L 330/16 Euroopa Liidu Teataja 15.11.2014 MÄÄRUSED NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 1221/2014, 10. november 2014, millega määratakse kindlaks teatavate Läänemere kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused 2015. aastaks ning muudetakse määruseid (EL) nr 43/2014 ja (EL) nr 1180/2013 EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 43 lõiget 3, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut ning arvestades järgmist: (1) > Aluslepingu artikli 43 lõike 3 kohaselt võtab nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal vastu meetmed kalapüügivõi- maluste kehtestamise ja eraldamise kohta. (2) EFuroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1380/2013 (') kohaselt tuleb kaitsemeetmete vastuvõtmisel võtta arvesse kättesaadavaid teadus-, tehnilisi ja majandusnõuandeid, mis võivad vajaduse korral hõlmata kalan- duse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) ning muude nõuandvate organite koostatud aruandeid, samuti nõuandekomisjonidelt saadud nõuandeid. (3) 0 Nõukogul on kohustus võtta vastu püügivõimaluste kehtestamise ja jaotamise meetmed, sealhulgas määrata asja- kohasel juhul kindlaks teatavad püügivõimalustega funktsionaalselt seotud tingimused. Kalapüügivõimalused tuleks jaotada liikmesriikidele selliselt, et iga kalavaru või kalapüügi puhul oleks tagatud kõikide liikmesriikide püügitegevuse suhteline stabiilsus, ning võttes asjakohaselt arvesse määruses (EL) nr 1380/2013 kehtestatud ühise kalanduspoliitika eesmärke. (4) Seepärast tuleks lubatud kogupüügid kehtestada kooskõlas määrusega (EL) nr 1380/2013 ja võtta seejuures arvesse põhjenduses 2 märgitud põhimõtteid. (5) = Väikeste pelaagiliste liikide (räim ja kilu), tursa ja lõhe püügil Läänemeres kohaldatakse määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõikes 1 sätestatud lossimiskohustust alates 1. jaanuarist 2015. Kõnealuse määruse artik- li 16 lõikes 2 on sätestatud, et kalavarule lossimiskohustuse kehtestamise korral võetakse kalapüügivõimaluste kindlaksmääramisel arvesse muutust, mis tuleneb üleminekust kalapüügivõimaluste kindlaksmääramiselt lossimise põhjal kalapüügivõimaluste kindlaksmääramisele saagi põhjal. (6) Kalavarudele, mille suhtes kohaldatakse mitmeaastaseid kavasid, tuleks kalapüügivõimalused kehtestada kooskõlas kõnealustes kavades sätestatud eeskirjadega. Seega tuleks kehtestada püügipiirangud vastavalt nõukogu määruses (EÜ) nr 1098/2007 (?) sätestatud eeskirjadele (Läänemere tursavarude majandamise kava). (7) — Läänemere tursavarudega seonduvat püügikoormust käsitlevas Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu (ICES) teadusnõuandes märgitakse, et kui konkreetsele kalavarule kohaldatakse lossimiskohustust, siis püügikoormuse väiksemate piirangute kehtestamine ei aitaks saavutada reformitud ühise kalanduspoliitika eesmärke. Seetõttu on asjakohane kehtestada ICESi alarajoonides 22—24 tursavarude püügikoormuse piirangud 2014. aasta tasemel. Püügikoormuse piirangute kehtestamine 2014. aasta tasemel hõlbustab lossimiskohustuse kehtestamist ja aitab saavutada ühise kalanduspoliitika eesmärke, mis on määratletud määruses (EL) nr 1380/2013. (*) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1380/2013 ühise kalanduspoliitika kohta, millega muude- takse nõukogu määruseid (EÜ) nr 1954/2003 ja (EÜ) nr 1224/2009 ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 2371/2002 ja (EÜ) nr 639/2004 ning nõukogu otsus 2004/585/EÜ (ELTL 354, 28.12.2013, lk 22). (?) Nõukogu 18. septembri 2007. aasta määrus (EÜ) nr 1098/2007, millega kehtestatakse Läänemere tursavarude mitmeaastane kava ning muudetakse määrust (EMÜ) nr 2847/93 ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 779/97 (ELT L 248, 22.9.2007, lk 1).