Да обвиняваш другите заради собствените ти проблеми е абсолютна загуба на време
Когато правиш така, ти не научаваш нищо.
Не можеш да пораснеш и не можеш да узрееш.
И заради това не можеш да направиш живота си по-добър.
През моите 30 години като професор и клиничен психолог
научих, че има две основни гледни точки за живота и страданията в него.
Хората с първата гледна точка обвиняват света.
Хората с втората (гледна точка)
се питат "какво те самите могат да променят"
Представете си двойка, която е пред развод.
Те са наранени и сърдити.
Нещастният, огорчен съпруг
си припомня ужасните неща които жена му е направила
и причините поради които той вече не може да живее с нея.
Изтощената и обезверена жена
може да изброи всички пъти когато съпругът й я е предал.
Всеки от двамата има дълъг списък с  нужните промени
които другият трябва да направи
Шансовете им за сдобряване са нищожни
Защо?
Защото проблемът не е другите
Проблемът  си ти !
Ти не можеш да промениш другите, но можеш да промениш себе си.
Но е трудно. Изисква се кураж, за да се промениш.
И дисциплина.
Много по-лесно и задоволяващото примитивните ти желания е
да обвиниш някой друг за собственото си нещастие
Да вземем за пример млад активист
протестиращ срещу корумпираната капиталистическа система
като разбива витрината на местен магазин
Какво постига, освен да причини вреда на хора,
които нямат нищо общо с неговите проблеми.
Вината, съмнението и срамът които неизменно би изпитал впоследствие,
трябва да бъдат подтиснати,
така че вярванията му да останат непокътнати
И това подтискане само ще подхрани  гневът и отчуждението му.
В пиесата "Коктейлно парти", от американско-британския поет  Томас Елиът
един от героите преживява много тежък момент.
Тя коментира своето дълбоко нещастие със своя психиатър.
Казва му, че се надява всичко да е по нейна вина
Изненадан, психиатърът пита, Защо?
Защото, казва тя,
ако е нейна вината, тя ще може да направи нещо по въпроса
Ако обаче вината е в самата природа на света,
тя е обречена.
Тя не може да проемни всичко останало,
но може да промени себе си.
Има хора на които изглежда е присъдена ужасна съдба,
но повечето от нас не сме.
Повечето от нас имаме шанса да направим живота си по-добър
КАК?
Започнете с нещо малко,
Задайте си няколко въпроса:
Използвал ли си пълноценно възможностите които са ти били предоставени?
Работиш ли с пълния си потенциал в училище, или в работата?
С други думи, поставил ли си в ред своята собствена къща?
Ако отговорът е НЕ
опитай това:
Спри да правиш нещата които знаеш, че са грешни.
Спри днес
Не губи време като се питаш как знаеш, че това което правиш е грешно.
Ненавременните въпроси объркват, без да носят яснота
и ще те отклонят от предприемане на действие.
Ти може да знаеш дали нещо е правилно или грешно, без да знаеш защо.
Започни да внимаваш.
Отлагаш ли задачите си?
Закъсняваш ли?
Харчих ли пари които нямаш?
пиеш ли повече от колкото трябва?
Не става въпрос за приемане на наложен отвън морал,
а за диалог със собственото ти съзнание.
Какво правиш грешно, от твоя гледна точка?
Какво можеш да поправиш?
Сега
Ходи на работа  навреме,
Спри да прекъсваш хората.
Сдобри се с братята, сестрите и родителите си.
Внимателно използвай всичко с което вече разполагаш
Ако направиш тези неща,
животът ти ще се подобри.
Ще станеш по-спокоен,  продуктивен
и харесван.
След няколко дни, седмици или месеци
на усилия, съзнанието ти ще се проясни
Животът ти ще стане по-малко трагичен
и ти ще станеш по-уверен.
Ще почнеш по-ясно да различаваш правилно от грешно,
Пътят пред теб ще е по-светъл.
Ще престанеш сам да си създаваш проблеми
Вместо да създаваш проблеми за себе си, семейството си и обществото
ще си позитивна и надеждна сила.
Животът ти все още ще е труден,
все още ще страдаш.
Това е цената да бъдеш жив.
Но може би ще станеш достатъчно силен, за да приемеш тази тежест
и дори да започнеш да действаш благородно и съзнателно.
Правилният начин да поправиш света не е да поправиш света
Няма основания да се предполага, че ти си способен на такова нещо,
но можеш да поправиш себе си.
По този начин няма да нараниш никого
и в този смисъл
ще направиш света по-добро място.
Аз съм Джордан Питърсън, професор по психология от университета в Торонто
