleden voorgekomen dat verkiezers tegen
de wensen van de burgers die hun hebben verkozen werd
gestemd.
Waarom zou je zo'n vreemd systeem creëeren waar
een groep mensen die hoofdzakelijk onbekend zijn voor het
grote publiek degene zijn die echt beslissen
wie er president wordt?
Omdat in de 18e eeuw-- toen het kiescollege
werd vormgegeven -- de snelste manier om
informatie te versturen was het op een stuk papier te schrijven, 
het te geven aan een kerel op een paard
hem 'voorspoed, goede heer' te wensen en hopen
dat hij niet werd gedood door indianen of doodging

Norwegian: 
Den siste delen av Valgmannskollegiumskomplikasjoner
er de rareste og har å gjøre med selve stemmene.
Staten Florida, og alle de andre,
gir egentlig ikke stemmer til en kandidat.
Det er bare en forenklet måte å tenke på.
Realiteten i situasjonen er snodig.
Hva statsborgere stemmer på på valgdagen
er en gruppe valgmenn utpekt av de politiske
partiene som velger presidenten på statsborgernes vegne.
Antall stemmer som en stat får fra
Valgmannskollegiet er faktisk det antall valgmenn
staten har lov til å sende til et kollegiumsmøte for
å stemme på hvem som skal være president.
Det som gjør det merkelig er at mens disse valgmennene lover at de vil stemme på den presidenten som deres
statsborgere vil så er de ikke pålagt å gjøre det.
Valgmenn er fri til å stemme slik de vil.
Men dette aldri har påvirket et valg
de 87 gangene som valgmenn har
stemt i mot sine følgeres ønske.
Hvorfor opprette dette korka systemet hvor en
liten gruppe mennesker, hovedsakelig ukjent for
allmennheten, er de som egentlig bestemmer presidenten?
Fordi på 1700-tallet, da Valgmannskollegiet
ble laget, så var den raskeste måten å
sende et stykke informasjon på var å skrive det
på et stykke papir, gi det til en fyr på en hest,
ønske ham alt vel og lykke og håpe at han ikke ble
drept av indianere eller døde av dysenteri underveis.

Danish: 
Den sidste kompliceret del af valgmandskollegiet er 
den mærkeligste og har at gøre med stemmerne
 i sig selv.
Delstaten Florida -- og alle de andre delstater 
-- giver faktisk ikke stemmerne til en kandidat,
det er bare en forenklet måde at forklare det på, 
fordi i virkeligheden er situationen...
besynderlig.
Det som borgerne stemmer på på valgdagen 
er en gruppe valgmænd, udnævnt af de politiske
partier, som vælger præsidenten på borgernes vegne.
Det antal stemmer som en delstat får af 
valgmandskollegiet er faktisk det antal
valgmænd delstaten må sende til kollegiemødet
for at stemme på hvem præsidenten
bliver.
Det som gør det besynderligt er at mens disse 
valgmænd lover at de vil stemme efter 
borgernes ønske, er det faktisk obligatorisk. 
Valgmænd er faktisk fri til at stemme som de lyster. 
Mens dette aldrig har omsvunget et valg,
er det sket 87 gange før at valgmænd har stemt
 imød ønskerne af de mennske som har valgt
dem.
Hvorfor har man så dette vanvittige system hvor 
et lille antal mennesker, som i bund og grund er total ukendt af
den civile befolkning, reelt vælger 
hvem præsidenten skal være?
Fordi at i 1700 tallet -- da valgmandskollegiet
 var udtænkt -- var den hurtigste måde at
vidergive information at skrive det på et 
stykke papir, give det til en fyr på en
hest, ønske ham "godspeed, good sir" (held og lykke),
 og håbe at han ikke blev dræbt af indianer eller døde af

