
Romanian: 
Traducător: Mihoc Maria Estela
Corector: Lorena Ciutacu
Ai privit vreodată cerul plin de stele,
fiind copleşit de enormitatea universului
simţindu-te cu adevărat mic, întrebându-te
ce se va întâmpla când vei muri?
Îmi amintesc că am avut prima dată
această experienţă când aveam doar 5 ani.
Stăteam trează toată noaptea,
privind în sus spre cer
şi am realizat pentru prima dată
că într-o zi nu voi mai exista.
Şi apoi m-am întrebat,
„Chiar dacă corpul meu nu există
şi nu pot comunica cu nimeni,
pot măcar să îmi păstrez
propriile gânduri
şi lumea mea interioară?”
Aşa că a doua zi l-am întrebat pe tata,
care era fizician. I-am spus:
„Tată, de unde vin gândurile?
Cum pot să le păstrez când mor?"
şi el a spus: „Ele vin din creierul tău".
Am întrebat: „Cum, mai exact?"
El a spus: „De fapt, nu ştim."
Aşa că am spus:
„Ce trebuie să mă fac când voi fi mare
ca să înţeleg de unde vin gândurile?"

Spanish: 
Traductor: Augusto Incio
Revisor: Sebastian Betti
Bien. ¿Alguna vez han observado
el cielo en una noche estrellada
y se han asombrado de toda su enormidad,
sintiéndose diminutos y preguntándose
qué sucederá al morir?
Bueno, yo recuerdo la primera vez de 
esa experiencia; tenía apenas 5 años.
Me quedé despierta esa noche,
mirando el cielo oscuro,
y me di cuenta por primera vez
que un día dejaría de existir.
Y luego pensé,
"Bueno, aun si mi cuerpo no existiera
y ya no pudiera comunicarme con nadie más,
¿podría, al menos,
conservar mis pensamientos
y conservar mi mundo interior?"
Así, al amanecer, le dije a papá,
que es físico; le dije:
"¿Papá, de dónde surge el pensamiento?
¿Cómo lo conservaré cuando muera?"
Dijo: "Bueno, viene de tu cerebro".
Dije: "¿Cómo?" Y dijo:
"De hecho, no lo sabemos".
Así que dije: "¿Qué puedo
ser cuando crezca,
para poder entender de dónde
viene el pensamiento?"

English: 
Translator: hila scherba
Reviewer: Emma Gon
Have you ever looked
into the star filled night sky
and been in awe at the enormity of it all
and felt really small and wondered
what's going to happen when you die?
Well, I remember when I first had
this experience, I was just 5 years old.
I lay awake all night,
looking up into the night sky,
and I'd realized for the first time
that one day I would cease to exist.
And then I thought,
"Well, even if my body doesn't exist,
and I can't communicate to anyone else,
can I at least still keep
my own inner thoughts
and have my own inner world?
So the next day, I asked my father,
who is a physician, I said,
"Dad, where do my thoughts come from?
How can I keep them when I die?"
and he said, "Well, they come
from your brain."
I said, "Well how?"
He said, "Actually, we don't know."
So I said, "What can I be when I grow up,
so I can understand
where my thoughts come from?"

Romanian: 
şi el a spus: „Din punct de vedere 
medical, poţi fi psihiatru."
Aşa că aceasta a devenit ţinta mea,
nu de a deveni un psihiatru
ci de a încerca să înţeleg
cum creierul meu produce
gândurile, emoţiile şi senzaţiile mele.
Cum această foarte complexă,
dar foarte mică bucată de materie
de puțin mai mult de 1 kg,
toţi neuronii activați
și neurochimicalele eliberate,
cum produc senzaţia subiectivă
a mirosului unui trandafir
sau culorile frumoase
pe care le vezi la apus
sau chiar atunci când închizi ochii
şi îţi imaginezi un apus frumos,
care se conturează în mintea ta?
Cum se activează acei neuroni
creând acea experienţă subiectivă
sau emoţia pe care o simţi,
când îţi vezi pentru prima dată
nou născutul --
e fiica mea frumoasă,
are un an acum --
sau când auzi o piesă muzicală frumoasă
care te emoţionează? (Muzică)
Sunetele valurilor îţi lovesc timpanele,
fiind procesate de cortexul tău auditiv.

English: 
and he said, "From the medical
world view, you can be a psychiatrist."
So, that became my life long quest,
not to become a psychiatrist,
but to try to understand
how my brain produces
my thoughts, my emotions, my sensations.
How it is that this amazingly complex,
but just, very small,
three-pound piece of matter,
all the neurons firing
and neurochemical slushing around -
how does it produce the subjective feeling
of, say, smelling a rose
or the beautiful colors 
you see in a sunset
or even when you just close your eyes
and imagine a beautiful sunset,
that image in your mind?
How do those neurons firing
create that subjective experience
or the emotions you feel,
like when you see
your newborn child for the first time -
I just had my beautiful daughter;
she's one year old now -
or when you hear a beautiful piece
of music that moves you? (Music)
You know, the sound waves
are hitting your eardrums;
they're being processed
by your auditory cortex.

Spanish: 
y respondió: "Desde el punto de vista
médico, puedes ser psiquiatra".
Y así, esa llegó a ser mi búsqueda
de por vida, no la de ser psiquiatra,
sino la de tratar de entender
cómo el cerebro produce
mis pensamientos, emociones y sensaciones.
Cómo es que esta porción de materia 
sorprendentemente compleja,
pero muy pequeña, 
de poco más de un kilo,
con muchas neuronas activas
y neuroquímicos que destellan,
¿cómo es que produce la sensación
subjetiva de, digamos, oler una rosa,
de ver hermosos colores en un atardecer
e incluso cuando se imagina,
con los ojos cerrados, un hermoso ocaso,
que aparece en la mente?
¿Cómo esas neuronas activas
crean la experiencia subjetiva
o esa emoción que se siente,
cuando uno ve a su bebé
recién nacido por primera vez,
tuve a mi linda hija hace poco;
ahora tiene un año,
o cuando uno escucha una linda
música que lo emociona? (Melodía)
Ya saben, las ondas sonoras
golpean los tímpanos,
estas son procesadas
por la corteza auditiva.

Spanish: 
Pero algo ocurre en el cerebro
que percibe la melodía.
¿Entonces dónde ocurre eso?
Cuando se observa una imagen hermosa,
los fotones de luz que golpean la retina
son procesados por la corteza visual.
Pero hay algo en ello;
algo sucede que ocurre la percepción.
¿Entonces, qué sucede?
Para comprenderlo, necesitamos mirar
un poco más de cerca al cerebro.
La unidad básica del sistema
nervioso es la neurona.
Es una célula muy compleja,
pero su labor básica es transmitir
señales electroquímicas.
El cerebro tiene de 86 000
a 100 000 millones de neuronas.
Cada una de esas neuronas
tiene alrededor de 1000
a 10 000 sinapsis o conexiones.
Eso significa, que hay casi 
100 billones de conexiones
en el cerebro humano.
Hay más conexiones en el cerebro humano
que estrellas en la Vía Láctea.
Piensen en ello.
Así que tenemos un gran cosmos
interior dentro del cráneo.

