Nagyon köszönjük, hogy itt van velünk. A világ 2015-ben nagyon nyugtalannak tűnik.
Ám ha a teljes képet nézzük, optimistának vagy inkább pesszimistának érzi magát a dolgok állásával kapcsolatosan?
Nos, ha globálisan nézzük, egy szakadék  felé haladunk,
amelyikbe sorsszerűen bele fogunk esni,
és amely alaposan csökkenteni fogja az esélyt az emberhez méltó túlélésre.
Mit ért a szakadék alatt?
Tulajdonképpen kettőről van szó. Az egyik a természeti katasztrófa,
amelyik elkerülhetetlen,
nincs sok időnk, hogy megoldjuk és ráadásul rossz irányba is haladunk.
A másik idestova 70 éve fenyeget
nevezetesen az atomháború veszélye, ami sajnos egyre növekszik.
Ha az adatokat nézzük egyenesen csodába illik, hogy eddig ezt túléltük.
Nézzük először a természeti katasztrófa ügyét.
Megkértük nézőinket, hogy küldjék be ezzel kapcsolatos kérdéseiket,
amelyre egy sereg kérdést kaptunk
Enea Agolli nézőnk azt kérdezi, hogy ha a természeti katasztrófa kérdéskörét nézzük
s ha mindezt egy filozofikus nézőpontból tesszük,
mit gondol a klímaváltozásról?
Az emberi faj nagyjából 100.000 éves múltra tekint vissza
és most történelmének egy páratlan pillanatával áll szemben
Ez a faj arról fogja meghozni a döntését - nagyon hamar - az elkövetkezendő néhány generációban
hogy ez az "intelligens létnek" nevezett "kísérlet" folytatódik-e tovább,
avagy arra vagyunk elrendelve, hogy elpusztítsuk?
A tudósok egyöntetűen azt vallják, hogy a fosszilis tüzelőanyagok nagy részének a föld mélyén kell maradnia,
ha azt szeretnénk, hogy az unokáink emberhez méltó esélyt kapjanak a túlélésre.
Azonban a társadalmunk intézményes rendszere minden egyes cseppjét ki akarja ennek sajtolni
Az emberi cselekedetek és a klímaváltozás
nem is olyan távoli jövőre előrevetített következményei katasztrofálisak.
Versenyt futunk a szakadék felé.
Az atomháború tekintetében az iráni egyezmény kilátásaival kapcsolatban
most, hogy az előzetes egyezmények megtörténtek,
látja-e halvány reménysugarát annak, hogy a világ egy biztonságosabb hely lehet?
Az iráni tárgyalások híve vagyok, de ezek az alapjaiban hibásak.
Két ország őrjöng a Közel-Keleten.
erőszakot, agressziót, terrorista cselekedeteket visznek véghez folyamatosan
és mindkettő hatalmas atomhatalom.
Ezen országok atomfegyvereiről nem nyitnak vitát.
Mely országokra gondol itt pontosan?
Az Egyesült Államokra és Izraelre.
A világon a két legfőbb zsivány országra.
Van annak oka, hogy a nagy amerikai véleménykutató cégek nemzetközi felmérése szerint
az Egyesült Államokat elsöprő többséggel a világbékére fenyegető legnagyobb veszélyként tekintik.
Egy másik ország sincs még a közelében sem.
Történetesen, érdekes módon ezen felmérések eredményei nem jelennek meg az amerikai médiában.
Ön nem tartja nagyra Barack Obamát, az Egyesült Államok elnökét,
de nem gondol rá pozitívabban ezek miatt?
Annak a ténye miatt, hogy próbálja az atomháború veszélyét csökkenteni?
Nem, igazából nem próbálja. Épp most kezdeményezett egy trillió dolláros programot a nukleáris fegyverek modernizálására.
Ami az atomfegyver rendszer növelését jelenti.
Ez egyik oka annak, hogy az amerikai atomtudósok híres Végitélet Óráját
egy pár héttel ezelőtt éjfélhez két perccel közelebb állították.
Az órán az éjfél a véget jelenti. Most 3 perccel áll éjfél előtt.
Ez az elmúlt 30 évben, a korai Reagan időszak óta a legközelebb,
amikor hatalmas háborús rémület tartotta félelemben a világot.
Az Egyesült Államokat és Izraelt említi Iránnal kapcsolatban.
Az izraeli miniszterelnök, Netanyahu egyáltalán nem szeretné, hogy ez az atomegyezmény létrejöjjön.
