27.1.2011 Euroopa Liidu Teataja L 24J1 (Muud kui seadusandlikud aktid) MÄÄRUSED NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 57/2011, 18. jaanuar 2011, kindlaks millega määratakse 2011. aastaks teatavate kalavarude ja  kalavarurühmade püügivõimalused, mida kohaldatakse ELi vetes ning ELi kalalaevade suhtes teatavates väljaspool ELi asuvates vetes EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 43 lõiget 3, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut ning arvestades järgmist: Aluslepingu artikli 43 lõike 3 kohaselt võtab nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal vastu meetmed kalapüügi- võimaluste kehtestamise ja eraldamise kohta. Nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2371/2002 (ühisele kalanduspoliitikale vastava kalava- rude kaitse ja säästva kasutamise kohta) (*) kohaselt tuleb kehtestada meetmed, mis reguleerivad juurdepääsu vetele ja kalavarudele ning säästva kalandustegevuse, võttes arvesse kättesaadavaid teadus-, tehnika ja majandus- nõuandeid ning eelkõige kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) koostatud aruandeid. Nõukogul on kohustus võtta vastu meetmed iga kalavaru või kalavarurühma kalapüügivõimaluste kehtestamise ja eraldamise kohta ja sealhulgas määrata vajaduse korral kindlaks teatavad püügivõimalustega funktsionaalselt seotud tingimused. Kalapüügivõimalused tuleks jaotada liikmesriikide vahel nii, et kõikidele liikmesriikidele oleks tagatud kõikide kalavarude ja püügitegevuse suhte- line stabiilsus ning võttes asjakohaselt arvesse määruses (EÜ) nr 2371/2002 kehtestatud ühise kalanduspoliitika eesmärke. (1) EÜT L 358, 31.12.2002, lk 59. (4) Kui lubatud kogupüük on eraldatud üksnes ühele liikmes- riigile, on asjakohane anda asjaomasele liikmesriigile kooskõlas aluslepingu artikli 2 lõikega 1 volitused kõne- aluse lubatud kogupüügi taseme määramiseks. Tuleks kehtestada sätted, millega tagatakse, et lubatud kogupüügi taset kehtestades järgib asjaomane liikmesriik täielikult ühise kalanduspoliitika põhimõtteid ja eeskirju ning tagab asjaomase kalavaru kasutamise võimaliku suure tõenäosusega tasemel, mis alates 2015. aastast tagab maksimaalse jätkusuutliku saagi, võttes seejuures vajalikke meetmeid asjakohaste andmete kogumiseks, asjaomase kalavaru hindamiseks ja kõnealuse kalavaru maksimaalse jätkusuutliku saagi taseme kindlaksmääramiseks. Lubatud kogupüük tuleks kehtestada olemasoleva teadus- nõuande põhjal ja arvestades bioloogilisi ja sotsiaalmajan- duslikke aspekte ning tagades samal ajal eri kalandussek- torite õiglase kohtlemise, pidades ka silmas arvamusi, mida on esitatud sidusrühmadega toimunud konsultat- sioonide käigus, eelkõige kohtumistel kalanduse ja vesi- viljeluse nõuandekomiteega ja asjaomaste piirkondlike nõuandekomisjonidega. Nende kalavarude lubatud kogupüük, mille suhtes kohal- datakse mitmeaastast kava, tuleks kehtestada kooskõlas kõnealustes kavades sätestatud eeskirjadega. Sellest tule- nevalt tuleks merluusivaru, norra salehomaari varu, Biskaia lahe, La Manche'i lääneosa ja Põhjamere merikee- levaru, Põhjamere lestavaru, Šotimaast läände jäävate heeringavarude, Kattegati, Põhjamere, Skagerraki, La Manche'i idaosa, Šotimaast läände jäävate ning liri mere tursavarude lubatud kogupüük kehtestada kooskõlas eeskirjadega, mis on sätestatud vastavalt nõukogu 21. aprilli 2004. aasta määruses (EÜ) nr 811/2004, millega kehtestatakse meetmed põhjapoolse merluusi varude taastamiseks, ?) nõukogu 20. detsembri 2005. aasta määruses (EÜ) nr 2166/2005, millega kehtestatakse meetmed Kantaabria mere ja Pürenee poolsaare lääneran- nikuvete uusmeremaa merluusi ja norra salehomaari varude taastamiseks, ?) nõukogu 23. veebruari 2006. aasta määruses (EÜ) nr 388/2006, millega kehtestatakse (2) ELT L 150, 30.4.2004, lk 1. (3) ELT L 345, 28.12.2005, lk 5.