English: 
But something is happening in your brain
that you're perceiving the music.
So where does that take place?
When you're looking at a beautiful image,
the photons of light
are hitting you retina,
they're being processed
by your visual cortex.
But then there's something in that;
something happens
that perception takes place.
So what's happening?
To really understand this we need to look
a little more closely at the brain.
The basic unit of the nervous system
is the neuron.
It's a fairly complex cell,
but its basic job is simply to transmit
electrical and chemical signals.
The human brain has 
86 to 100 billion neurons.
Each one of those neurons
has around 1,000 to 10,000
synapses or connections.
So that means, that there are
about 100 trillion connections
in the human brain.
There are more connections
in the human brain
than there are stars in the Milky Way.
Think about that.
So we have a whole inner cosmos
inside of our head.

Romanian: 
Dar se întâmplă ceva în creierul tău
astfel încât percepi muzica.
Deci unde au loc toate acestea?
Sau când te uiţi la o imagine frumoasă,
fotonii de lumină îţi lovesc retina
fiind procesaţi de cortexul tău vizual.
Dar apoi există ceva în asta;
ceva se întâmplă
pentru ca percepţia să aibă loc.
Deci ce se întâmplă?
Pentru a înţelege cu adevărat
trebuie să privim creierul mai atent.
Unitatea de bază a sistemului nervos
este neuronul.
Este un complex de celule,
dar funcţia sa de bază e să transmită
semnale chimice şi electrice.
Creierul uman are între 86 şi 100
de miliarde de neuroni.
Fiecare din aceşti neuroni
are în jur de 1.000 până la 10.000
de sinapse sau conexiuni.
Asta înseamnă că există
cam 100 de trilioane de conexiuni
în creierul uman.
Există mai multe conexiuni
în creierul uman
decât stele în Calea Lactee.
Gândiți-vă la asta!
Deci avem un întreg cosmos
înăuntrul capului nostru.

English: 
The brain is basically like
an information processing machine.
Everything that you experience
from the moment you wake up
from a deep dreamless sleep,
until you go back to sleep again,
or into a coma, or death -
everything you experience, thoughts,
your emotions, your sensations -
they are all being encoded 
in these neurons firing,
in this information processing machine.
But, what's really interesting
is that much of what's happening
in your brain
is actually happening
outside of awareness.
It's a myth that we only use
10% of our brain;
we actually use all of our brain;
none of it is redundant.
But we're only conscious
of very little bit of it.
But much of what's happening
that's affecting decisions you're making,
your behavior,
it's happening because of processes
that are occurring unconsciously,
outside of awareness.
So how can we measure this in the lab?
Well, we can give you stimuli,
like this one, for example,
that is either presented
in such a subtle form,
or things that are presented so quickly
that a person claims
they didn't see anything,
yet it goes on to affect their behavior.
Here, for example, 
there is a hidden message.

Romanian: 
Creierul este de fapt ca o maşinărie 
de procesat informaţii.
Tot ceea ce experimentezi
din momentul în care te trezeşti
dintr-un somn adânc fără vise
până când adormi iar,
sau intri în comă sau mori --
tot ceea ce experimentezi, 
gânduri, emoţii, senzaţii --
toate sunt codate în aceşti
neuroni care se activează,
în această maşină
de procesat informaţii.
Dar ce este foarte interesant
e că mult din ce se întâmplă în creier
se întâmplă în afara conştiinţei.
Este un mit că folosim
doar 10% din creier;
de fapt folosim tot creierul;
nimic nu este redundant.
Dar suntem conştienţi doar de puţin.
Dar mult din ceea ce se întâmplă,
care afectează deciziile pe care le iei,
comportamentul,
se întâmplă datorită proceselor
care se desfăşoară inconştient,
în afara câmpului conştienţei.
Deci, cum putem măsura asta
în laborator?
Îți putem prezenta stimuli,
ca acesta, de exemplu,
care e prezentat fie
într-o formă subtilă ca aceasta,
sau lucruri prezentate aşa rapid
încât persoana spune
că nu a văzut nimic,
deşi asta îi afectează comportamentul.
Aici, de exemplu,
se află un mesaj ascuns.

Spanish: 
El cerebro es básicamente 
una máquina que procesa datos.
Todo lo que experimentamos
desde que despertamos
de un descanso profundo sin sueños,
inclusive de regreso a él,
o en estado de coma, o al morir.
Todo lo que experimentamos,
ideas, emociones, sensaciones.
todo está siendo codificado
en la actividad neuronal,
en esta máquina que procesa datos.
Pero, lo interesante
es que mucho de lo que
ocurre en el cerebro
está pasando fuera de la conciencia.
Es un mito que solo usamos
el 10 % del cerebro;
De hecho, usamos todo el cerebro,
nada es redundante.
Pero somos conscientes de muy poco.
Aunque mucho de lo que sucede
e incide en nuestras decisiones
y comportamiento,
surge por procesos que
ocurren inconscientemente,
fuera de la conciencia.
¿Bien, cómo medimos esto en un estudio?
Pues, podemos darles estímulos,
como este, por ejemplo,
que se presenta de forma muy sutil,
o cosas que se presentan tan rápido
que una persona afirmaría
no haber visto nada,
y aún así afectaría su conducta.
Aquí, por ejemplo, hay un mensaje oculto.

English: 
Raise your hand if you can see it.
A couple of people, OK.
I know what you're thinking now.
In the background, in the negative space,
it says S-E-X, right here, see that?
(Laughter)
Yeah.
And there are the birds and the bees,
and the flowers
are kind of loving towards each other.
Now, once you see it, you can't unsee it.
If I show you this in an hour,
you'll see it right away,
something changed in your brain.
What's interesting is that the stimulus
stayed exactly the same;
the lines and the colors
hitting your retina
being processed by your
visual part of your brain;
all stayed the same, but what changed
was in your mind, was your perception.
What's out there in reality,
doesn't necessarily 
correlate with what you perceive.
Here's another example, 
if you look at square A versus square B,
you would swear that they're
different colors, different shades,
but this is an illusion;
it's the shadow illusion,
because if I remove the shadow
and just put a line,

Romanian: 
Ridicați mâna dacă îl vedeți.
Câţiva oameni, OK.
Ştiu la ce vă gândiți acum.
În fundal, în spaţiul negativ,
scrie S-E-X, chiar aici, vedeți?
(Râsete)
Da.
Şi vedem păsările şi albinele,
şi florile îndreptându-se tandru
una către cealaltă.
Acum, odată ce ai văzut asta,
nu mai poţi să nu o vezi.
Dacă îţi arăt asta peste o oră
o vei vedea din prima;
ceva s-a schimbat în creierul tău.
Este interesant că stimulul
a ramas exact acelaşi;
liniile şi culorile lovind retina
fiind procesate de partea vizuală
a creierului tău;
toate au rămas aceleaşi, ce s-a schimbat
a fost în mintea ta, a fost percepţia ta.
Ce este acolo afară, în realitate,
nu e neapărat corelat
cu ceea ce percepi tu.
Iată un alt exemplu: dacă priveşti
pătratul A faţă de pătratul B
ai jura că au culori diferite,
nuanţe diferite,
dar este o iluzie;
este iluzia umbrei,
deoarece dacă înlăturăm umbra
şi punem o linie,

