L 37/16 Euroopa Liidu Teataja 10.2.2010 KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 116/2010, 9. veebruar 2010, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 1924/2006 seoses toitumisalaste väidete nimekirjaga (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2006. aasta määrust (EÜ) nr 1924/2006 toidu kohta esitatavate toitumis- ja tervisealaste väidete kohta, (!) eelkõige selle artikli 8 lõiget 2, ning arvestades järgmist: (6) (1) — Määruse (EÜ) nr 1924/2006 artikli 8 lõikes 1 on sätes- tatud, et toitumisalaste väidete esitamine on lubatud üksnes siis, kui need on loetletud kõnealuse määruse lisas, millega sätestatakse ühtlasi ka nende väidete kasu- tamistingimused. (2) — Lisaks on määruses (EÜ) nr 1924/2006 sätestatud, et vajaduse korral võetakse kõnealuse lisa muudatused (7) vastu pärast konsulteerimist Euroopa Toiduohutusame- tiga (edaspidi ,amet”). (33) Enne määruse (EÜ) nr 1924/2006 vastuvõtmist küsis komisjon ametilt arvamust oomega-3-rasvhapete, mono- küllastumata rasvhapete, polüküllastumata rasvhapete ja küllastumata rasvhapetega seotud toitumisalaste väidete ning nende väidete kasutamistingimuste kohta. (8) (4) — 6. juulil 2005 vastu võetud arvamuses (?) jõudis amet järeldusele, et oomega-3-rasvhapetel, monoküllastumata rasvhapetel, polüküllastumata rasvhapetel ja küllastumata rasvhapetel on toiduvalikus tähtis osa. Teatavaid küllastu- mata rasvhappeid, näiteks oomega-3-rasvhappeid, tarbi- takse mõnikord soovitatust vähem. Seepärast võiks toitu- misalaseid väiteid ei lisatud siiski Euroopa Parlamendi ja nõukogu vastuvõetud määruse (EÜ) nr 1924/2006 lisas esitatud nimekirja, sest nende väidete kasutamistingimusi ei olnud veel võimalik selgelt määratleda. Kuna kasutamistingimused on nüüd kindlaks määratud ja võttes arvesse ka ameti 30. juuni 2009. aasta arvamust oomega-3- ja oomega-6-rasvhapete võrdluskoguste toidule märkimise kohta, ?) tuleks lisada kõnealused väited asjaomasesse nimekirja. Väidete ,oomega-3-rasvhapete allikas” ja ,suure oomega- 3-rasvhapete sisaldusega” kasutamistingimustes tuleks eristada kaht tüüpi oomega-3-rasvhappeid, mille füsioloo- gilised omadused on erinevad ning mille soovituslikud tarbimiskogused samuti erinevad. Kõnealuste kasutamis- tingimustega tuleks kindlaks määrata toitaine väikseim nõutav kogus 100 g ja 100 keal toote kohta, et tagada, et neid väiteid esitataks ainult sellise toidu kohta, mille tarbimiskogus sisaldab märkimisväärselt oomega-3-rasv- happeid. Väidete ,suure monoküllastumata rasvhapete sisaldusega”, »suure polüküllastumata rasvhapete sisaldusega” ja ,suure küllastumata rasvhapete sisaldusega” kasutamistingimus- tega tuleks kindlaks määrata küllastumata rasvhapete väikseim nõutav kogus toidus ning seega tagada, et tasa- kaalustatud toiduvaliku puhul vastaks väidetud kogus alati märkimisväärsele kogusele. Käesoleva määrusega ette nähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: misalased väited, mis osutavad, et toit on kõnealuste Artikkel 1 toitainete allikas või toitaine suure sisaldusega, aidata » tarbijatel teha tervislikumaid valikuid. Kõnealuseid toitu- Määruse (EÜ) nr 1924/2006 lisa muudetakse vastavalt käesoleva määruse lisale. (1) ELT L 404, 30.12.2006, lk 9. EFSA Journal (2009) 1176, 1-11. (2?) The EFSA Journal (2005) 253, 1-29. ) The