23.11.2011 Euroopa Liidu Teataja L 305/23 KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 1206/2011, 22. november 2011, millega kehtestatakse õhusõidukite identifitseerimise nõuded seoses ühtse Euroopa taeva seirega (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määrust (EÜ) nr 552/2004 Euroopa lennuliikluse juhtimis- võrgu koostalitlusvõime kohta (koostalitlusvõime määrus) (!), eriti selle artikli 3 lõiget 5, ning arvestades järgmist: (5) Komisjon volitas Eurocontroli 10. märtsi 2004. aasta Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 549/2004, millega sätestatakse raamistik ühtse Euroopa taeva loomiseks (raammäärus) (?), artikli 8 lõike 1 alusel antud volitused töötada välja Euroopa lennuliikluse juhti- misvõrgus teostatava seire toimimist ja koostalitlusvõimet käsitlevad nõuded. Käesolev määrus põhineb kõnealuste volituste alusel 9. juulil 2010. aastal koostatud aruandel. Enne Jlennuliiklusteenuse osutamist tuleb kooskõlas Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni (edas- pidi ,ICAO”) menetluskorraga seiresüsteemi kaudu kind- laks määrata individuaalse õhusõiduki tunnus. Sujuva toimimise eelduseks on see, et instrumentaallen- nureeglite kohaselt kogu ühtse Euroopa taeva üldises lennuliikluses osalevaid individuaalseid õhusõidukeid on võimalik üheselt ja katkematult identifitseerida. Praegu kasutatakse individuaalsete õhusõidukite identifit- seerimiseks ICAO menetluskorra ja Euroopa piirkonna navigatsioonikava kohaselt määratud sekundaarradari transpondri kindlaid tunnuskoode (edaspidi ,SSR-tunnus- koodid”). Seoses lennuliikluse tihenemisega viimase kümnendi jooksul napib tipptundidel pidevalt vabu kindlaid SSR- (1) ELT L 96, 31.3.2004, lk 26. (2?) ELT L 96, 31.3.2004, lk 1. (10) (11) tunnuskoode ning seega ei suudeta praegu tagada indivi- duaalsete õhusõidukite identifitseerimist — Euroopa õhuruumis. Selleks et vähendada individuaalsete õhusõidukite identi- fitseerimiseks kasutatavate kindlate SSR-tunnuskoodide kogunõudlust, tuleks Euroopa taevaga piiritletud õhuruu- miosas ühtselt ära kasutada esialgset operatiivvõimet identifitseerida õhusõidukeid allasaadetud õhusõidukitun- nuse kaudu. Kindlate SSR-tunnuskoodide optimaalse kasutatavuse tagamiseks peaksid aeronavigatsiooniteenuse osutajad, kellel puudub võimalus identifitseerida õhusõidukeid allasaadetud õhusõidukitunnuse abil, võtma kasutusele SSR-koodide täiustatud ja ühtlustatud automaatse määra- missüsteemi. Selleks et tagada instrumentaallennureeglite > alusel toimuvas üldises lennuliikluses osalevate õhusõidukite identifitseerimiseks piisav hulk kindlaid SSR-tunnus- koode, tuleks kogu ühtses Euroopa taevas üle minna õhusõidukite identifitseerimisele allasaadetud õhusõiduki- tunnuse abil. Kindlate — SSR-tunnuskoodide vajaduse vähenemine allasaadetud õhusõidukitunnuse kasutamisel saavutatakse nii, kui integreeritud esmane lennuplaanide töötlemise süsteem suudab identifitseerida kokkulepitud märguande- koodi määramise nõuetele vastavaid lende, ning aerona- vigatsiooniteenuse osutajatest, kes määravad kokkule- pitud märguandekoode sellistele lendudele, olles eelnevalt identifitseerinud õhusõiduki allasaadetud õhusõidukitun- nuse abil. Allasaadetud õhusõidukitunnust saab üksnes kasutada identifitseerimaks individuaalseid õhusõidukeid, kui aero- navigatsiooniteenuse osutajad kasutavad asjakohaseid seireseadmeid, seireandmete töötlemise ja edastamise süsteeme, lennuandmete töötlemise süsteeme, õhk-maa- sidet ja maapealset sidet, lennujuhi kuvari funktsioone, ja näevad ette menetluskorra ja töötajate koolitamise. See, mil määral aeronavigatsiooniteenuse osutajad suudavad tegelikult kasutada võimalust identifitseerida õhusõidukeid allasaadetud õhusõidukitunnuse abil ning vähendada nõudlust kindlate SSR-tunnuskoodide järele, sõltub allasaadetud õhusõidukitunnuse abil identifitsee- ritava õhusõiduki varustusest, sellest, kui mil määral