Spanish: 
Levanten la mano si lo pueden ver.
Un par de personas, bien.
Ya sé lo que piensan ahora.
En el fondo, en el espacio en negativo,
dice S-E-X-O, justo aquí, ¿ven eso?
(Risas)
Sí.
Y hay pajarillos y abejas,
y las flores casi despiden amor entre sí.
Ahora, una vez que lo ven,
ya no lo ignoran.
Si les muestro esto en una hora,
lo verán de inmediato,
algo cambió en su cerebro.
Lo interesante es que el estímulo
se mantuvo igual;
las líneas y colores que golpean su retina
son procesadas por la parte
visual del cerebro;
todo permaneció igual, pero
en su mente cambió la percepción.
Lo que hay en el exterior,
no necesariamente se correlaciona
con lo que se percibe.
Aquí otro ejemplo. Si observan
el cuadrado A frente al cuadrado B,
jurarían que son de diferentes colores,
de diferentes formas,
pero esto es una ilusión;
la ilusión de la sombra,
porque si elimino la sombra
y pongo una línea,

English: 
you can see they're actually
exactly the same color.
So you brain makes
approximations all the time.
If we had to process every single
stimuli in the environment,
it would be too much because consciousness
has a limited capacity,
but the unconscious is vast, in fact,
we still haven't found its limits.
Here is another example.
Here it looks as if the circle 
in the middle is changing in shape,
but it's actually staying the same size
the whole time.
Again, what's out there in reality
doesn't necessarily correlate
with what you perceive.
I think the Gorillaz once said it nicely:
"You don't see with you eyes;
you perceive with you mind."
It's all in your head.
Here's one more example.
This, you can either perceive it
as an old woman looking down,
or as a young woman looking away,
and you never perceive them both
at the same time, right?
And what's interesting here
is the stimulus stays the same
but what's changing
is your perception in your brain.
So that's what we want to track -
the neural correlates of perception.

Romanian: 
poţi vedea că sunt de fapt
de exact aceeaşi culoare.
Deci creierul tău
face aproximări tot timpul.
Dacă ar trebui să procesăm 
fiecare stimul din mediu,
ar fi prea mult, căci conştiinţa 
are o capacitate limitată;
dar inconştientul este vast;
de fapt, încă nu i-am găsit limitele.
Iată un alt exemplu.
Aici pare că cercul din mijloc
îşi schimbă forma,
dar de fapt are
aceeaşi mărime tot timpul.
Din nou, ceea ce este acolo afară,
în realitate,
nu e neapărat corelat
cu ceea ce percepi.
Cred ca Gorillaz a spus odată:
„Nu vezi cu ochii, ci percepi cu mintea."
Totul e în capul tău.
Iată încă un exemplu.
O poţi percepe fie ca pe o bătrână,
privind în jos,
sau ca pe o tânără, privind departe.
Şi nu le percepi pe amândouă
în acelaşi timp, nu?
Aici e interesant
că stimulul rămâne acelaşi,
însă ceea ce se schimbă
este percepţia din creier.
Asta vrem să urmărim:
corelatele neurologice ale percepţiei.

Spanish: 
pueden ver que, de hecho,
son del mismo color.
Así que, el cerebro siempre
hace aproximaciones.
Si tuviéramos que procesar
cada estímulo del entorno,
sería demasiado porque la conciencia
tiene una capacidad limitada.
Pero el inconsciente es vasto, de hecho,
aún no hemos hallado sus límites.
Aquí hay otro ejemplo.
Aquí luce como si el círculo
del medio cambiara de forma,
pero, de hecho, siempre
permanece de la misma medida.
Una vez más, la realidad exterior
no se relaciona necesariamente
con lo que se percibe.
Creo que el grupo Gorillaz, dijo una vez:
"No vemos con los ojos;
percibimos con la mente".
Todo está en la mente.
Aquí hay un ejemplo más.
Uds. pueden percibirla como
una anciana cabizbaja,
o como una joven apartando la mirada,
pero nunca perciben ambas
al mismo tiempo, ¿cierto?
Y lo interesante aquí es que
el estímulo permanece igual
pero lo que cambia es
la percepción en el cerebro.
Y eso es lo que se busca analizar,
la correlación neuronal de la percepción.

Romanian: 
Ce ştim din neuroştiinţă
este că se pare
că ceea ce corelează cu percepţia
sunt neuronii care se activează împreună.
Dacă te gândeşti la ei ca la un parlament,
cu toate acele tabere concurente
anumite grupuri votează mereu împreună
şi suprimă coaliţiile concurente,
cam aşa se întâmplă.
Este ca o competiţie darwiniană
între neuronii din creierul tău.
Sau te poți gândi ca la ceva
ce ia amploare în reţelele sociale,
ca şi cum fiecare partajare
e un vot pentru ceva.
După un timp, o cantitate suficientă
de partajări îi dă amploare.
Şi asta vine în conştiinţă
până când altceva îi ia locul.
Deci aceste coaliţii au putere
de la o fracţiune de secundă, 
la câteva secunde.
Dacă te implici în ceva
poţi să-l ţii mai mult în conştiinţă,
întrebându-te apoi ce îi ţine
pe acei neuroni împreună.
O altă metaforă pentru asta
e o orchestră,
dacă fiecare instrumentist 
ar fi un neuron,
nu e ca şi cum ar cânta toţi aceeaşi notă,
căci aşa ar fi o criză de epilepsie;
dar nici nu cântă toţi la început, 
se încălzesc, cântând note diferite.

English: 
What we know from neuroscience
is that it seems to be
that what correlates with your perception
are these coalitions
of neurons firing together.
If you think of it like a parliament,
and you have these competing factions,
some groups always kind of vote together
and suppress the competing coalitions.
That's sort of what it's like.
It's like a Darwinian competition
between neurons in your brain.
Or you can think of it like when something
is trending on social media,
like if each tweet is like 
you're voting for something.
After a certain amount of time, enough
tweets will cause something to trend.
And that's kind of what 
comes into consciousness
until something else takes over.
So these things, these coalitions,
stay in power for a fraction of a second
to a few seconds.
If you attend to something
you can keep it in consciousness longer,
and then you might ask,
what brings these neurons together.
Another metaphor for it is
that it's kind of like an orchestra.
If each player is like a neuron;
it's not like they're all
playing the same note,
that would be like an epileptic seizure,
but, they're also not playing
in the beginning, warming up,
playing different notes.