És ez érdekes. Meg kellene kérdeznünk miért nem?
Miért?
Tudjuk, hogy miért. Iránnak nagyon alacsony a katonai költségvetése.
Még a régióhoz mérten is, nem is beszélve az Egyesült Államokról.
A stratégiai elve a védekezés.
Úgy tervezték, hogy elég ideig tudja visszaverni a támadásokat ahhoz, hogy egy diplomáciai megoldás létrejöhessen.
Az Egyesült Államok és Izrael - a két zsivány ország - nem akarja tolerálni ezt.
Nincs olyan működőképes aggyal rendelkező stratégiai elemző,
aki azt hinné, hogy Irán képes lenne valaha is atomfegyvert használni.
Ha egyáltalán ilyet tervezne, az országot egyszerűen eltörölnék a föld színéről.
Arra pedig nincs semmiféle bizonyíték, hogy a vezető tisztségviselők azt
szeretnék, hogy mindent amijük van leromboljanak.
Még egy kérdés ebben a témában, egy másik nézőnktől.
Morten A. Andersen azt kérdezi, hogy
lát-e arra esélyt, hogy az Egyesült Államok Izraelre veszélyt jelentő egyezményt köt?
Az Egyesült Államok folyamatosan olyan intézkedéseket tesz amelyek veszélyeztetik Izraelt.
Nevezetesen, támogatja Izrael politikáját.
És az elmúlt 40 évben a legnagyobb veszélyt Izraelre a saját politikája jelentette.
Ha 40 évvel visszapörgetjük az idő kerekét az 1970-es évekre
Izrael a világ egyik legcsodáltabb országa volt.
Tisztelt, csodált, kiváltságos nemzet volt.
Most egyike a világ leginkább félt és gyűlölt országainak.
Az 1970-es évek elején Izrael hozott egy döntést.
A döntésük a terjeszkedés volt a biztonsággal szemben.
Ami természetszerűleg veszélyes következményeket hordoz magában.
Olyan következményeket amelyek egész nyilvánvalóak voltak abban az időben.
Ha a terjeszkedést helyezzük előtérbe a biztonsággal szemben , az belső feszültségekhez,
haraghoz, ellentétekhez, elszigeteltséghez
és elképzelhető, hogy pusztuláshoz vezet.
Ennek a politikának a támogatásával az Egyesült Államok hozzájárul ahhoz a veszélyhez amellyel Izrael szembesül.
Ez a terrorizmus kérdésköréhez vezet, ami jelenleg egy globális métely.
Ami sokak számára, önt is beleértve egyfajta bumeráng effektus Amerika globális terrorizmus elleni politikája miatt.
Milyen mértékben felelős Amerika és szövetségesei a mostanában világszerte tapasztalható terrorista támadásokért?
Ne felejtsük el, hogy a jelenleg legveszélyesebb terrorista hadjárat
az amelyet Washingtonból irányítanak.
A globális gyilkossági kampány.
Soha ezelőtt nem volt még ilyen mértékű terrorista kampány a világon.
Amikor azt mondja, hogy globális terrorista kampány, akkor....
A drón kampány. Hiszen ez pontosan az.
A világ nagy részén az Egyesült Államok szisztematikusan, köztudottan, nyíltan,
- semmi sem titkos abban amit épp mondok, ezt mindenki tudja -
rendszeresen gyilkolja azokat a embereket akiket azzal gyanúsítanak, hogy valamikor
árthatnak az Egyesült Államoknak.
És pontosan ahogyan azt említette, ez egy terrorizmust előidéző kampány.
Ha mondjuk Jemenben megöl valakit akit gyanúsít vagy valaki mást,
mit gondol azok az emberek akik ott élnek, hogyan fognak reagálni?
Bosszút fognak állni.
Úgy jellemezte az Egyesült Államokat mint a legfőbb terrorista államot.
Hogy illik akkor Európa ebbe a képbe?
Igen, ez egy érdekes kérdés.
Például nemrég volt egy érdekes tanulmány, amit azt hiszem az Open Society végzett,
a legkegyetlenebb kínzás formájáról, a kiszolgáltatásról.
A kiszolgáltatás itt azt jelenti, hogy fogsz valakit akit gyanúsítasz valamivel,
és kiadod a kedvenc diktátorodnak, Assadnak, Kadhafinak, Mubaraknak,
hogy megkínozzák őt és ebből valamiféle előnyöd származzon.
