14.3.2014 Euroopa Liidu Teataja L 74]1 II (Muud kui seadusandlikud aktid) MÄÄRUSED KOMISJONI DELEGEERITUD MÄÄRUS (EL) nr 240/2014, 7. jaanuar 2014, millega sätestatakse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondidega seotud Euroopa partnerluse käitumisjuhend EUROOPA KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrust (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaal- fondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Põllumajan- dusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006, (!) eriti selle artikli 5 lõiget 3, ning arvestades järgmist: (1) (3) Käesoleva määruse eesmärk on sätestada Euroopa käitu- misjuhend, millega toetatakse ja hõlbustatakse liikmesrii- kides partnerluse korraldamist partnerluslepingute ja programmide puhul, mida toetatakse Euroopa Regionaal- arengu Fondist (ERF), Euroopa Sotsiaalfondist (ESF), Ühte- kuuluvusfondist, Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandus- fondist (EAFRD) ning Euroopa Merendus- ja Kalandus- fondist (EMKF). Need fondid toimivad nüüdsest ühises raamistikus ning nende kohta kasutatakse väljendit »Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondid”. Partnerluskoostöö on üks Euroopa struktuuri- ja investee- rimisfondide rakendamise põhimõtteid olnud pikka aega. Partnerlus nõuab tihedat koostööd riigi, piirkondliku ja kohaliku tasandi ametiasutuste, majandus- ja sotsiaalpart- nerite ning kodanikuühiskonda esindavate organite vahel kogu programmiperioodi vältel, mis hõlmab ettevalmis- tamist, rakendamist, seiret ja hindamist. Valitavad partnerid peaksid kõige paremini esindama asjaomaseid sidusrühmi. Valikumenetlused =peaksid (!) ELT L 347, 20.12.2013, lk 320. (4) olema läbipaistvad ning võtma arvesse liikmesriikide institutsioonilist ja õigusraamistikku ning riiklikku ja piir- kondlikku pädevust. Partnerite hulka peaksid kuuluma avaliku sektori asutu- sed, majandus- ja sotsiaalpartnerid ning kodanikuühis- konda esindavad organid, sealhulgas keskkonnapartnerid, kogukonnapõhised ja vabatahtlikud organisatsioonid, kes on võimelised oluliselt mõjutama partnerluslepingu ja programmide rakendamist või keda partnerluslepingu ja programmide rakendamine võib oluliselt mõjutada. Erilist tähelepanu tuleks pöörata nende elanikkonnarühmade kaasamisele, keda programmid võivad mõjutada, kuid kellel võib olla keeruline neis kaasa rääkida, eriti kõige haavatavamad ja marginaliseeritud kogukonnad, kelle puhul valitseb suurim diskrimineerimis- või sotsiaalse tõrjutuse risk, eeskätt puuetega inimesed, migrandid ja romad. Partnerite valikul tuleb võtta arvesse erinevusi partnerlus- lepingute ja programmide vahel. Partnerluslepingud hõlmavad kõiki Euroopa struktuuri- ja investeerimis- fonde, millest liikmesriikidele toetust antakse, kuid programmide puhul peetakse silmas ainult neid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfonde, millest asjaomaseid programme toetatakse. Partnerluslepingute puhul tuleks partnerid valida kõikide Euroopa struktuuri- ja investee- rimisfondide kavandatava kasutamise vaatepunktist, programmide puhul aga piisab sellest, kui partnerid vali- takse lähtuvalt nende Euroopa struktuuri- ja investee- rimisfondide kavandatavast kasutamisest, millest asjaoma- seid programme toetatakse. Partnerid tuleks kaasata partnerluslepingute ja program- mide ettevalmistamisse ning rakendamisse. Sel otstarbel tuleb kindlaks määrata peamised põhimõtted ja head tavad partneritega Õigeaegse, mõtestatud ja läbipaistva konsulteerimise kohta seoses lahendust vajavate problee- mide ja vajaduste analüüsiga, nende käsitlemiseks eesmär- kide ja prioriteetide määramisega ning poliitika tõhusaks elluviimiseks vajalike koordineerimisstruktuuridega ja mitmetasandilise valitsemise kokkulepetega.