Spanish: 
Y, lo que sabemos de la neurociencia
es que parece ser
que lo que se correlaciona
con la percepción
son las redes neuronales
que se activan juntas.
Si lo visualizan como un parlamento,
donde hay facciones en pugna,
algunos grupos siempre votan juntos
y suprimen las alianzas rivales.
Es algo parecido.
Es como una competencia darwiniana
entre las neuronas del cerebro.
O imagínenlo como cuando algo
se hace tendencia en las redes sociales,
como si cada tuit fuera
una votación en pro de algo.
Después de cierto tiempo, los tuits
suficientes causarán una tendencia.
Y eso es similar a lo que
sucede en la conciencia
hasta que algo más irrumpa.
Así que, estas coaliciones, se paralizan
por una fracción de segundo
o unos segundos.
Si se enfocan en algo, pueden
conservarlo aún más en la conciencia,
y quizá podrían preguntarse,
qué reúne a estas neuronas.
Otra metáfora para eso es que
es parecido a una orquesta.
Si cada músico es como una neurona;
no ocurre que todos tocan la misma nota,
eso sería como un ataque epiléptico,
pero, tampoco tocan desde
el inicio, ensayando
y tocando varias notas.
Pero cuando tocan una sinfonía,
cuando todos tocan en armonía,

English: 
But when they're playing a symphony,
when they're all playing in harmony,
that's what it's like
when these coalitions come together.
Also in the brain there seems to be
these two, roughly speaking, systems.
You have these areas in red, these
evolutionarily older parts of you brain,
the sub-cortical area,
sometimes called your reptilian brain,
or called the limbic system,
that's really sensitive
to immediate pleasure,
immediate rewards and punishers.
Freud would call it your id impulses,
"I want the piece of chocolate cake
right now!"
And it gives you that little high
when you get something rewarding.
In rats, when we implanted electrodes
into those sub-cortical areas,
and they allowed them to self stimulate
directly to the reward center,
they would press the lever 
and self stimulate
over food if they're food deprived,
water if they're water deprived,
to the point of exhaustion,
so it's a really powerful drive.
But then you have
another part of the brain,
called the prefrontal cortex,
these areas here, in blue,
that's the more recently
evolved part of the brain,
and humans actually have a larger percent
compared to the rest of the brain,

Romanian: 
Dar când cântă o simfonie,
când cântă toţi în armonie,
iată cum e când aceste coaliţii
se manifestă împreună.
De asemenea, în creier par să existe,
grosier vorbind, aceste două sisteme.
Zonele în roşu, mai vechi
din punct de vedere evolutiv,
zona subcorticală,
numită uneori şi creier reptilian,
sau numită sistemul limbic,
care este foarte sensibilă
la plăcerea, recompensele 
şi pedepsele imediate.
Freud le-ar numi impulsurile Id-ului,
„Vreau bucata aia de prăjitură 
cu ciocolată chiar acum!"
Şi-ţi oferă acea stare grozavă
când primești o recompensă.
Cobaii, când le sunt implantaţi 
electrozi în ariile subcorticale,
şi li se permite să îşi autostimuleze 
direct centrul recompensei,
vor apăsa pedala 
şi se vor autostimula
cu hrană, dacă sunt deprivați de hrană,
sau apă, fiind deprivaţi de apă,
până în punctul de oboseală;
deci e un impuls foarte puternic.
Dar mai e o altă parte din creier,
numită cortex prefrontal,
zonele albastre de aici,
care sunt mai recente
din punct de vedere evolutiv.
Oamenii au un procent mai mare,
în comparaţie cu alte zone cerebrale,

Spanish: 
es así como estas coaliciones se agrupan.
Además, en el cerebro, parece haber,
en términos generales, estos dos sistemas.
Existen estas áreas en rojo, estas partes
cerebrales de mucho tiempo de evolución,
el área subcortical, a veces
llamada el cerebro reptiliano,
o, también, el sistema límbico,
que es muy susceptible
al placer inmediato, a la retribución
y al castigo inmediato.
Freud lo llamaría los impulsos del ello,
"¡Quiero ese pastel
de chocolate ahora mismo!"
Y ello nos da esa sensación
al lograr algo gratificante.
En ratas, cuando implantamos
electrodos en sus áreas subcorticales,
que autoestimulaban directamente 
su centro de recompensa,
estas activaban la palanca
y se autoestimulaban
con comida o agua si se les privaba
de alimento o bebida,
hasta la saciedad, así que
ese es un mecanismo muy potente.
Pero también tenemos
otra parte del cerebro,
llamada corteza prefrontal,
estas áreas en azul,
la parte cerebral
evolucionada más reciente,
y el ser humano tiene un área más grande
comparada al resto del cerebro,

Romanian: 
al creierului prefrontal
decât orice altă specie.
Această parte a creierului, 
numită „executivul",
gândește asupra consecinţelor viitoare
ale comportamentelor tale,
la consecinţele pe termen lung.
Deci aici e competiţia;
aşa că ai putea spune,
„Vreau bucata de prăjitură 
de ciocolată acum!"
Dar apoi cortexul prefrontal,
ceea ce Freud ar numi
Super-Ego, ar zice,
„Oh, dacă vreau să arăt 
bine în bikini, n-ar trebui."
Când acolo este un dezechilibru,
deşi între acestea două
dacă te gândeşti la aria subcorticală
ca la acceleraţia ce împinge înainte,
cortexul prefrontal este frâna;
dar dacă este prea multă acceleraţie,
sau frâna nu funcționează bine,
atunci poate cauza tot felul de tulburări 
de control al impusului, diverse probleme.
De exemplu, dacă există o leziune
sau deteriorare a cortexului prefrontal,
sau a sistemului de frână,
te poate face să acţionezi impulsiv.
Acesta a fost unul din primele cazuri
care a demonstrat asta.
În anii 1850, acest om, Phineas Gage,
lucra pe o cale ferată
şi într-o explozie, o bucată 
de fier a trecut direct
prin cortexul său prefrontal,
și personalitatea i s-a schimbat complet:

Spanish: 
de la corteza prefrontal
de cualquier otra especie.
Esta parte, a veces
llamada la "ejecutora",
piensa en las consecuencias
futuras de las acciones,
las consecuencias a largo plazo.
Y habría una rivalidad,
así que dirían:
"Quiero ese chocolate ahora".
Y luego la zona prefrontal,
o el superyó, según Freud, diría:
"Quizá quiera lucir bien 
en bikini, tal vez no debería".
Así, cuando aún no hay 
un equilibrio entre estas dos,
si vemos la zona subcortical como un
acelerador impulsando hacia adelante;
la corteza prefrontal es como el freno,
pero si hay demasiada aceleración,
o el freno no funciona correctamente,
pues puede haber muchos y diversos
problemas de control de impulsos.
Por ejemplo, si hay una lesión
o daño grave en la corteza prefrontal,
o al sistema de frenos,
puede causar conductas impulsivas.
Y este fue uno de los primeros
casos en mostrar eso.
En la década de 1850, este hombre, 
Phineas Gage, trabajaba sobre unos rieles.
Hubo una explosión y
esta vara de hierro se incrustó
en su corteza prefrontal,
y tuvo un completo cambio de personalidad.

English: 
of prefrontal cortex 
than any other species.
This part of your brain,
kind of called the "executor,"
thinks about the future
consequences of your actions,
the long term consequences.
So there is this rivalry;
so you might say,
"I want that piece of chocolate cake now."
But then the prefrontal cortex,
or Freud would call
your super ego would say,
"Oh, maybe I want to look good
in a bikini, maybe I shouldn't."
When there is an imbalance,
though, between these two,
if you think of the sub-cortical area
like an accelerator pushing you forward,
the prefrontal cortex is like the brake,
but if there's too much acceleration,
or the brake isn't working properly,
then it can cause all sorts of impulse
control disorders, different problems.
For instance, if there is a lesion
or damage to the prefrontal cortex,
or the brake system, it can cause you
to act out impulsively.
And this was one of the first cases
to show that.
In the 1850's this man, Phineas Gage,
was working on a railroad.
There was an explosion 
and this iron rod went straight
through his prefrontal cortex,
and he had a complete
change of personality.