English: 
The last bit of electoral college complication
is the weirdest and has to do with the votes
themselves.
The state of Florida -- and all the others
-- doesn't really give votes to a candidate,
that's just a simplified way to think about
it, because the reality of the situation is...
odd.
What citizens are voting for on election day
is a group of electors appointed by the political
parties who chose the president on the citizens'
behalf.
The number of votes that a state gets from
the Electoral College is actually the number
electors the state is allowed to send to a
collegiate meeting to vote on who the president
will be.
What makes it odd is that while these electors
promise they will vote for president as their
state's citizens want them to, *they aren't
required to do so*.
Electors are free to vote the way they want
. While this has never swung an election,
87 times in the past electors have voted against
the wishes of the very people who elected
them.
Why set up this crazy system where a small
group of people essentially unknown to the
general public are the ones who really decide
on the president?
Because in the 1700s -- when the electoral
collage was designed -- the quickest way to
send a piece of information was to write it
on a piece of paper, hand it to a guy on a
horse, wish him 'godspeed, good sir' and hope
he didn't get killed by indians or die of

Portuguese: 
A última complicação do Colégio Eleitoral
é a mais estranha e tem a ver com os
próprios votos.
O estado da Flórida -- tal como todos os outros
-- não dá realmente os seus votos a um candidato.
Isto é apenas uma simplificação, porque
na verdade o que acontece é um pouco...
estranho.
No dia da eleição, os cidadãos estão a votar
num grupo de eleitores nomeados pelos partidos,
que escolhem o Presidente em nome dos cidadãos.
O número de votos que cada estado recebe
do Colégio Eleitoral é o número destes
eleitores que cada estado tem direito
a enviar a um congresso que elege
o Presidente.
O que é ainda mais estranho é que apesar de estes
eleitores prometerem que vão votar conforme os
cidadãos do seu estado indicaram,
*não são obrigados a isso*.
Os eleitores podem votar em quem bem entenderem
E apesar de isto nunca ter alterado o vencedor final,
já por 87 vezes eleitores votaram de forma
contrária à vontade dos cidadãos que os
elegeram.
E por quê montar este sistema tresloucado em que é
um pequeno grupo de pessoas desconhecidas do
público em geral quem decide
quem será o Presidente?
Porque no século XVIII -- quando o Colégio
Eleitoral foi desenhado -- o meio mais rápido
de distribuir informação era escrevê-la
num papel, entregá-la a um homem
a cavalo, desejar-lhe boa sorte e esperar
que não fosse morto por índios ou

French: 
La dernière partie étrange à propos du Collège Electoral 
est certainement la plus bizarre et elle concerne les 
fameux votes.
La Floride, tout comme les autres états, ne donnent 
pas vraiment leurs voix directement aux candidats, 
ce n’est qu’une interprétation simplifiée de 
la chose, parce que la réalité est en fait...
très bizarre!
En réalité, les citoyens votent, le jour de l’élection,
pour des gens, appelés Grands Electeurs, qui sont choisis 
par les partis politiques pour voter pour les candidats
pour la présidence au nom des citoyens.
Le nombre de votes du Collège Electoral donnés 
aux états est en fait le nombre de Grands 
Electeurs qu’un état peut envoyer à une 
rencontre du Collège Electoral pour élire 
le prochain président.
Ce qui est très bizarre, c’est que même si ces
Grands Electeurs promettent de voter comme les
citoyens qui les ont élus, ils ne sont pas 
obligés de le faire.
Les Grands Electeurs peuvent voter comme ils l’entendent. 
Même si ça n’a pas changé le cours d’une élection, 
87 fois dans le passé, des Grands Electeurs ont 
voté au contraire des souhaits des gens qui les 
ont élus.
Pourquoi avoir créé ce système où, essentiellement,
un groupe de gens, en général, totalement inconnu du
public, font le vrai choix du futur président 
des Etats-Unis?
Parce qu’au XVIIIe siècle, lors de la création du 
Collège Electoral, la façon la plus rapide d’envoyer
de l’information était de l’écrire sur un bout de 
papier, de le donner à un homme sur un cheval, de
lui souhaiter "godspeed, good sir" en espérant qu’il
ne soit pas tué par les indiens ou qu’il meure de

