24.8.2013 Euroopa Liidu Teataja L 226]1 I (Seadusandlikud aktid) DIREKTIIVID EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2013/39JEL, 12. august 2013, millega muudetakse direktiive 2000/60/EÜ ja 2008/105/JEÜ seoses veepoliitika valdkonna prioriteetsete ainetega (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eelkõige selle artikli 192 lõiget 1, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parla- mentidele, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arva- must (!), võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust (2), toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (3) ning arvestades järgmist: (1) — Pinnavee keemiline saastus kujutab veekeskkonnale ohtu, kuna selle tagajärjeks on äge ja krooniline toksilisus veeorganismidele, akumuleerumine ökosüsteemis ning elupaikade ja bioloogilise mitmekesisuse kadumine, ühtlasi ohustab see ka inimeste tervist. Esmajärjekorras tuleks kindlaks teha saastumise põhjused ja tegelda heitega selle tekkekohas, majanduse ja keskkonna seisu- kohast kõige tõhusamal viisil. (2) Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artikli 191 lõike 2 teise lause kohaselt rajaneb liidu kesk- (*) ELT C 229, 31.7.2012, lk 116. (2) ELT C 17, 19.1.2013, lk 91. (3) Euroopa Parlamendi 2. juuli 2013. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 22. juuli 2013. aasta otsus. konnapoliitika ettevaatusprintsiibil ja põhimõtetel, mille järgi tuleb võtta ennetusmeetmeid ja keskkonnakahjustus heastada eeskätt kahjustuse kohas, saastaja peab aga maksma. (33) Reovee puhastamine võib olla väga kulukas. Et soodus- tada reovee odavamat ja kulutasuvamat puhastamist, võiks ergutada innovaatiliste veepuhastustehnoloogiate väljatöötamist. (44 — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiiviga 2000/60JEÜ, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik, (*) nähakse ette vee reostamise vastane strateegia. Nimetatud stra- teegia hõlmab prioriteetsete ainete kindlakstegemist nende ainete hulgast, mis põhjustavad liidu tasandil märkimisväärset ohtu veekeskkonnale või veekeskkonna kaudu. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. novembri 2001. aasta otsuses nr 2455/2001/EÜ, millega kehtesta- takse veepoliitika valdkonna prioriteetsete ainete nimis- tu, F) on loetletud 33 ainet või ainerühma, mis on direk- tiivi 2000/60]JEÜ X lisasse hõlmamise eesmärgil liidu tasandil prioriteetseks tunnistatud. (5)5 — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiiviga 2008/105/EÜ, mis käsitleb keskkonna- kvaliteedi standardeid veepoliitika valdkonnas, ($) kehtes- tatakse vastavalt direktiivile 2000/60JEÜ keskkonnakvali- teedi standardid (EOS) otsuses nr 2455/2001/EÜ määrat- letud 33 prioriteetse aine ning kaheksa muu saasteaine suhtes, mida on liidu tasandil juba reguleeritud. (6) — ELi toimimise lepingu artikli 191 lõike 3 kohaselt peab liit oma keskkonnaalast poliitikat ette valmistades võtma arvesse kättesaadavaid teaduslikke ja tehnilisi andmeid, liidu eri piirkondade keskkonnatingimusi, meetme võtmise või võtmata jätmise potentsiaalseid tulusid ja kulusid ning liidu kui terviku majanduslikku ja sotsiaalset arengut ning tema piirkondade tasakaalustatud arengut. (*) EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1. () EÜT L 331, 15.12.2001, lk 1. ($) ELT L 348, 24.12.2008, lk 84.