Spanish: 
Pasó de ser un hombre apacible
a ser un hombre impulsivo y agresivo,
y esto fue el fundamento de la idea
de que esta zona tenía que ver
con el control de impulsos.
Lo interesante fue que otros aspectos
de su cognición permanecieron intactos,
como su memoria, su intelecto,
su capacidad de sentir cosas distintas;
era muy específico
al control de impulsos.
Así, se podrían preguntar:
"¿Qué significa eso?
¿Qué hay del libre albedrío?
Si soy solo mi cerebro, y se puede dañar,
¿Cuánto control tengo en realidad?"
Bien, la definición clásica
de libre albedrío
es que se es libre si bajo las mismas
circunstancias, y eso significa,
si todo en un entorno
fuera exactamente igual,
y cada neurona activa en el cerebro
fuera totalmente igual,
en ese caso, por ejemplo, 
Neo en "Matrix",
habría podido elegir la píldora azul,
si todo en su entorno fuera
exactamente igual, como la píldora roja.
Así, él podría haber vivido
en la ignorancia
pero no, él eligió la píldora roja.
Y según la neurociencia, o al menos
nuestros estudios indican
que si todo en el cerebro
fuera exactamente igual,

English: 
He went from being a mild mannered man
to being impulsive and aggressive,
and this was the foundation of the idea
that this part of the brain
had to do with impulse control.
What was really interesting is other
aspects of his cognition remained intact,
like his memory, his intellect, 
his ability to sense different things;
it was very specific to impulse control.
So then you might ask,
"What does that mean?
What about my free will?
If I am just my brain,
and you can damage it,
how much control do I really have?"
So, the classic definition of free will
is that you're free if under the exact
same circumstances, and that means,
everything in the environment
was exactly the same,
and every neuron firing in your brain
was exactly the same,
so in that case, for example,
Neo in "The Matrix,"
he could have chosen the blue pill,
if everything in his environment
was exactly the same, as the red pill.
So he could have lived
in blissful ignorance,
but no, he chose the red pill.
According to neuroscience,
at least our studies show
that if everything in your brain
is exactly the same,

Romanian: 
de la un om manierat
a devenit impulsiv și agresiv
şi asta a stat la baza ideii
că această parte a creierului are legătură
cu controlul impulsului.
E interesant că alte aspecte
ale cogniţiei sale au rămas intacte,
precum memoria sa, intelectul,
abilitatea de a simți diferite lucruri;
era foarte specific 
controlului impulsului.
Deci ai putea întreba,
Ce înseamnă asta?
Cum e cu liberul arbitru?
Dacă sunt doar un creier
şi îl poți deteriora,
cât control mai am cu adevărat?
Definiția clasică a liberului arbitru
este că ești liber
dacă în exact aceleași circumstanțe,
când totul din mediu este exact la fel,
fiecare neuron din creierul tău 
se activează exact la fel.
Deci de exemplu
în cazul lui Neo din Matrix,
ar fi putut alege pastila albastră,
dacă totul din mediul său
era exact la fel, precum şi pastila roșie.
Deci ar fi putut trăi
într-o ignoranță binecuvântată,
dar nu, a ales pastila roșie.
În neuroștiință, cel puțin 
studiile noastre demonstrează
că dacă totul din creierul tău
este exact la fel,

Romanian: 
şi totul din mediu este la fel,
nu poți alege diferit.
Liberul nostru arbitru
este o iluzie
el apare post factum; creierul decide 
întâi şi apoi devenim conștienți de asta.
Studiile arată, de exemplu, că putem
prezice cu tehnici neuroimagistice
până la 10 secunde,
doar privind activarea creierului,
înainte ca tu să devii conştient, intenţia
ta de a te duce la stânga sau dreapta.
Deci creierul decide întâi.
Deci liberul arbitru e o iluzie;
însă e o iluzie importantă:
un studiu comportamental a arătat
că dacă scazi credința
unei persoane în liberul arbitru,
e mai predispusă să acționeze într-un
mod lipsit de etică şi bunătate
sunt mai predispuși, de exemplu, 
să înșele la un test de matematică.
Deci e important să avem această iluzie
și celălalt lucru este
că nu poți spune simplu:
„Ei bine, nu avem liber arbitru.
Acum pot să mă comport impulsiv”,
fiindcă îi facem responsabili
pe oameni pentru acțiunile lor
în măsura în care au autocontrol.
Autocontrolul este o parte
evoluată a creierului
şi avem toți această abilitate 
până la un anumit nivel.

Spanish: 
y todo en el entorno fuera igual,
no podrían elegir de forma diferente.
El libre albedrío es casi una ilusión;
surge luego de la acción, el cerebro
decide primero y luego hay conciencia.
Los estudios indican, por ejemplo, que
con neuroimageonología se puede predecir
hasta por 10 segundos, con solo
ver la actividad cerebral,
antes de ser conscientes de la intención
de ir a la izquierda o a la derecha.
Así que el cerebro
es el que decide primero.
Así, el albedrío es una suerte
de ilusión importante,
ya que el estudio de la conducta indica
que al disminuir en alguien
la fe en el libre albedrío,
será más propenso a actuar
de forma no ética y desagradable;
será más propenso, por ejemplo,
a copiar en un examen matemático.
Así que es una ilusión importante
con la cual contar,
además, no podemos
simplemente ir por allí
y decir, "Bueno, no tengo libre albedrío;
puedo actuar por impulso",
porque la gente es 
responsable de sus acciones
siempre que tengan control de sí mismas.
El autocontrol es una parte
evolucionada del cerebro,
y todos tenemos la capacidad
de hacerlo en diversos grados.
Pero el autocontrol 
se desarrolla toda la vida.

English: 
and everything in the environment
is the same, you can't choose differently.
Our sense of free will
is a bit of an illusion;
it comes after the fact; the brain
decides first and we're aware of it after.
Studies show, for example, we can predict
with neuroimaging techniques
up to 10 seconds, just looking 
at brain activation,
before you become consciously aware
of your intention to go left or right.
So the brain is what's deciding first.
So free will is sort of an illusion,
but it's an important illusion,
because behavioral studies show
that if you diminish a person's
belief in free will,
they're more likely to act
unethically and unkindly;
they're more likely, for example,
to cheat on a math test.
So it's an important illusion to have,
and, the other thing is,
you can't just go out there
and say, "Well, I have no free will.
Now I can go out and act impulsively,"
because we hold people
responsible for their actions
to the extent that they have self control.
Self control
is an evolved part of the brain,
and we all have the ability
to do it to different extent.

