L 46/14 Euroopa Liidu Teataja 19.2.2011 KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 150/2011, 18. veebruar 2011, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 853/2004 III lisa tehistingimustes peetavate ja looduslike ulukite ning nende liha osas (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrust (EÜ) nr 853/2004, millega sätestatakse loomset päritolu toidu hügieeni erieeskirjad, (1) eriti selle artikli 10 lõiget 1, ning arvestades järgmist: Määrusega (EÜ) nr 853/2004 on sätestatud loomset pä- ritolu toidu hügieeni erieeskirjad. Sellega on muu hulgas kehtestatud nõuded tehistingimustes peetavate ja loodus- like ulukite liha turuleviimiseks. Toidukäitlejad peavad tagama, et selline liha viiakse turule üksnes siis, kui see on toodetud kõnealuse määruse III lisa III ja IV jao koha- selt. Määruse (EÜ) nr 853/2004 III lisa III jaos on sätestatud, et toidukäitlejad võivad tehistingimustes peetavaid silerin- nalisi linde ja teatavaid tehistingimustes peetavaid kabi- loomi tappa päritolupaigas pädeva asutuse loal teatavatel tingimustel. Eelkõige nähakse nende tingimustega ette, et tapamajja viimisel peavad nende loomadega kaasas olema loomad kasvatanud toidukäitleja deklaratsioon ning riikliku või heakskiidetud veterinaararsti väljastatud ja allkirjastatud sertifikaat. Riikliku või heakskiidetud veterinaararsti väljastatud ja allkirjastatud sertifikaadiga kinnitatakse, et tapaeelse kont- rolli tulemus on positiivne, loom on korrektselt tapetud ja veretustatud, ning seal on kirjas tapmise kuupäev ja kellaaeg. Nõukogu 24. septembri 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 1099/2009 loomade kaitse kohta surmamisel ?) on kehtestatud eeskirjad toidu, villa, naha, karusnaha või muude toodete tootmiseks aretatavate või peetavate loomade surmamise kohta. Määruses on sätestatud, et (?) ELT L 139, 30.4.2004, lk 55. (7) ELT L 303, 18.11.2009, lk 1. (5) ettevõtjad peavad tagama, et teatavaid tapatoiminguid sooritavad üksnes isikud, kellel on pädevustunnistus, mis kinnitab nende pädevust nimetatud toimingute tege- miseks vastavalt kõnealuses määruses sätestatud eeskirja- dele. Riikliku või heakskiidetud veterinaararsti viibimine tapmise ja veretustamise juures ei ole aga vajalik, kui tapatoiminguid teostavatel ettevõtjatel on asjakohane pädevus ning neil on määruse (EÜ) nr 1099/2009 koha- selt pädevustunnistus nende toimingute läbiviimiseks. Sellisel juhul peaks olema lubatud, et tapmise ja veretus- tamise mnõuetekohasust ning tapmise kuupäeva ja kellaaega tõendab riikliku või heakskiidetud veteri- naararsti asemel toidukäitleja. Lisaks on määruse (EÜ) nr 853/2004 III lisa IV jao II peatükis sätestatud, et pärast suuruluki surmamist peab koolitatud isik nii kiiresti kui võimalik kontrollima keret ja eemaldatud sisikonda, et tuvastada võimalikke iseloo- mulikke jooni, mis võiksid viidata lihas peituvale tervise- riskile. Kui kontrollimisel ei leita ebaharilikke ilminguid, mis võiksid viidata lihas peituvale terviseriskile, enne tapmist ei täheldatud ebaharilikku käitumist ja keskkon- nasaaste kahtlus puudub, peab koolitatud isik looma kehale kinnitama seda tõendava nummerdatud deklarat- siooni. Nende eeskirjade kohaldamise kogemusest nähtub, et on mõistlik, kui seda deklaratsiooni ei peaks kinnitama looma kehale ning kui see deklaratsioon hõlmaks rohkem kui üht loomakeha, eeldusel, et loomakehade ning neid hõlmava deklaratsiooni vahel on selge ja tagatud seos. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. oktoobri 2002. aasta määrusega (EÜ) nr 1774/2002, milles sätestatakse muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrval- saaduste sanitaareeskirjad, (3) on kehtestatud loomade ja inimeste terviseohutuse eeskirjad loomsete kõrvalsaaduste kogumise, transpordi, ladustamise, käitlemise, töötlemise ja kasutamise või kõrvaldamise suhtes, et need tooted ei ohustaks inimeste ega Jloomade tervist. Kõnealuse määruse VIII lisa VII peatükis on kehtestatud nõuded jahitrofeede suhtes. () EÜT L 273, 10.10.2002, lk 1.