L 165/28 Euroopa Liidu Teataja 26.6.2012 KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 547/2012, 25. juuni 2012, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/125/JEÜ seoses veepumpade ökodisaini nõuetega (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA KOMISJON, (5) võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta direktiivi 2009/125/EÜ, mis käsitleb raamistiku (6) kehtestamist energiamõjuga toodete ökodisaini nõuete sätesta- miseks, (!) eriti selle artikli 15 lõiget 1, olles konsulteerinud ökodisaini nõuandefoorumiga ning arvestades järgmist: (1]) Direktiivi 2009/125JEÜ kohaselt kehtestab komisjon selliste energiamõjuga toodete ökodisaini nõuded, mille müügi- ja kaubandusmahud on märkimisväärsed ning millel on märkimisväärne keskkonnamõju, mida on võimalik ilma liigsete kuludeta oluliselt parandada. (2)? Direktiivi 2009/125/EÜ artikli 16 lõikes 2 on sätestatud, (8) et komisjon võtab artikli 19 lõikes 3 sätestatud korras, täites artikli 15 lõikes 2 sätestatud kriteeriume ja olles konsulteerinud ökodisaini nõuandefoorumiga, vajaduse korral vastu rakendusmeetme elektrimootorsüsteemides kasutatavate toodete, nt veepumpade kohta. (3) Elektrimootorsüsteemidesse kuuluvad veepumbad on olulised mitmesugustes pumpamisprotsessides. Kõne- aluste pumbasüsteemide energiatõhusust on võimalik kulutõhusalt suurendada ligikaudu 20—30 %. Isegi kui peamine kokkuhoid on võimalik saavutada mootoritega, on üheks kulutõhususe suurenemisele kaasa aitavaks teguriks energiatõhusate pumpade kasutamine. Sellest tulenevalt on veepumbad prioriteetne tooterühm, millele tuleks kehtestada ökodisaininõuded. (10) | M | | | | KAA 11 (44 — Elektrimootorsüsteemid sisaldavad mitmeid energiamõ- (11) juga tooteid, näiteks mootoreid, ajameid, pumpi või ventilaatoreid. Veepumbad on ühed nendest toodetest. Mootorite miinimumnõuded on kehtestatud eraldi meet- mega (komisjoni määrus (EÜ) nr 640/2009) (2). Seega seab käesolev määrus miinimumnõuded vaid mootorita veepumpade hüdraulilisele tõhususele. (1) ELT L 285, 31.10.2009, lk 10. (12) (?) ELT L 191, 23.7.2009, lk 26. Pumbad on sageli integreeritud muudesse toodetesse, ilma et neid eraldi turule viidaks. Selleks, et täielikult ära kasutada kulutõhusa energiasäästu kõik võimalused, tuleks käesoleva määruse sätteid kohaldada ka muudesse toodetesse integreeritud veepumpade suhtes. Komisjon on teinud ettevalmistava uuringu, et analüüsida veepumpade tehnika-, keskkonna- ja majandusaspekte. Uuring koostati koostöös liidu ja kolmandate riikide sidusrühmade ja huvitatud isikutega ning selle tulemused on avaldatud. Ettevalmistavast uuringust selgub, et Euroopa Liidu turule viiakse veepumpi suurtes kogustes. Nende olelusringi kõikide etappide kõige olulisem keskkonnaaspekt on nende elektritarbimine kasutusetapil — 2005. aastal moodustas see 109 teravatt-tundi ja see vastab 50 miljo- nile tonnile CO,-heitele. Kui tarbimist piiravaid meetmeid ei rakendata, suureneb energiatarbimine eeldatavasti 136 teravatt-tunnini 2020. aastal. On jõutud järeldusele, et elektritarbimist kasutusetapil on võimalik märkimisväär- selt vähendada. Ettevalmistavast uuringust selgub, et toote elektritarbi- mine kasutusetapil on ainus direktiivi 2009/125/EÜ I lisa 1. osas osutatud ja toote kavandamisega seotud märkimisväärne ökodisaini parameeter. Veepumpade elektritarbimise vähenemine kasutusetapil tuleb saavutada selliste olemasolevate kulutõhusate tehni- liste lahendustega, mille abil on võimalik vähendada pumpade ostmise ja käitamise kombineeritud kulu. Ökodisaininõuetega peaks olema võimalik kogu Euroopa Liidus ühtlustada veepumpade energiatarbimisnõuded, aidates niiviisi kaasa siseturu toimimisele ja kõnealuste toodete keskkonnasäästlikkuse parandamisele. Tootjatele tuleks ette näha asjakohane tähtaeg toodete ümberkavandamiseks. Tähtaeg peaks olema selline, et välditaks negatiivset mõju veepumpade kasutusomadus- tele ning võetaks arvesse mõju tootjate, eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate kuludele, tagades samas käesoleva määruse eesmärkide õigeaegse saavutamise. Energiatarbimine tuleks kindlaks määrata usaldusväärsete, täpsete ja korratavate mõõtmismeetoditega, mille puhul