Serbian: 
Poslednji deo komplikacija sa elektorskim koledžom 
je najčudniji i ima veze sa glasovima
samim.
Država Florida --i sve druge
-- zapravo ne daje glasove kandidatima,
to je samo pojednostavljen način da se misli o tome
jer u realnosti situacija je...
čudna.
Ono za šta građani glasaju na dan izbora
je grupa elektora postavljenih od političkih 
partija koji biraju predsednika u ime
građana.
Broj glasova koje država dobije u
Elektorskom koledžu je zapravo broj
elektora koja država sme da pošalje na
na sastanak na kome se glasa ko će predsednik
biti.
Ono što je čudno je što iako ovi elektori
obećaju da će glasati za predsednika kao što
građani njihovih država žele, *nisu
obavezni da urade tako*.
Elektori su slobodni da glasaju za koga žele.
Iako ovo nikad nije odlučilo izbore
87 puta u prošlosti elektori su glasali suprotno 
željama ljudi koji su ih 
izabrali.
Zašto imamo ovaj ludački sistem , gde mala
grupa ljudi u osnovi nepoznata 
široj javnosti zapravo odlučuje ko će
biti predsednik?
Zato što u 1700tima -- kada je elektorski
koledž dizajniran --najbrži način
da pošalje informaciju bilo je da je napišete
na parče papira, date je čoveku na
konju,poželite mu  'srećan put, dobri gospodine' i nadate se
da ga nisu ubili indijanci lii da nije umro

German: 
Das komplizierteste am Wahlmännerkollegium hat mit den
Stimmen selbst zu tun.
Der Staat Florida - sowie alle anderen - geben ihre Stimmen nicht den Kandidaten selbst.
Das ist nur eine vereinfachte Sichtweise, denn tatsächlich ist die Situation ein bisschen
seltsam.
Wofür die Bürger am Wahltag wählen, ist eine Gruppe von Wahlmännern, die von den
Parteien aufgestellt werden. Diese wählen den Präsidenten dann auf Geheiß der Bürger.
Die Zahl der Stimmen im Wahlmännerkollegium die ein Staat bekommt ist tatsächlich die Anzahl
an Wahlmännern die ein Staat schicken darf um auf einer Versammlung den Präsidenten
zu wählen.
Was die Situation seltsam macht ist, dass während diese Wahlmänner versprechen so zu wählen
wie es ihnen von den Bürgern aufgetragen wurde, müssen sie das nicht.
Wahlmänner sind frei in ihrer Entscheidung.  Zwar hat dies noch nie eine Wahl maßgeblich verändert
aber 87 haben in der Vergangenheit Wahlmänner gegen den Willen derer gestimmt,
die sie gewählt hatten.
Warum man so ein verrücktes System einführt, in dem quasi Unbekannte
diejenigen sind, die letztendlich über den Präsidenten entscheiden?
Weil der schnellste Weg, Informationen im 18. Jahrhundert - als das Wahlmännerkollegium geschaffen wurde - zu verbreiten war,
es auf ein Stück Papier zu schreiben, es einem Typen auf einem Pferd zu geben,
ihm eine "Gute Reise" zu wünschen, und zu hoffen, dass er nicht von Indianern getötet wird

