15.3.2014 Euroopa Liidu Teataja L 77/1 (Seadusandlikud aktid) MÄÄRUSED EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 230/2014, 11. märts 2014, millega luuakse stabiilsuse ja rahu edendamise rahastamisvahend EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artik- li 209 lõiget 1 ja artikli 212 lõiget 2, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parla- mentidele, toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (*) ning arvestades järgmist: (1) Käesolev määrus on üks vahenditest, millega toetatakse otseselt liidu välispoliitikat ning mis võtab üle Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1717/2006, (3) mille kehtivus lõppes 31. detsembril 2013. Rahu säilitamine, konfliktide ennetamine, rahvusvahelise julgeoleku tugevdamine ning nende rahvaste, riikide ja piirkondade abistamine, mida tabavad loodusõnnetused või inimtegevusest tingitud õnnetused, kuuluvad liidu välistegevuse peamiste eesmärkide hulka, nagu on sätes- tatud muu hulgas Euroopa Liidu lepingu (ELi leping) ar- tiklis 21. Riike ja piirkondi mõjutavad kriisid ja konfliktid ning muud tegurid, nagu terrorism, organiseeritud kurite- gevus, soopõhine vägivald, kliimamuutused ja küberjul- geoleku probleemid ning loodusõnnetustest tingitud julgeolekuohud, ohustavad stabiilsust ja julgeolekut. Selleks et lahendada neid küsimusi tõhusalt ja õigeaegselt, on vaja eraldi rahalisi vahendeid ja rahastamisvahendeid, mis suudaksid toimida humanitaarabi ja pikaajalisi koos- töövahendeid täiendaval viisil. (!) Euroopa Parlamendi 11. detsembri 2013. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 11. märtsi 2014. aasta otsus. (?) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. novembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1717/2006, millega kehtestatakse stabiliseerimisvahend (ELTL 327, 24.11.2006, lk 1). (3) Euroopa Ülemkogu kinnitas oma 15. ja 16. juuni 2001. aasta järeldustes vägivaldsete konfliktide ennetamise liidu programmi, milles rõhutati liidu poliitilist kohustust seada konfliktide ärahoidmine liidu välissuhete üheks peamiseks eesmärgiks ning sedastati, et arengukoostöö vahendid võivad anda panuse selle eesmärgi saavutamisse. Nõukogu 20. juuni 2011. aasta järeldustes konfliktide ennetamise kohta kinnitati veel kord kõnealuse programmi asjakohasust liidu edasise poliitilise tegevuse alusena konfliktide ennetamise valdkonnas. Nõukogu kinnitas oma 17. novembri 2009. aasta järeldustes ELi vahendustegevuse ja dialoogi alase suutlikkuse suurenda- mise kontseptsiooni. Nõukogu 19. novembri 2007. aasta järeldustes ELi meet- mete kohta ebakindlates olukordades ning nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esinda- jate samuti 19. novembri 2007. aasta järeldustes julgeo- leku ja arengu kohta rõhutati, et julgeoleku ja arengu vahelist seost tuleks arvesse võtta liidu strateegiates ja poliitikavaldkondades, selleks et toetada poliitikavaldkon- dade arengusidusust vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu (,ELi toimimise leping”) artiklile 208 ja liidu välis- tegevuse sidusust üldiselt. Täpsemalt järeldas nõukogu, et edasine töö julgeoleku ja arengu valdkonnas peaks hõlmama mõju, mida julgeolekule ja arengule avaldavad kliimamuutused, keskkonna ja loodusvarade majandamise küsimused ning ränne. Euroopa Ülemkogu kiitis 12. detsembril 2003 heaks Euroopa julgeolekustrateegia ning 11. detsembril 2008 selle rakendamise aruande ühisanalüüsi. Oma teatises pealkirjaga ,ELi sisejulgeoleku strateegia toimimine: viis sammu turvalisema Euroopa suunas” märkis ka komisjon, et oluline on kolmandate riikide ja piirkondlike organisat- sioonidega tehtav koostöö, eelkõige selleks, et võidelda mitmetahuliste ohtudega, nagu inimkaubandus, ebasea- duslik uimastikaubandus ja terrorism.