L 3232 Euroopa Liidu Teataja 22.11.2012 MÄÄRUSED NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 1088/2012, 20. november 2012, millega määratakse kindlaks teatavate Läänemere kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused 2013. aastaks EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 43 lõiget 3, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut ning arvestades järgmist: Nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2371/2002 (ühisele kalanduspoliitikale vastava kalava- rude kaitse ja säästva kasutamise kohta)(!) kohaselt tuleb kehtestada meetmed, mis reguleerivad vetele ja kala- varudele juurdepääsu ning säästvat kalandustegevust, võttes arvesse kasutada olevat teadus-, tehnika- ja majan- dusnõuannet ning eelkõige kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) koostatud aruannet ning piir- kondlikelt - nõuandekomisjonidelt saadud mis tahes nõuandeid. Nõukogu on kohustatud vastu võtma meetmed kalapüü- givõimaluste kehtestamise ja eraldamise kohta kalavaru või kalavarurühma kaupa ja vajaduse korral ka teatavad püügivõimalustega funktsionaalselt seotud tingimused. Kalapüügivõimalused tuleks jaotada liikmesriikide vahel nii, et kõikidele liikmesriikidele oleks tagatud kõikide kalavarude ja kalandustegevuse suhteline stabiilsus, võttes asjakohaselt arvesse määruses (EÜ) nr 2371/2002 kehtes- tatud ühise kalanduspoliitika eesmärke. Lubatud kogupüük (TAC) tuleks kehtestada olemasolevate teadusnõuannete põhjal, arvestades bioloogilisi ja sotsiaal- majanduslikke aspekte ning tagades samal ajal eri kalan- dussektorite õiglase kohtlemise, pidades silmas ka ()) EÜT L 358, 31.12.2002, lk 59. (4) arvamusi, mis on esitatud sidusrühmadega peetud konsultatsioonide käigus, eelkõige kohtumistel kalanduse ja vesiviljeluse nõuandekomiteega ja asjaomaste piirkond- like nõuandekomisjonidega. Kalavarudele, mille suhtes kohaldatakse mitmeaastast kava, tuleks kalapüügivõimalused kehtestada kooskõlas kõnealustes kavades sätestatud eeskirjadega. Seega tuleks kehtestada Läänemere tursavarude püügipiirangud ja püügikoormuse piirangud = kooskõlas — nõukogu 18. septembri 2007. aasta määruses (EÜ) nr 1098/2007 (millega kehtestatakse Läänemere tursavarude ja nende varude püügi mitmeaastane kava) (2) sätestatud eeskirja- dega (edaspidi ,Läänemere tursavarude majandamise kava”). Arvestades hiljutisi teadusnõuandeid, saab Läänemere tursavarude kohase püügikoormuse reguleerimise muuta paindlikuks, ohustamata Läänemere tursavarude halda- mise kava ja põhjustamata kalastussuremuse suurenemist. Selline paindlikkus võimaldaks püügikoormust tõhusa- malt korraldada, kui kvoote ei jaotata liikmesriigi laevas- tiku vahel võrdselt, ning see hõlbustaks kvoodivahetuse korral kiiret reageerimist. Seetõttu peaks liikmesriigil olema lubatud eraldada tema lipu all sõitvale laevale sada- mast äraoleku lisapäevi, kui võrdne arv sadamast äraoleku päevi võetakse ära teistelt asjaomase liikmesriigi lipu all sõitvatelt laevadelt. Käesolevas määruses kehtestatud püügivõimaluste kasuta- mine peaks toimuma vastavalt nõukogu 20. novembri 2009. aasta määrusele (EÜ) nr 1224/2009 (millega luuakse ühenduse kontrollisüsteem ühise kalanduspolii- tika eeskirjade järgimise tagamiseks), ) eelkõige sätete kohaselt, milles käsitletakse püügi ja püügikoormuse registreerimist ning andmete edastamist kalapüügivõima- luste ammendumise kohta. Seetõttu on vaja täpsustada koodid, mida liikmesriigid kasutavad komisjonile andmete saatmisel käesoleva määrusega hõlmatud kalava- rude lossimise kohta. Nõukogu 6. mai 1996. aasta määruse (EÜ) nr 847/96 (millega kehtestatakse lubatud kogupüükide (TAC) ja kvootide haldamise täiendavad tingimused ühest aastast teise ülekandmisel) (*) kohaselt on vaja kindlaks määrata varud, mille suhtes kohaldatakse määruses osutatud erinevaid meetmeid. (27) ELT L 248, 22.9.2007, lk 1. ) ELT L 343, 22.12.2009, lk 1. (4) EÜT L 115, 9.5.1996, lk 3.