L 177/34 Euroopa Liidu Teataja 17.6.2014 KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 643/2014, 16. juuni 2014, millega vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2003/41/EÜ kehtestatakse rakendus- likud tehnilised standardid seoses teatamisega riiklikest sätetest, mis käsitlevad tööandjapensioni skeemide valdkonna usaldatavusnõudeid (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. juuni 2003. aasta direktiivi 2003/41/EÜ tööandjapensioni kogumisasu- tuste tegevuse ja järelevalve kohta, (!) eriti selle artikli 20 lõike 11 neljandat lõiku, ning arvestades järgmist: (1) > Direktiivi 2003/41/EÜ kohaselt tuleb liikmesriikidel teatada Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järeleval- vele (,EIOPA”) tööandjapensioni skeemide valdkonna usaldatavusnõudeid (varem ,usaldatavusnormatiivid”) käsit- levad riiklikud sätted (edaspidi ,usaldatavusnõudeid käsitlevad riiklikud sätted”), mida ei hõlma selle direktiivi artikli 20 lõike 1 viide siseriiklikele sotsiaal- ja tööõigusaktidele. Käesolevas määruses sätestatud nõuded ei mõjuta direktiiviga 2003/41]JEÜ ette nähtud liikmesriikide pädevust seoses tööandjapensioni kogumisasutuste suhtes kohaldatavate siseriiklike sotsiaal- ja tööõigusaktidega. (2) — Selleks et tekiks liidu tasandil keskne teabeallikas usaldatavusnõudeid käsitlevate riiklike sätete kohta, on asjako- hane, et EIOPA teeb käesoleva määruse alusel esitatud teabe kättesaadavaks oma veebisaidil. (3) On teada, et liikmesriikidel võib olla tööandjapensioni skeemide suhtes kohaldatavaid sätteid sellistes valdkon- dades nagu äriühinguõigus, investeerimisfondide õigus ja maksejõuetusõigus, mille kohaldamisala on usaldatavus- nõudeid käsitlevatest riiklikest sätetest laiem. Käesoleva määruse kohase aruandluskohustuse eesmärk ei ole koos- tada ammendavat loetelu kõigist õigusnormidest, mille alusel tööandjapensioni skeemid tegutsevad. (4) Direktiivi 2003/41]EÜ artikli 4 kohaselt võivad liikmesriigid otsustada kohaldada kõnealuse direktiivi artikleid 9—-16 ning artikleid 18, 19 ja 20 selliste kindlustusandjate tööandjapensionide kogumisega seotud tege- vuse suhtes, mis kuuluvad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/83/EÜ (?) reguleerimisalasse. Liikmes- riigid, kes otsustasid selle võimaluse kasuks, kohaldavad kindlustusandjate suhtes mitmeid usaldatavusnõudeid käsitlevaid riiklikke sätteid, mis erinevad nendest, mida kohaldatakse tööandjapensioni skeemide suhtes. Selle võimaluse valinud liikmesriikide puhul peaks aruandluskohustus hõlmama ka teavet direktiivi 2003/41/EÜ artik- li 7 teises lõigus osutatud varade ja kohustuste kohta. (5) > Selleks et tagada aruandluse ühtsus, tuleks pädevate asutuste jaoks koostada vorm EIOPA-le nõutud teabe edasta- miseks. Et edastatud teavet oleks kerge kätte saada ja võrrelda, peaks vormis esitatud loetelu vastama direktiivi 2003/41/EÜ asjakohastele sätetele. Vorm peaks samuti lihtsustama teatamist sellistest usaldatavusnõudeid käsitle- vatest riiklikest sätetest, mida vormi loetelu ei hõlma, kuid mis oma olemuselt on usaldatavusnõuded, ning mis ei ole otse seotud direktiivi 2003/41/EÜ ülevõtmisega. (6) Kuna liidu õigusega ei ühtlustata tööandjapensioni kogumisasutuste struktuuri, on pensionide kogumine korral- datud liikmesriikides väga erinevate struktuuride alusel. Pädevad asutused peaksid teatama kõnealuste asutuste nimed ja esitama vajaduse korral usaldatavusnõudeid käsitlevad riiklikud sätted, mida kohaldatakse eri struktuuri- tüüpide suhtes. (7) = Pädevate asutuste aruandluskohustus seoses direktiivi 2003/41/EÜ artiklites 17a-17d sätestatud solventsusmargi- naali ja tagatisfondiga põhineb aruandevormis nimetatud direktiivi artikli 17 lõikel 2. () ELTL 235, 23.9.2003, lk 10. | | (?) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/83/EÜ, 5. november 2002, elukindlustuse kohta (EÜTL 345, 19.12.2002, lk 1).