English: 
But self control develops over a lifetime.
So that's why, for example,
there are different judicial consequences
for a person who commits a crime
at 5 years old versus a teenager
versus a young adult.
Because the brain actually isn't 
fully mature until around the age 25.
In particular, the prefrontal cortex,
that brake system, isn't fully developed
until around the age 25.
So you take an adolescent brain and they
have an under mature brake system.
In addition, they have 
a hyper sensitive limbic system,
that subcortical reptilian brain
I was talking about,
so they're much more sensitive
to immediate rewards.
And there is a big surge of hormones,
so it's no wonder that adolescents
tend to be more risk taking,
a bit more moody and lack impulse control.
And there are also individual
differences in impulse control.
In fact, there's this "Marshmallow test."
They give it to kids
who are 3 to 6 years old,
and say "You can either have
one marshmallow now,
or wait and have two later."

Romanian: 
Dar autocontrolul se dezvoltă
de-a lungul vieții.
De aceea, de exemplu,
există consecințe judiciare diferite
pentru o persoană care comite o crimă
la 5 ani versus un adolescent
versus un adult tânăr.
Deoarece creierul nu e în întregime matur
până în jurul vârstei de 25 de ani.
În particular, cortexul prefrontal,
sistemul de frână, nu e tot dezvoltat
până în jurul vârstei de 25 de ani.
Creierul unui adolescent
are un sistem imatur de frânare;
în plus, are un sistem 
limbic hipersensibil,
acel creier reptilian
de care am vorbit,
așa că sunt mult mai sensibili
la recompensele imediate.
Şi mai au şi o furtună hormonală.
Așadar nu e de mirare că adolescenții
tind să își asume mai multe riscuri,
sunt mai capricioși
și nu-și controlează impulsurile.
Există și diferențe individuale
în controlul impulsului.
Acesta este testul bezelei
(Marshmallow Test):
Copiilor între 3 și 6 ani li se spune:
„Poți să mănânci o bezea acum,
sau poţi să aştepţi
şi să obții două mai târziu."

Spanish: 
He allí, por ejemplo, por qué hay
consecuencias judiciales diferentes
para una persona que comete un crimen
a los 5 años, o de joven, o de adulto.
Porque el cerebro, de hecho, no es maduro
hasta alrededor de los 25.
Sobre todo, el área prefrontal, ese
sistema de frenos, aún está en desarrollo
hasta los 25 años.
Así, al tomar un cerebro adolescente,
obtendrán un sistema de frenos inmaduro.
Además, ellos tienen un sistema
límbico híper susceptible,
ese cerebro reptiliano
subcortical del que hablaba.
Así, son más susceptibles
a la retribución inmediata.
Y, hay una gran ola de hormonas,
por ello, no hay duda de que
los adolescentes sean más arriesgados,
un poco más volubles y carentes
del control de impulsos.
Y, también hay diferencias individuales
en el control de impulsos.
De hecho, existe esta
"Prueba del malvavisco"
aplicada en niños de 3 a 6 años,
y se les dijo "Pueden tener
un malvavisco ahora,
o esperar y tener dos luego".

Romanian: 
Abilitatea lor de aștepta
să obţină două bezele mai târziu
la vârsta de 3-6 ani prezice toate
consecințele pe termen lung în viață:
rezultate școlare, implicarea la serviciu,
sănătatea, indexul masei musculare.
Ați spune: Ce pot face?
Cum îmi îmbunătățesc controlul impusului?
Vestea bună este că creierul
se schimbă pe parcursul vieții.
Numim asta neuroplasticitate.
Dar există anumite perioade 
critice de dezvoltare,
în care dacă expui o persoană
la anumiţi stimuli de mediu,
ar putea avea un impact mare asupra
modului în care se dezvoltă creierul.
Tinereţea este o perioadă 
foarte maleabilă.
Deci strategiile care pot fi adoptate 
pentru îmbunătăţirea autocontrolului...
O strategie este să fii conştient.
Când eşti într-o situaţie în care crezi
că te-ai putea comporta impulsiv,
STOP, numără până la 10, respiră adânc, 
fii conştient de mediul înconjurător;

Spanish: 
Y, simplemente su capacidad de esperar
para tener 2 dulces luego,
a la edad de 3 a 6, predijo
las consecuencias de toda una vida,
calificaciones, logros laborales, salud,
incluso su índice de masa corporal.
Quizá podrán decir: "¿Qué puedo hacer?
¿Cómo mejorar mi control de impulsos?"
Y la buena noticia es que el cerebro
cambia durante toda la vida;
a eso lo llamamos neuroplasticidad.
Pero hay ciertos periodos
críticos de desarrollo,
donde si se expone a una persona
a cierto estímulo ambiental,
podría tener un gran impacto
en cómo desarrolla su cerebro,
y la juventud es un periodo versátil.
Así que, las estrategias que se pueden
hacer para mejorar el autocontrol...
una estrategia es ser consciente.
Así, cuando estén en una situación en 
la que crean que puedan ser impulsivos,
deténganse, cuenten hasta 10, respiren
profundo, sean conscientes del lugar,

English: 
And simply their ability to wait
to have two marshmallows later,
at the age around 3 and 6,
predicted all these lifelong consequences,
SAT scores, their job attainment,
their health, even their body mass index.
You might say, "What can I do?
How can I improve my impulse control?"
The good news is that the brain
is actually changing throughout life;
we call it neuroplasticity.
But there are certain critical 
periods of development,
where if you expose a person
to certain environmental stimuli,
it could really have a big impact
on how the brain develops,
and youth is a very malleable time.
So strategies that people can do to help
improve their self control,
one strategy is to be mindful.
So when you're in a situation
you think you might behave impulsively,
stop, count to ten, take a deep breath,
be aware of your surroundings,

Romanian: 
de exemplu, acum, ia o pauză 
şi ascultă sunetul din sală.
Acum eşti conştient de asta.
Opusul conştientizării e golirea minţii.
Ca atunci când eşti la teatru,
mănânci popcorn
şi când te uiţi în jos nu mai sunt.
Eşti pe pilot automat.
Dar fiind conştient de ce se întâmplă
în corpul tău şi în exterior
te poate ajuta să iei o pauză şi să pui
în funcţiune cortexul prefrontal.
O altă strategie e să îţi schimbi mediul.
Să ştii care îţi sunt predilecţiile, 
care îţi sunt impulsurile.
Dacă ai o problemă cu dulciurile,
nu păstra dulciuri în casă,
nu le lăsa la vedere,
nu le ţine deloc în casă.
Sau dacă te-ai despărţit de cineva,
șterge-i numărul din telefon,
sau spune-le prietenilor
să nu îţi dea numărul său.
Schimbând mediul te poţi ajuta 
să îţi schimbi comportamentul.
În final, ne gândim adesea
la sinele nostru viitor ca fiind
puțin mai bun decât cel prezent, 
fiind mai predispuşi să acţionăm acum,
dacă începem mai târziu.
De exemplu, suntem mai predispuşi 
să ne abonăm la sală
dacă cursurile încep abia peste o lună.

