L 181/4 Euroopa Liidu Teataja 29.6.2013 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 606/2013, 12. juuni 2013, tsiviilasjades määratud kaitsemeetmete vastastikuse tunnustamise kohta EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, (3) — Ühisel sisepiirideta õigusalal on ülimalt oluline näha ette võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 81 lõike 2 punkte a, e ja £, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele, pärast konsulteerimist Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega, võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust (!), toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (?) ning arvestades järgmist: (1) — Liit on seadnud eesmärgiks säilitada ning arendada vaba- dusel, turvalisusel ja õigusel rajanevat ala, kus on tagatud isikute vaba liikumine ning õiguskaitse kättesaadavust on hõlbustatud, eelkõige tsiviilasjades tehtud kohtuotsuste ja kohtuväliste otsuste vastastikuse tunnustamise põhimõtte alusel. Sellise ala järkjärguliseks loomiseks peab liit võtma meetmeid piiriülese toimega tsiviilasjades tehtava õigus- alase koostöö raames, eelkõige kui see on vajalik siseturu nõuetekohaseks toimimiseks. (2?x Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise lepingu) artikli 81 lõikes 1 sätestatakse, et liidus põhineb piiriülese toimega tsiviilasjades tehtav õigusalane koostöö kohtu- (7) otsuste ja kohtuväliste otsuste vastastikuse tunnustamise põhimõttel. (1) ELT C 113, 18.4.2012, lk 56. (2?) Euroopa Parlamendi 22. mai 2013. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ning nõukogu 6. juuni 2013. aasta otsus. sätted ühes liikmesriigis määratud kaitsemeetmete kiireks ja lihtsaks vastastikuseks tunnustamiseks ja asjakohasel juhul täitmiseks teises liikmesriigis, mis tagavad, et ühes liikmesriigis füüsilisele isikule antud kaitse säilib ja on jätkuvalt tagatud liikmesriigis, kuhu isik reisib või kuhu ta kolib. Tuleks tagada, et liidu kodanikud saaksid koos- kõlas Euroopa Liidu lepingu (ELi leping) artikli 3 lõikega 2 ja ELi toimimise lepingu artikliga 21 teostada õigust vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil kõnealust kaitset kaotamata. Vastastikune usaldus õigusemõistmise vastu liidus ning eesmärk muuta kaitsemeetmete liikumine liidus kiiremaks ja odavamaks, õigustavad põhimõtet, mille kohaselt tuleks ühes Jliikmesriigis määratud kaitsemeetmeid tunnustada ilma erimenetluseta kõikides teistes liikmes- riikides. Sellest tulenevalt tuleks ühes liikmesriigis (,pärit- oluliikmesriik”) määratud kaitsemeedet käsitada kui meedet, mis on määratud liikmesriigis, kus taotletakse selle tunnistamist (,taotluse saanud liikmesriik”). Selleks et saavutada kaitsemeetmete vaba liikumine, on vajalik ja asjakohane, et kaitsemeetmete tunnustamise ja võimaliku täitmise eeskirju reguleeritakse liidu siduva ja vahetult kohaldatava õigusaktiga. Käesolevat määrust tuleks kohaldada kaitsemeetmete suhtes, mis on määratud eesmärgiga kaitsta isikut, kui on tõsiselt põhjus arvata, et tema elu, kehaline või vaimne puutumatus, visikuvabadus, turvalisus või seksuaalne puutumatus on ohus, näiteks selleks, et tõkes- tada mis tahes vormis soolist vägivalda või vägivalda lähisuhetes, nagu füüsilist vägivalda, ahistamist, seksuaalset rünnakut, jälitamist, hirmutamist või muul kujul esinevat kaudset sundimist. Oluline on rõhutada, et käesolevat määrust kohaldatakse kõikidele vägivalla- ohvritele, olenemata sellest, kas nad on soopõhise vägi- valla ohvrid. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta direktiiviga 2012/29/EL, millega kehtestatakse kuri- teoohvrite õiguste ning neile pakutava toe ja kaitse miinimumnõuded, (?) tagatakse, et kuriteoohvrid saavad asjakohast teavet ja tuge. () ELT L 315, 14.11.2012, lk 57.