Spanish: 
La última parte de la complicación del colegio electoral es la más rara y tiene que ver con los
propios votos.
El estado de Florida (y todos los otros) en realidad no da sus votos a un candidato.
Eso es sólo una manera simplificada de explicarlo, porque la verdad de la situación es...
rara.
Lo que los ciudadanos votan el día de las elecciones es un grupo de electores designados por los partidos
políticos quienes eligen al presidente en nombre de los ciudadanos.
El número de votos que un estado recibe del colegio electoral es en realidad el número
de electores que el estado puede enviar a una reunión colegiada para votar quién será
el presidente.
Lo que lo hace raro es que, aunque estos electores prometen que votarán como presidente al que
los ciudadanos de su estado elijan, *no están obligados a hacerlo*.
Los electores son libres de votar a quien quieran. Aunque esto nunca a cambiado el curso de unas elecciones,
en el pasado los electores han votado 87 veces en contra de los deseos de la gente que los eligió
a ellos.
¿Por qué establecer este sistema de locos donde un pequeño grupo de personas básicamente desconocidas para
el público en general son los que realmente eligen al presidente?
Porque en el siglo XVIII (cuando se diseñó el colegio electoral) la manera más rápida
de enviar información era escribirla en un trozo de papel, dársela a un tipo en un
caballo, desearle buen viaje y esperar que no le mataran los indios o muriera de

Vietnamese: 
Một chút rắc rối cuối cùng trong Đại cử tri đoàn là lạ nhất và liên quan đến
chính những phiếu bầu
Bang Florida - và tất cả những bang khác - không thực sự bỏ phiếu cho một ứng cử viên,
đó chỉ là một cách đơn giản để suy nghĩ  bởi vì thực tế khá là ...
kỳ cục
Cái mà công dân đang bỏ phiếu trong ngày bầu cử là một nhóm cử tri được chỉ định bởi
các đảng chính trị ,những người bầu tổng thống thay mặt người dân
Số phiếu bầu mà tiểu bang nhận được từ Đại cử tri đoàn thực sự là số
cử tri bang được phép gửi đến
cuộc họp bầu cử để bầu ra
ai là tổng thống
Điều làm cho nó kỳ quặc là trong khi các cử tri hứa họ sẽ bầu tổng thống
theo ý nguyện người dân , * họ không bắt buộc phải làm vậy *
Cử tri bang được tự do bỏ phiếu theo cách họ muốn. Trong khi điều này chưa bao giờ xoay chuyển một cuộc bầu cử,
có đến 87 lần trong quá khứ các cử tri đã bỏ phiếu ngược lại mong muốn của chính những người
đã bầu họ
Tại sao thiết lập hệ thống điên rồ này để 1 nhóm nhỏ những người về cơ bản chưa được hoàn toàn biết đến
bởi công chúng là những người thực sự quyết định bầu tổng thống?
Bởi vì vào những năm 1700 - khi Đại cử tri mới được xây dựng- cách nhanh nhất để
gửi một mẩu thông tin là viết nó
trên một tờ giấy, đưa nó cho một anh chàng
cưỡi ngựa, chúc anh ta ' chúa phù hộ anh, ' và hy vọng anh ta không bị giết bởi thổ dân hay chết

Portuguese: 
sofresse alguma doença intestinal.
Como as notícias corriam devagar num
país tão grande, teve-se a ideia de enviar
estes eleitores até Washington onde
teriam acesso às últimas informações e
poderiam tomar decisões em prol dos habitantes
dos seus estados que não as conheciam.
Mas hoje, quando é possível enviar informação em
cabos de fibra ótica e já não precisamos de
ir a galope de um qualquer animal este
aspeto do Colégio Eleitoral aparenta
estar fora de moda.
Ainda assim, e enquanto que muitos pensam
que a eleição para Presidente ocorre no
início de novembro, não é bem assim -- essa é
a data da eleição dos membros do Colégio Eleitoral.
Os 538 eleitores escolhidos reúnem-se então
no início de dezembro e são os seus votos que
realmente determinam quem será o próximo
Presidente dos Estados Unidos.

