L 53/14 Euroopa Liidu Teataja 25.2.2015 KOMISJONI RAKENDUSOTSUS (EL) 2015/296, 24. veebruar 2015, millega kehtestatakse menetluskord liikmesriikidevaheliseks koostööks e-identimise valdkonnas vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 910/2014 (e-identimise ja e-tehingute jaoks vajalike usaldusteenuste kohta siseturul) artikli 12 lõikele 7 (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. juuli 2014. aasta määrust (EL) nr 910/2014 (e-identimise ja e-tehingute jaoks vajalike usaldusteenuste kohta siseturul ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 1999/93/EÜ), (!) eriti selle artikli 12 lõiget 7, ning arvestades järgmist: (1) — Liikmesriikidevaheline koostöö e-identimise süsteemide koosvõime ja turvalisuse küsimustes on vajalik soodustada usalduse ja turvalisuse kõrget taset, mis vastaks kõnealuste süsteemide riski astmele. (2) Määruse (EL) nr 910/2014 artikli 7 punktiga g kohustatakse teavitavat liikmesriiki esitama kõnealuse süsteemi kirjeldus teistele liikmesriikidele kuus kuud varem, et liikmesriigid saaksid määruse (EL) nr 910/2014 artikli 12 lõikes 5 kirjeldatud viisil koostööd teha. (3) Liikmesriikidevaheliseks koostööks on tarvis lihtsustatud menetlusi. E-identimise süsteemide koosvõimet ja turvalisust ei saa luua eri keeltes läbiviidatavate menetlustega. Inglise keele kasutamine koostöö käigus peaks hõlbustama e-identimise süsteemide koosvõime ja turvalisuse saavutamist, samas ei tohiks juba olemasolevate dokumentide tõlkimine tekitada põhjendamatut koormust. (4) EF-identimise süsteemide eri elemente haldavad liikmesriikides eri asutused või organid. Tõhusa koostöö võimaldamiseks ja haldusmenetluste lihtsustamiseks on asjakohane tagada, et igal liikmesriigil oleks ühtne kontaktpunkt, kelle kaudu saab pöörduda riigi asjaomaste asutuste ja organite poole. (5) Teabe, kogemuste ja heade tavade vahetamine liikmesriikide vahel hõlbustab e-identimise süsteemide väljatöötamist ja aitab saavutada tehnilise koosvõime. Vajadus selliseks koostööks on iseäranis põhjendatud, kui tekib vajadus kohandada juba teavitatud e-identimise süsteeme, muuta e-identimise süsteeme, mille kohta on teave liikmesriikidele esitatud enne teavitamist, ning oluliste arengute või intsidentide korral, mis võivad mõjutada e-identimise süsteemide koosvõimet ja turvalisust. Liikmesriikidel peaksid ka olema vahendid e-identimise süsteemide koosvõimet ja turvalisust käsitleva teabe nõudmiseks teistelt liikmesriikidelt. (6) E-identimise süsteemide vastastikust hindamist tuleks käsitada ühise õppeprotsessina, mis aitab luua usaldust liikmesriikide vahel ning tagab teavitatud e-identimise süsteemide koosvõime ja turvalisuse. See eeldab teavitavatelt liikmesriikidelt piisava teabe esitamist oma e-identimise süsteemide kohta. Siiski tuleb samuti arvestada liikmesriikide kohustusega hoida teatavat teavet konfidentsiaalsena, kui see on turvalisuse seisukohalt määrava tähtsusega. (7) — Selle tagamiseks, et vastastikuse hindamise protsess oleks kulutõhus ning annaks selgeid ja veenvaid tulemusi, ning selleks, et mitte tekitada liikmesriikidele liigset koormust, peaksid liikmesriigid ühiselt teostama ühtse vastastikuse hindamise. (8) E-identimise süsteemidega seonduvates küsimustes koostööd tehes, sealhulgas vastastikusi hindamisi teostades, peaksid liikmesriigid arvesse võtma sõltumatute kolmandate isikute hinnanguid, kui need on kättesaadavad. (!) ELTL 257, 28.8.2014, lk 73.