L 196/74 Euroopa Liidu Teataja 24.7.2012 NÕUKOGU OTSUS 2012/423/ÜV]JP, 23. juuli 2012, ballistiliste rakettide leviku tõkestamise toetamise kohta mgssihävitusrelvade leviku vastase ELi strateegia ja nõukogu ühise seisukoha 2003/805/ÜVJP rakendamise raames EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut, eriti selle artiklit 28 ja artikli 31 lõiget 1 ning arvestades järgmist: Euroopa Ülemkogu võttis 12. detsembril 2003 vastu massihävitusrelvade leviku vastase ELi strateegia, mille II peatükis on esitatud loetelu meetmetest, mida on vaja võtta nii Euroopa Liidus kui ka kolmandates riikides massihävitusrelvade leviku tõkestamiseks. Liit viib nimetatud strateegiat aktiivselt ellu ja rakendab selle II ja III peatükis loetletud meetmeid, näiteks eral- dades rahalisi vahendeid konkreetsete projektide toetami- seks, mille tulemuseks on mitmepoolse massihävitusrel- vade leviku tõkestamise süsteemi tugevnemine ja mitme- poolsed usaldust suurendavad meetmed. Ballistiliste raket- tide leviku tõkestamist käsitlev Haagi tegevusjuhend (,te- gevusjuhend”) on selle süsteemi lahutamatu osa. Tegevus- juhendi eesmärk on ennetada ja ohjeldada massihävitus- relvi kanda suutvate ballistiliste rakettide süsteemide ja nendega seotud tehnika levikut. Nõukogu võttis 17. novembril 2003 vastu ühise seisu- koha 2003/805/ÜVJP (!) massihävitusrelvade ja nende kandevahendite leviku tõkestamist käsitlevate mitmepool- sete lepingute ülemaailmse kohaldamise ja tugevdamise kohta. Nimetatud ühises seisukohas kutsutakse muu hulgas üles veenma võimalikult paljusid riike tegevusjuhendile alla kirjutama, eelkõige selliseid riike, kellel on võime kasu- tada ballistilisi rakette, samuti tegevusjuhendit ja eelkõige selle usaldust suurendavaid meetmeid edasi arendama ja rakendama, ning edendama tihedamaid vastastikuseid seoseid tegevusjuhendi ja ÜRO mitmepoolse massihävi- tusrelvade leviku tõkestamise süsteemi vahel. Nõukogu võttis 8. detsembril 2008 vastu nõukogu järel- dused ja dokumendi pealkirjaga ,Euroopa Liidu uued tegevussuunad massihävitusrelvade ja nende kandesüstee- mide leviku vastases võitluses”, milles sätestatakse, et (!) ELT L 302, 20.11.2003, lk 34. massihävitusrelvade ja nende kandesüsteemide levik on jätkuvalt üks suuremaid julgeolekuprobleeme ning massihävitusrelvade leviku tõkestamise poliitika on ühise välis- ja julgeolekupoliitika oluline osa. Arvestades tehtud edusamme ja käimasolevaid jõupingutusi uute tegevussuundade rakendamisel, leppis nõukogu 2010. aasta detsembris kokku pikendada nende rakendamise perioodi kuni 2012. aasta lõpuni. Nõukogu võttis 18. detsembril 2008 vastu otsuse 2008/974/ÜVJP (2) ballistiliste rakettide leviku tõkes- tamist käsitleva Haagi tegevusjuhendi toetuseks massihä- vitusrelvade leviku vastase ELi strateegia rakendamise raames. See otsus võimaldas edukalt edendada tegevus- juhendi ülemaailmset kohaldamist ja selle põhimõtete järgimist. Liidu prioriteediks on tegevusjuhendile alla kirjutanud ja mitte alla kirjutanud riikide vahelise dialoogi jätkumine, eesmärgiga veelgi edendada tegevusjuhendi ülemaailmset kohaldamist ning samuti parandada selle rakendamist ja tõhustamist. Käesolev järelmeetmena tehtud otsus peaks nimetatud protsessi toetama. Olenemata ballistiliste rakettide leviku tõkestamist käsit- leva Haagi tegevusjuhendi vastuvõtmisest põhjustab massihävitusrelvi kanda suutvate ballistiliste rakettide levik, eelkõige Lähis-Ida, Kirde-Aasia ja Lõuna-Aasia, seal- hulgas Iraani ja Korea Rahvademokraatliku Vabariigi raketiprogrammid, rahvusvahelisele kogukonnale üha suuremat muret. ÜRO Julgeolekunõukogu rõhutas oma resolutsioonis 1540 (2004) ja kordas resolutsioonis 1977 (2011), et tuuma-, bioloogiliste ja keemiarelvade ja nende kandeva- hendite levik kujutab ohtu rahvusvahelisele rahule ja julgeolekule ning pani riikidele kohustuse muu hulgas hoiduda valitsusväliste osalejate mis tahes viisil toetami- sest tuuma-, keemia ja bioloogiliste relvade ja nende kandesüsteemide väljatöötamisel, omandamisel, tootmi- sel, omamisel, transportimisel, üleandmisel või kasutami- sel. Tuuma-, keemia- ja bioloogiliste relvade ja nende kandevahendite poolt rahvusvahelisele rahule ja julge- olekule põhjustatavat ohtu kinnitati veel kord ÜRO Julge- olekunõukogu resolutsioonis 1887 (2009) tuumarelva leviku tõkestamise ja tuumadesarmeerimise kohta. Lisaks sellele otsustas ÜRO Julgeolekunõukogu ÜRO Julgeoleku- nõukogu resolutsioonis 1929 (2010), lähtudes muu hulgas eespool mainitud ÜRO Julgeolekunõukogu reso- lutsioonidest, et Iraan ei peaks tegelema mis tahes tege- vusega, mis on seotud tuumarelvi kanda suutvate balli- stiliste kanderakettidega, sealhulgas ballistiliste rakettide tehnoloogiat kasutavate rakettide väljatulistamisega, ning (2) ELT L 345, 23.12.2008, lk 91.