Vietnamese: 
vì bệnh lỵ trên đường đi.
Bởi vì thông tin di chuyển quá chậm và bởi vì đất nước non trẻ quá lớn, ý tưởng là
gửi tất cả cử tri đến Washington, nơi họ có thể nhiều thông tin cập nhật nhất
để đưa ra quyết định thay người dân ở quê nhà-những người sẽ không biết tin tức mới nhất.
Mặc dù bây giờ, chúng ta đã truyền thông tin bằng các chùm tia ánh sáng trong cáp quang hơn là
trên lưng động vật, đặc điểm đặc biệt của Đại cử tri đoàn có vẻ
hơi lỗi thời
Dù sao đi nữa, trong khi hầu hết mọi người nghĩ rằng cuộc bầu cử tổng thống diễn ra trong
đầu tháng 11 nhưng không - đó là cuộc bầu cử xác định ai sẽ là cử tri
538 cử tri được chọn sau đó gặp nhau
vào đầu tháng 12 và họ sẽ bỏ phiếu thật sự
xác định ai là tổng thống tiếp theo của
Mỹ
Còn ai ca ngợi nước Mỹ là thiên đường dân chủ không ? Cãi nhau với CPG Grey nhé

Norwegian: 
Fordi informasjon beveget seg så sakte og fordi
det unge landet var så stort, så var ideen
å sende alle valgmennene til Washington hvor
de kunne ha den mest oppdaterte informasjonen
for å ta beslutninger for folket der hjemme
som ikke visste de siste nyhetene.
Selv nå, når vi sitter på informasjon i form av
lysstråler i fiberoptiske kabler i stedet for
på ryggen til flokkdyr, så kan dette spesifikke
aspektet av Valgmannskollegiet være litt utdatert.
Likevel, mens de fleste tror at presidentvalget finner sted
tidlig november så gjør det ikke det. Det er valget
som bestemmer hvem valgmennene skal være.
De 538 valgmennene som blir valgt, møtes da i begynnelsen av desember og de avgir de virkelige stemmene
som bestemmer hvem som er den neste
presidenten av Amerikas Forente Stater.

Danish: 
dysenteri på vejen.
Fordi information bevæget sig så 
langsomt og lander var så stort, var ideen
at sende alle valgmændene til Washington 
hvor de kunne have det mest aktuelle information
for at træffe de beslutninger for menneskerne 
derhjemme, som ikke kendte til de seneste nyheder.
Idag, hvor vi sender information med
lysstråler i fiber optiske ledninger istedet for
på ryggen af flokdyr, virker dette 
aspekt af valgsmandskollegiet måske
en smule gammeldags.
Ikke desto mindre, mens de fleste tror
at præsidentvalget tager sted i primo november,
gør det ikke det -- det er valget der 
bestemmer hvem valgmændene bliver.
De 538 valgmænd der bliver valgt mødes
så i primo december og afgiver de rigtige stemmer
som beslutter hvem er den 
næste præsident af USA.

English: 
dysentery along the way.
Because information moved so slowly and because
the young country was so big, the idea was
to send all the electors to Washington where
they could have the most up-to-date information
to make decisions for the people back home
who wouldn't know the latest news.
Though now, when we carry information on beams
of light in fiber optic cables rather than
on the backs of herd animals this particular
aspect of the electoral college might seem
a little out of date.
None the less, while most people think that
the election for president takes place in
early november it doesn't -- that's the election
that determines who the electors will be.
The 538 electors who are chosen then meet
in early december and they cast the real votes
that determine who is the next president of
the United States.

Serbian: 
od dizenterije usput.
Zato što su se informacije kretale tako sporo i zato što je
mlada zemlja bila tako velika, ideja je bila
da pošaljemo sve elektore u Vašington gde 
bi imali sve najnovije informacije
da donose odluke za ljude kod kuće
koji nisu mogli da znaju najnovije vesti
Iako sada, kad nosimo informacije na snopovima
svetlosti u optičkim kablovima umesto
na leđima životinja ovaj
aspekt elektorskog koledža možda deluje
malo zastarelo.
Ipak, iako većina ljudi misli da se
izbori za predsednika održavaju u 
ranom novembru, to nije istina--tada su izbori 
koji određuju ko će elektori biti.
 538 elektora koji su izabrani, onda se sastaju
u ranom decembru i glasaju na izborima
koji određuju ko će biti sledeći predsednik
Sjedinjenih država.

