L 9422 Euroopa Liidu Teataja 30.3.2012 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 260/2012, 14. märts 2012, millega kehtestatakse eurodes tehtavatele kreedit- ja otsekorraldustele tehnilised ja ärilised nõuded ning muudetakse määrust (EÜ) nr 924/2009 (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eelkõige selle artiklit 114, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parla- mentidele, võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust (!), võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arva- must (2), toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (3) ning arvestades järgmist: (1) Siseturu nõuetekohaseks toimimiseks on vaja luua eurodes tehtavate elektrooniliste maksete integreeritud turg, kus ei tehta vahet riigisisestel ja piiriülestel maksetel. Selle saavutamiseks on ühtse euromaksete piirkonna (edaspidi ,SEPA”) projekti eesmärk välja töötada kogu liidus ühtsed makseteenused, millega asendatakse prae- gused riigisisesed makseteenused. Üldkasutatavate ja ühtsete maksestandardite, eeskirjade ja tavade kehtes- tamise ning maksete integreeritud töötlemisega peaks SEPA tagama liidu kodanikele ja ettevõtjatele turvalised, konkurentsivõimelise hinnaga, kasutajasõbralikud ja usal- dusväärsed eurodes osutatavad makseteenused. Seda tuleks kohaldada SEPA-maksetele nii liikmesriikide terri- tooriumil kui ka liikmesriikide vahel samadel põhitingi- mustel ning samade õiguste ja kohustustega, olenemata nende asukohast liidus. SEPA tuleks lõpule viia viisil, mis soodustaks uute tegijate juurdepääsu turule ja uute toodete väljatöötamist ning looks soodsad tingimused suuremaks konkurentsiks makseteenuste turul, samuti maksetega seotud uuenduste takistusteta väljatöötamiseks ja sujuvaks rakendamiseks kogu liidus. Seega peaks suurem mastaabisääst, toimingute kasvanud efektiivsus ()) ELT C 155, 25.5.2011, lk 1. (2) ELT C 218, 23.7.2011, lk 74. (°) Euroopa Parlamendi 14. veebruari 2012. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 28. veebruari 2012. aasta otsus. r i r t peb ja tihedam konkurents parimast pakkumisest lähtuvalt avaldama eurodes osutatavate elektrooniliste maksetee- nuste hindadele alanemissurvet. Selle mõju peaks olema märkimisväärne eelkõige liikmesriikides, kus maksed on võrreldes teiste liikmesriikidega suhteliselt > kallid. Seepärast ei tohiks üleminekuga SEPA-le kaasneda makse- teenuse kasutajatele, eelkõige tarbijatele, üldist hinna- tõusu. Vastupidi, kui makseteenuse kasutaja on tarbija, tuleks soodustada põhimõtte järgimist, et kõrgemaid tasusid ei kehtestata. Komisjon jätkab maksesektori hindade arengu jälgimist ja tal palutakse esitada igal aastal sellekohane analüüs. SEPA õnnestumine on majanduslikult ja poliitiliselt väga oluline. SEPA on täielikult kooskõlas Euroopa 2020. aasta strateegiaga, mille eesmärk on edendada teadmistel põhinevat majandust, kus heaolu sõltub innovatsioonist ja olemasolevate ressursside tõhusamast kasutamisest. SEPA-le kiire ülemineku olulisust on rõhutatud nii Euroopa Parlamendi 12. märtsi 2009. aasta(*) ja 10. märtsi 2010. aasta F) resolutsioonides SEPA raken- damise kohta kui ka nõukogu 2. detsembri 2009. aasta järeldustes. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. novembri 2007. aasta direktiiviga 2007/64JEÜ (makseteenuste kohta sise- turul) (6) on loodud ajakohane õiguslik alus sellise makse- teenuste siseturu loomiseks, mille oluline osa on SEPA. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 924/2009 (piiriüleste maksete kohta ühenduses) (7) nähakse ette ka mitmed SEPA edukat toimimist hõlbustavad meetmed, nagu võrdsete tasude põhimõtte laiendamine piiriülestele otsekorraldus- tele ning juurdepääs otsekorraldustele. Euroopa pangandussektori poolt SEPA algatuse raames tehtud isereguleerimise alastest jõupingutustest ei ole piisanud, et edendada üleminekut kreedit- ja otsekorral- duste kogu liitu hõlmavatele skeemidele nii pakkumise T C 87 E, 1.4.2010, lk 166. T C 349 E, 22.12.2010, lk 43. T L 319, 5.12.2007, lk 1. T L 266, 9.10.2009, lk 11.