Ez egy nem mindennapi kiszolgáltatás.
A szóban forgó tanulmány sorra vette azokat az országokat amelyek részt vettek ilyenben.
Nyilvánvalóan a legtöbb közel keleti diktatúra, hiszen ott végezték a kínzásokat.
Európa. A legtöbb európai ország is részt vett ebben. Anglia, Svédország...más országok.
Tulajdonképp a világnak csak egy csücske nem vett részt ebben. Latin Amerika.
Ez elég drámai.
Először is, az utóbbi években Latin Amerika kibújt az Egyesült Államok ellenőrzése alól.
Amikor azonban Amerika ellenőrzése alatt volt nem is olyan régen,
akkor ez volt a kínzások központja
Most a térség nem venne részt már hasonló kínzásokban.
Európa viszont igen.
Ha a mester üvölt a szolgák lapulnak.
Ezek szerint Európa az Egyesült Államok szolgája?
Nyilvánvalóan.
Túl gyávák ahhoz, hogy független pozíciót vegyenek fel.
Hogy illik Vlagyimir Putyin ebbe a képbe?
Úgy festik le mint aki az egyik legnagyobb veszélyt jelenti a világ biztonságára.
Ez valóban így van?
A legtöbb vezetőhöz hasonlóan, ő is a saját népére jelenti a legnagyobb veszélyt.
Követett el törvénybe ütköző cselekedeteket, nyilvánvalóan.
De egy agybajos, őrült szörnyetegnek,
Alzheimerben szenvedőnek, patkányarcú, gonosz teremtménynek festeni le
az nem más mint bevett Orwelli fanatizmus.
Bármit is gondoljunk róla, a politikája érthető.
Az elgondolás, hogy Ukrajna csatlakozzon egy nyugati katonai szövetséghez
teljesen elfogadhatatlan lenne bármelyik Orosz vezető számára.
Ez egészen 1990-ig, a Szovjetúnió összeomlásáig vezethető vissza.
Akkor felmerült a kérdés, hogy mi fog történni a NATO-val?
Gorbacsov beleegyezett, hogy Németország újra egyesülhessen,
és beléphessen a NATO-ba.
Ez egy elég figyelemreméltó engedmény volt,
azzal a megkötéssel, hogy a NATO egy millimétert sem fog terjeszkedni keleti irányba.
Ezek voltak a pontos elhangzott szavak.
Szóval Oroszország provokáció áldozata?
Mi is történt? A NATO abban a pillanatban bevonult kelet Németországba.
Aztán Clinton kormányzása alatt a NATO egész az Orosz határig terjeszkedett.
Most az új, hatalomra juttatott Ukrán kormány, a parlament
valami 300 a 8-al szembeni arányban arra szavazott, hogy lépjenek be a NATO-ba.
De ez teljesen érthető miért szeretnének a NATO-hoz csatlakozni.
A kormány úgy látja, hogy ezzel a lépéssel védelmezi az országát.
Nem, nem, nem. Ez nem védelem.
A Krím félszigetet Oroszország az előző kormány bukása után szállta meg.
Tehát nem védelmezi Ukrajnát, hanem háborúval fenyegeti az országot.
Ez nem védelem. A helyzet az, hogy Ukrajna NATO csatlakozása egy komoly stratégiai fenyegetés Oroszország számára,
amire bármelyik Orosz vezetőnek reagálnia kellene.
Ez egyértelmű.
Ha megnézzük az európai helyzetet, láthatjuk, hogy egy másik esemény is történik éppen,
hiszen láthatjuk, hogy jelenlegi kormányával Görögország kelet felé mozdul.
Szintén megfigyelhetjük a baloldali Podemos párt előretörését Spanyolországban.
Magyarország szintén.
Elképzelhetőnek tartja, hogy Európa elkezd az Orosz érdekek felé fordulni?
Nézzük mi is történik. Magyarország egy teljesen más szituáció.
A Sziríza egy népszerű bázissal került hatalomra
amely azt hirdette, hogy Görögország tovább nem rendelheti magát alá Brüsszel és a Német bankok politikájának,
mert tönkreteszik az országot.
Ezen politikai döntések hatásai ugyanis növelik Görögország adósságát
az előállított értékeihez képest.
A fiatal munkavállalók hozzávetőleg fele munkanélküli,
az állampolgárok 40%-a a létminimum alatt él,
és ez teljesen tönkreteszi Görögországot.