German: 
oder an Durchfall stirbt während er auf dem Weg ist.
Da sich Information so langsam verbreitete und das noch junge Land so groß war, hatte man die Idee
alle Wahlmänner nach Washington zu schicken wo sie die neusten Informationen hätten
um Entscheidungen für die Menschen zu Hause zu treffen, die nicht auf dem neusten Stand waren.
Aber heute, wo wir Informationen über Lichtstrahlen in Glasfaserkabeln
statt auf dem Rücken von Herdentieren transportieren, scheint dieser Aspekt des Wahlmännerkollegiums
etwas aus der Zeit gekommen zu sein.
Obwohl die meisten Leute glauben die Präsidentschaftswahl findet
im frühen November statt, tut sie das nicht. Das ist die Wahl die entscheidet wer die Wahlmänner sein werden.
Diese 538 Wahlmänner treffen sich im frühen Dezember und
bestimmen wer der nächste Präsident der Vereinigten Staaten sein wird.

French: 
dysenterie sur la route.
Parce que les informations avançaient très lentement 
à ce moment, et que le pays était si grand, la raison
derrière le Collège Electoral était de tous les envoyer
à Washington où ils obtiendraient l’information la plus 
à jour pour pouvoir faire des décisions pour les 
habitants qui ne sauraient pas les dernières nouvelles.
Pourtant, alors qu’on envoie des informations 
à la vitesse de la lumière, avec des câbles en 
fibre optique plutôt qu’à dos d’animaux, cet 
aspect du Collège Electoral peut sembler plutôt 
dépassé.
Pourtant, tandis que la majorité des gens croient 
que l’élection présidentielle se déroule au début 
de novembre, ce n’est pas le cas. Elle désigne 
qui seront les 538 Grands Electeurs.
Ceux qui sont choisis se rencontrent ensuite au 
début du mois de décembre, et ceux-ci font la 
véritable élection qui décidera qui sera le 
prochain président des Etats-Unis.
(Traduction par Clarence Corbeil, QC, Can.)

Dutch: 
aan de 'rode loop' onderweg.
Omdat informatie zich zo langzaam verplaatste en omdat
het jonge land zo groot was, was het idee
om alle verkiezers naar Washington te sturen waar
ze met de meest recente informatie tijdig
een beslissing konden maken voor de mensen thuis
die niet op de hoogte zouden zijn van de laatste ontwikkelingen.
Maar nu, sturen we informatie via lichtstralen in
glasvezelkabels in plaats van
op de rug van kuddedieren en lijkt dit
aspect van het kiescollege misschien
een beetje gedateerd.
Desondanks, terwijl de meeste mensen denken dat
de verkiezing voor president plaats vind in
het begin van November is dat niet zo -- dat is de verkiezing
die bepaald wie de verkiezers zullen zijn.
De 538 verkiezers die zijn gekozen zullen dan samenkomen
in het begin van December en zullen dan de echte stemmen uitbrengen
voor de volgende president
van de Verenigde Staten.

Spanish: 
disentería por el camino.
Debido a que la información viajaba tan lentamente y ya que el joven país era tan grande, la idea era
enviar a todos los electores a Washington donde podían tener la información más actualizada
para tomar decisiones en nombre de la gente en casa, que no podían saber las últimas noticias.
Aunque ahora, cuando enviamos información con haces de luz en cables de fibra óptica en vez de
a lomos de animales de carga, este aspecto concreto del colegio electoral puede parecer
un poco desfasado.
A pesar de ello, aunque la mayoría de la gente piensa que la elección del presidente tiene lugar
a principios de noviembre, no es así. Esa es la elección que determina quiénes serán los electores.
Los 538 electores a quienes se elige, se reunirán a principios de diciembre y emitirán sus votos auténticos
para determinar quién es el próximo presidente de los Estados Unidos.