English: 
like for instance now, take a moment
and just listen to the sounds of the room.
Now you're mindful of that.
The opposite of mindful is mind empty.
That'd be like
when you're in the movie theater,
you're just eating popcorn,
all of sudden, you look down, it's gone;
you're on auto pilot.
But, when you're mindful
of what's happening
in your body and externally,
and it can help, maybe,
to take a moment to bring
the prefrontal cortex online.
Another strategy
is to change your environment.
Know what your predilections are;
know what your impulses are.
If you have a sweet tooth,
don't put sweet things around the house,
don't put them in full view,
or don't have them in the house at all.
If you're breaking up with someone,
take their number out of your phone,
or tell your friends
not to give you their number.
Just changing your environment
can help you change your behavior.
And finally, we often think 
of our future selves
as being a bit better than
our current selves,
so we're more likely to commit
to something now
that doesn't start till later.
For example, we're more likely
to sign up for a gym
if the membership doesn't start
till a month from now.

Spanish: 
como ahora, tomen un momento
y escuchen los sonidos del salón.
Ahora hay una conciencia plena.
Lo opuesto sería ausencia mental.
Sería como cuando están en el cine,
comiendo palomitas, de repente,
miran y ya no hay más;
están en piloto automático.
Pero, cuando hay conciencia
de lo que sucede en su cuerpo
y en el exterior,
resulta útil,
darse un tiempo para activar
la corteza prefrontal.
Otra estrategia es cambiar el entorno.
Conozcan cuáles son sus predilecciones
y cuáles son sus impulsos.
Si tienen una debilidad por los dulces,
no guarden golosinas en casa,
no las pongan a plena vista,
o no las tengan para nada en casa.
Si rompieron con alguien, eliminen
su número del teléfono,
o díganle a sus amigos
que no le den el número.
Solo cambiando su entorno
pueden ayudar a cambiar su conducta.
Y finalmente, a menudo vemos el futuro
un poco mejor de lo que es ahora,
así, es más probable ahora
involucrarnos en algo
que no inicie sino luego.
Por ejemplo, es más probable
que vaya a un gimnasio
si la membresía no empieza
hasta dentro de un mes.

Spanish: 
Y, pongan la presión social en su lugar,
quizá haya una aplicación que diga,
"fulano no fue al gimnasio hoy",
o tienen que encontrar a un amigo en
el gimnasio y no quieren pasar vergüenza.
Si cambian su conducta,
con el tiempo, todas estas cosas
se volverán automáticas
y cambiarán su cerebro.
No es del todo malo.
El cerebro de un joven
podría ser algo impulsivo,
pero los estudios indican que podría ser
que tengan más propensión
a ser más dinámicos y creativos.
Se hicieron estudios que analizaban
el cerebro de un rapero
cuando hacía rap de estilo libre
o en músicos de jazz
cuando improvisaban,
y hallaron un patrón
similar de activación.
Así, cuando ellos improvisaban,
disminuían la actividad
en un área cerebral relacionada con 
la autoimagen, con la autoconciencia,
que asegura que nuestras acciones
se ajusten a las normas sociales,
e incrementaron su actividad
en parte de la corteza prefrontal
que tenía que ver con la producción
interna de nuevas ideas.
Así que, estaban en una condición mental
donde generaban nuevas ideas,

Romanian: 
Şi presiunea socială e pusă în joc;
poate că există o aplicație care te anunţă
„Cutare n-a mers la sală azi"
sau trebuie să-ţi întâlneşti prietenii
la sală şi nu vrei să te faci de ruşine.
Toate aceste lucruri, în final, 
dacă îţi schimbi comportamentul,
vor deveni automate în timp
şi îţi vor schimba creierul.
Nu e chiar rău.
Creierul tânăr poate fi 
un pic mai impulsiv
dar studiile arată că ar putea fi
mai predispus să fie 
mai jucăuş şi creativ.
Au fost făcute studii asupra 
creierului unui cântăreţ rap
când cânta liber, sau asupra unor
cântăreţi de jazz când improvizau
și s-a găsit un tipar similar de activare:
când improvizau, activarea descreştea
în partea creierului care avea de-a face
cu conştiinţa de sine,
şi cea care se asigură că comportamentul
lor se conformează regulilor sociale.
Aveau o activare crescută
în partea cortexului prefrontal
care avea de-a face cu generarea
internă de idei noi.
Deci erau într-o stare mintală
în care generau idei noi,

English: 
And also put social pressure in place,
maybe there can be an app that says,
"so and so didn't go to the gym today,"
or you have to meet you friend at the gym,
and you don't want to embarrass yourself.
All these things, eventually, 
if you change your behavior,
it will become automatic over time,
and it will change your brain.
It's also not all bad.
The youth brain might be
a little bit more impulsive,
but studies show that it could be
that they might have more propensity
to be more playful and creative.
Studies were done that looked
at the brain of a rap artist
when they were doing freestyle rap
or jazz musicians
when they were improvising,
and they found a similar
pattern of activation.
So when they were improvising,
they had decreased activation
in a part of the brain that had to do
with self awareness, self consciousness,
and making sure that your behavior
conforms to social norms,
they had increased activation
in part of the prefrontal cortex
that had to do with 
the internal generation of new ideas.
So they were in this state of mind
where they're generating new ideas,

Romanian: 
necenzurate, le era permis să facă
asocieri între lucruri fără a le analiza.
Şi este ca în orice;
când eşti în flux, în moment.
Odată ce devii conştient,
îţi poate perturba comportamentul.
Ca un jucător de tenis: dacă ar juca
şi ar începe să gândească -
„Mai exact din ce unghi
ar trebui să lovesc acum?"
ar strica totul.
Oamenii încearcă să atingă
aceasta stare de flux
şi e posibil ca creierul adolescent,
din cauza imaturităţii 
cortexului prefrontal
să aibă mai puţină cenzură şi mai multă
abilitate de a fi creativ şi spontan.
Nu e doar improvizaţia,
sunt şi alte stări mintale
care arată o activare similară
tiparului acestei stări de flux.
De exemplu, în timpul hipnozei,
al reveriilor diurne, al meditaţiei
sau somnului REM, când oamenii îşi pierd 
simţul sinelui, al timpului, al spaţiului;
Este o stare fără gânduri;
poate bolborosesc din inconştient,
care nu mai este suprimat
şi este asociat cu emoţii 
pozitive adevărate.

English: 
and it was unfiltered, they were allowed
to make novel associations between things
without being judged.
And it's like anything,
when you're in the flow,
when you're in the moment,
the second you become self aware,
it can mess up your behavior.
Like a tennis player, if they're playing
and they start thinking -
"Exactly what angle 
should I hit this ball?"
they're going to mess it up.
So people really try to achieve 
this flow state,
and it could be that the adolescent brain,
because their under mature
prefrontal cortex,
they might have less filtering and more
ability to be creative and spontaneous.
It's not just improvisation;
there are other states of mind
that show a similar brain activation,
similar pattern of this flow state.
For example, during hypnosis,
during daydreaming, during meditation
or REM sleep where people lose
their sense of self, of time, of place;
it's a free flow of thoughts, perhaps
bubbling up from the unconscious
that's no longer suppressed,
and it's associated
with really positive emotions.