Ön szerint el kellene törölni az adósságukat?
Hát persze. Hasonlóan Németországéhoz.
1953-ban Európa eltörölte Németország államadósságának nagy részét.
Hogy Németország képes legyen helyreállítani a háború okozta károkat.
Mi van a többi európai országgal?
Ugyanaz a történet.
Ezek szerint Portugáliának és Spanyolországnak is el kellene törölni az adósságát?
Ki okozta ezeket az adósságokat?
És kinek tartoznak ezek az országok?
Az adósságokat, az adósságok egy részét diktátorok okozták.
Így Görögországban az a fasiszta kormány, amelyet az Egyesült Államok támogatott
okozta a felhalmozott adósság jelentős részét.
Ezt a nemzetközi jogban úgynevezett "tisztességtelen", vagy "törvénytelen" adósság,
és mint olyan, nem kell visszafizetni.
Ez egy olyan elv a nemzetközi jogban amit maga az Egyesült Államok vezetett be,
akkor amikor érdekei úgy kívánták.
A tartozásuk maradék részét Német és Francia bankoknak fizetik,
amelyek nagy kockázattal, nagyon magas kamatokkal helyezték ki a hiteleket.
Most persze azzal néznek szembe, hogy ezt nem lehet visszafizetni.
A következő kérdés Gil Gribaudo-tól érkezett, aki azt kérdi
hogyan fog megváltozni Európa a végbemenő, és létét fenyegető kihívásokkal szemben?
Itt van a gazdasági krízis, illetve a növekvő nacionalizmus,
továbbá az a kulturális törésvonal ami épp most van kialakulóban Európán belül.
Hogy látja, Európa hogyan alakítja át magát?
Európa komoly bajban van.
Egy része a problémának annak a  gazdaságpolitikának a következménye,
amelyet a brüsszeli bürokraták terveztek az Európai Bizottságban és hasonlókban,
a nagy, főleg Német bankok nyomása alatt.
Ezeknek a politikáknak van némi értelmük a tervező szemszögéből nézve.
Szeretnék visszakapni a pénzüket a kockázatos hiteleikért és befektetéseikért.
A másik dolog, hogy ez a politika lassan a múlté lesz.
A jóléti társadalom. Amit sosem szerettek.
A jóléti társadalom Európa egyik legnagyobb vívmánya a modern társadalmi berendezkedés felé.
A gazdagok és hatalmasok sosem szerették ezt.
És ez az ami lassan eltűnik, ami az ő szemszögükből jó dolog.
Másik nagy probléma Európában, hogy a kontinens félelmetesen rasszista.
Mindig azt éreztem, hogy Európa talán még az Egyesült Államokhoz képest is rasszistább.
Ez nem volt eddig ennyire előtérben Európában, mivel történelmileg az európai társadalmak kifejezetten homogénnek voltak mondhatók.
Ha mindenki szőke és kék szemű, akkor nem tűnsz fajgyűlölőnek.
De amint ez elkezd megváltozni, rögtön előjönnek a különbözőségek.
Ez most egy igen komoly kulturális krízis Európában.
Nem sok időnk maradt, úgyhogy szeretném valami pozitív dologgal befejezni.
A kérdés Robert Light-tól jött, aki azt kérdi mi ad önnek reményt?
Mi ad nekem reményt? Az a pár dolog amiről beszéltünk.
Például a latin amerikai függetlenség.
Ennek történelmi jelentősége van.
Láthatjuk ezt épp most a Latin Amerikai Csúcstalálkozón Panamában.
Az utóbbi találkozókon az Egyesült Államokat teljesen kizárták,
ami radikális változás a 10-20 évvel ezelőtti helyzethez képest, amikor tulajdonképpen az USA vezette ezeket le.
Igazából Obama gesztusa Kuba felé az USA elszigetelését volt hivatott csökkenteni.
Az Egyesült Államok vált elszigeteltté, nem pedig Kuba.
Lehet ez meghiúsul, majd meglátjuk.
Európában az optimizmus jeleit a Sziríza és a Podemos mutatja.
Végre van egy nagy támogatásnak örvendő felkelés
a bürokráciától és bankoktól származó, elnyomó, romboló gazdasági és társadalmi politikával szemben.
Ez nagyon reménykeltő. El kellene terjednie.
Noam Chomsky, nagyon köszönöm hogy itt volt.
