14.4.2011 Euroopa Liidu Teataja L 100/51 OTSUSED NÕUKOGU OTSUS 2011/235/ÜV]JP, 12. aprill 2011, teatavate isikute ja üksuste vastu suunatud piiravate meetmete kohta seoses olukorraga Iraanis EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut, eriti selle artiklit 29, ning arvestades järgmist: Nõukogu väljendas 21. märtsil 2011 taas oma tõsist muret inimõiguste olukorra halvenemise pärast Iraanis. Nõukogu rõhutas eelkõige hukkamiste arvu olulist suure- nemist viimastel kuudel ning süstemaatilisi repressioone, mida rakendatakse Iraani kodanike vastu, kes seisavad oma õiguspärase sõnavabaduse ja rahumeelse kogune- mise õiguse teostamise pärast silmitsi tagakiusamise ja arreteerimise ohuga. EL väljendas taas oma tugevat hukkamõistu piinamise ning muu julma, ebainimliku või alandava kohtlemise kasutamisele. Sellega seoses rõhutas nõukogu taas oma kindlameelsust käsitleda ka edaspidi inimõiguste rikkumisi Iraanis ning kinnitas oma valmisolekut kehtestada Iraanis inimõiguste ränkade rikkumiste eest vastutavate isikute ja üksuste suhtes piiravad meetmed. Piiravad meetmed peaksid olema suunatud isikute vastu, kes osalevad rahumeelsete meeleavaldajate, ajakirjanike, inimõiguste kaitsjate, üliõpilaste ja teiste oma seaduslikke õigusi, sealhulgas sõnavabadust, kaitsvate isikute mahasu- rumise käigus toime pandud rängas inimõiguste rikku- mises või kes vastutavad selliste rikkumiste juhendamise või läbiviimise eest, ning samuti isikute vastu, kes osalevad õiglase kohtumõistmise õiguse rängas rikku- mises, piinamises, julmas, ebainimlikus või inimväärikust alandavas kohtlemises või surmanuhtluse valimatus, liigses ja sagenenud kohaldamises, sealhulgas avalikud hukkamised, kividega surnuksloopimine, poomine ning Iraani rahvusvaheliste inimõigusalaste kohustustega vastu- olus olev alaealiste seaduserikkujate hukkamine, või kes vastutavad selliste rikkumiste juhendamise või läbiviimise eest. Teatud meetmete rakendamiseks on vaja liidupoolset edasist tegevust, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE: Artikkel 1 1. > Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et hoida ära lisas loetletud ning Iraanis tõsiste inimõiguste rikkumiste eest vastu- tavate isikute ja nendega seotud isikute sisenemine oma riigi territooriumile või selle läbimine. 2. Lõige 1 ei kohusta liikmesriiki keelama oma kodanike sisenemist oma territooriumile. 3. Lõige 1 ei mõjuta neid juhtumeid, mil liikmesriiki seob rahvusvahelisest õigusest tulenev kohustus, eelkõige: a) rahvusvahelise valitsustevahelise organisatsiooni võõrustaja- riigina; b) Ühendatud Rahvaste Organisatsiooni kokku kutsutud või selle egiidi all toimuva rahvusvahelise konverentsi võõrusta- jariigina; c) privileege ja immuniteete kehtestava mitmepoolse lepingu alusel või d) Püha Tooli (Vatikani linnriik) ja Itaalia vahel 1929. aastal sõlmitud lepingust (Lateraani pakt) tulenevalt. 4. Lõiget 3 kohaldatakse ka juhtudel, kui liikmesriik on Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni (OSCE) võõrus- tajariik. 5. — Nõukogu tuleb nõuetekohaselt teavitada kõigist liikmes- riigi poolt lõigete 3 või 4 kohaselt tehtud eranditest. 6. Liikmesriigid võivad teha erandeid lõike 1 alusel kehtes- tatud meetmetest, kui reisimine on õigustatud kiireloomuliste humanitaarvajadustega või valitsustevahelistel kohtumistel osale- misega, kaasa arvatud Euroopa Liidu korraldatud või OSCE eesistujaks olevas liikmesriigis toimuvad kohtumised, kus peetakse poliitilist dialoogi, mis otseselt edendab demokraatiat, inimõigusi ja Õigusriigi põhimõtteid Iraanis.