Spanish: 
y no había filtros; ellos podían hacer
nuevas asociaciones entre las cosas
sin ser juzgados.
Y así pasa con todo,
cuando están en ritmo y en el momento,
el segundo que surge la conciencia,
puede arruinar su accionar.
Así como un tenista, si está jugando
y empieza a pensar,
"¿En qué ángulo
debería golpear la pelota?",
lo echará a perder.
Así que, procuramos lograr
ese estado de fluidez,
y quizá el cerebro adolescente,
por su corteza prefrontal aún inmadura,
pueda tener menos filtros y más capacidad
para ser creativo y espontáneo.
No solo está la improvisación;
hay otros estados mentales
que indican una actividad cerebral
similar, patrones similares de fluidez.
Por ejemplo, durante la hipnosis,
en el ensueño, en la meditación
o en un sueño REM donde se pierde
el sentido del ser, del tiempo y espacio;
hay un efluvio libre de ideas,
que surge del inconsciente
que ya no está reprimido,
y está asociado con emociones
muy positivas.

Spanish: 
Mientras más exploraba 
y mientras más aprendía,
más me daba cuenta de cuánto desconocía
sobre el cerebro, la conciencia
y el inconsciente.
Aún necesitamos una amplia teoría
de la conciencia para determinar
si un bebé en el útero la tiene,
si la tiene una abeja,
si la tiene un computador,
si la tiene Internet.
Necesitamos una amplia teoría
pero con el conocimiento
que tenemos hasta ahora,
lo que podemos captar de ello
es que deberíamos
intentar la introspección
y tratar de entender nuestros 
propios impulsos inconscientes,
nuestras motivaciones y temores;
y sacarlos a flote.
Eso es lo que se logra
con la psicoterapia,
con el análisis de los sueños,
e incluso con la improvisación.
Mientras más podamos
entender nuestro inconsciente,
más podremos vivir acorde con nuestros
objetivos de largo plazo y ser felices.
Y, hay una frase escrita
en el Templo de Apolo, en Delfos,
escrita por los antiguos griegos
en el S. VII a.C.,
y también está, si miran de cerca,

Romanian: 
Cu cât am explorat mai mult
şi cu cât am învăţat,
cu atât mai mult am realizat
cât de multe nu înţelegem
despre creier şi despre conştiinţă
şi inconştient.
Încă avem nevoie de o teorie globală
a conştiinţei, ca să aflăm
dacă un copil în uter are conștiință.
Dar o albină?
Un calculator? Internetul?
Avem nevoie de o teorie globală.
Dar cu cunoaşterea
pe care o avem până acum,
ce putem face
este să încercăm să privim în interior
pentru a ne înţelege propria conştiinţă,
impulsurile inconştiente,
motivaţiile şi fricile
şi să le aducem la suprafaţă.
Acestea sunt lucruri pe care
psihoterapia le poate face,
sau analiza viselor
sau chiar improvizaţia.
Cu cât putem înţelege mai mult
despre propria conştiinţă,
cu atât putem trăi fericiţi şi aliniaţi 
cu scopurile noastre pe termen lung.
Este o maximă scrisă
pe Templul lui Apollo din Delfi;
a fost scrisă de către grecii antici
în secolul VII î.H.
și dacă te uiţi atent,

English: 
The more that I've explored
and the more that I learned,
the more I really realized
how much we don't understand
about the brain, and about consciousness
and the unconscious.
We still need an overarching theory
of consciousness, so we can determine:
Does a baby in utero have it?
Does a bee have it?
Does a computer have it?
Does the Internet have it?
We need an overarching theory.
But with the knowledge
that we have so far,
what we can take from that
is that we should perhaps
try to look inward
and try to understand our own conscious,
unconscious drives
and motivations and fears,
and bring it to the surface.
That's what things like
psychotherapy can do,
or dream analysis,
or even during improvisation.
The more we can understand 
our own unconscious,
the more we can perhaps live more in line
with our long term goals and be happy.
There is this saying; it's written
on the Temple of Apollo at Delphi;
it was written by the ancient Greeks
in the 7th century BC,
and it's also, if you look really closely,

Spanish: 
colgada en la cocina
del Oráculo en "Matrix",
y dice, "Conócete a ti mismo".
Y, en definitiva, ello
nos conducirá a la sabiduría,
lo cual es tener conocimiento,
experiencia y buen juicio.
Yo empecé estudiando la conciencia
para dar con el modo de que mi mente
trascienda a la muerte.
Pero lo que obtuve, por el contrario, 
fue el asombro de que
esta porción de materia 
de poco más de un kilo
podía incluso hacer este tipo de preguntas
y contemplar sus respuestas.
Así, esta pregunta aún persiste:
¿Cómo mi experiencia subjetiva
surgió de la materia?
Carl Sagan dijo: "Somos la forma que 
tiene el cosmos de conocerse a sí mismo".
Es extraordinario, y con la tecnología
moderna que tenemos hoy,
podemos profundizar aún más en el cerebro
de lo que era posible
cuando aún tenía 5 años.
Así que eso me da
el optimismo de que, tal vez,
la siguiente generación
de neurocientíficos,

English: 
it's hanging on the Oracle's kitchen 
in "The Matrix,"
and it says, "Know Thyself."
And ultimately that will
hopefully lead to wisdom,
which is just having knowledge
and experience and good judgment.
I started out studying consciousness
in order to find a way
for my thoughts to survive death.
But what I got instead
was just a sense of feeling of awe
that this three pound piece of matter
could even ask these kind of questions
and contemplate the answers.
So the question still exists:
How does my subjective experience
arise out of matter?
Carl Sagan said that we are
the cosmos' way for to know itself.
It's extraordinary, and with the modern
technology that we have today,
it allows us to peer
even deeper into the brain
than was even possible
when I was 5 years old.
So that makes me
really optimistic that maybe,
the next generation of neuroscientists -

Romanian: 
e atârnată în bucătăria Oracol din Matrix
și zice: „Cunoaşte-te pe tine însuţi!"
În cele din urmă sperăm 
să ducă la înţelepciune,
care înseamnă să ai cunoaştere
experienţă şi judecată sănătoasă.
Am început să studiez conştiinţa
pentru a găsi o cale ca gândurile
mele să supravieţuiască morţii.
Dar ce am obţinut în schimb,
a fost doar un sentiment de veneraţie
în faţa faptului că acest
această materie cerebrală de 1 kg
poate să întrebe astfel de lucruri
și să contemple răspunsurile.
Aşa că întrebarea încă există:
Cum apare experienţa mea subiectivă
din materie?
Carl Sagan a spus că suntem felul 
cosmosului de a se cunoaşte pe sine.
Este extraordinar! Şi cu tehnologia
modernă pe care o avem azi,
putem sonda şi mai adânc în creier
decât era posibil când aveam 5 ani.
Asta mă face optimistă că e posibil
ca următoarea generaţie
de cercetatori în neuroștiinţe,
din care câţiva din voi
ar putea face parte,

Romanian: 
ar putea într-un final 
să descopere misterul.
Mulţumesc.
(Aplauze)

Spanish: 
que podrían estar justo aquí, pueda 
finalmente descubrir este misterio.
Gracias.
(Aplausos)

English: 
which could be some of you right here -
could maybe finally unlock this mystery.
Thank you.
(Applause)
