26.1.2013 Euroopa Liidu Teataja L 26/27 DIREKTIIVID NÕUKOGU DIREKTIIV 2013/1/EL, 20. detsember 2012, millega muudetakse direktiivi 93/109/JEÜ seoses üksikasjaliku korraga, mille alusel liikmesriigis elavad, kuid selle riigi kodakondsuseta liidu kodanikud saavad kasutada õigust kandideerida Euroopa Parlamendi valimistel EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 22 lõiget 2, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust (!), toimides seadusandliku erimenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: (1) Iga liidu kodaniku õigus hääletada ja kandideerida Euroopa Parlamendi valimistel oma elukohaliikmesriigis on sätestatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 20 lõike 2 punktis b ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 39 lõikes 1. Nõukogu 6. detsembri 1993. aasta direktiivis 93/109/JEÜ (millega sätestatakse üksik- asjalik kord, mille alusel liikmesriigis elavad, kuid selle riigi kodakondsuseta liidu kodanikud saavad kasutada õigust hääletada ja kandideerida Euroopa Parlamendi vali- mistel) (2) on sätestatud kõnealuse õiguse kasutamise kord. Direktiivi 93/109/EÜ kohaldamist 2004. aasta valimistel ja 2009. aasta valimistel käsitlevates komisjoni vastavalt 12. detsembri 2006. aasta ja 27. oktoobri 2010. aasta aruannetes toodi esile vajadus muuta kõnealuse direktiivi teatavaid sätteid. Direktiiviga 93/109]JEÜ nähakse ette, et liidu kodanik, kellelt tema elukoha- või päritoluliikmesriigi õiguse alusel on kandideerimisõigus ära võetud, ei saa kõnealust õigust kasutada elukohaliikmesriigis Euroopa Parlamendi vali- mistel. Seepärast on direktiivis 93/109/EÜ sätestatud kohustus, et esitades taotluse kandideerimiseks liikmesrii- gis, mis ei ole tema päritoluliikmesriik, peab liidu kodanik esitama ka päritoluliikmesriigi pädevate haldus- asutuste tõendi selle kohta, et temalt ei ole päritoluliik- (?) Euroopa Parlamendi 26. septembri 2007. aasta seadusandlik resolut- sioon (ELT C 219 E, 28.8.2008, lk 193) ja 20. novembri 2012. aasta seadusandlik resolutsioon (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldama- (2) EÜT L 329, 30.12.1993, lk 34. mesriigis kandideerimisõigust ära võetud või et nimetatud asutused ei ole teadlikud niisugusest õiguse äravõtmisest. Kodanike probleemid tõendi väljastamiseks pädevate haldusasutuste tuvastamisel ja tõendi õigeaegsel kättesaa- misel on takistuseks kandideerimisõiguse kasutamisel ning põhjuseks, miks niivõrd vähe liidu kodanikke kandi- deerib Euroopa Parlamendi valimistel oma elukohaliik- mesriigis. Seepärast tuleks kaotada asjaomaste kodanike kohustus esitada kõnealune tõend ning asendada see avaldusega, millega tõendatakse, et asjaomaselt isikult ei ole ära võetud õigust kandideerida Euroopa Parlamendi valimis- tel, ja mis lisatakse ametlikule avaldusele, mille need kodanikud peavad koos kandideerimistaotlusega esitama. Elukohaliikmesriigid peaksid olema kohustatud teavitama nimetatud avaldusest päritoluliikmesriiki, et kontrollida, kas liidu kodanikult ei ole päritoluliikmesriigis Euroopa Parlamendi valimistel kandideerimise õigust ära võetud. Päritoluliikmesriik peaks pärast nimetatud teate saamist andma elukohaliikmesriigile asjakohast teavet sellise tähtaja jooksul, mis võimaldab tõhusalt hinnata kandidee- rimistaotluse vastuvõetavust. Kui päritoluliikmesriik ei suuda anda nimetatud teavet õigeaegselt, ei tohiks elukohaliikmesriigis kandideerimise õigust ära võtta. Juhul kui asjakohane teave esitatakse hiljem, peaks elukohaliikmesriik võtma siseriiklike õigus- normidega ettenähtud korras asjakohaseid meetmeid tagamaks, et neil liidu kodanikel, kellelt on päritoluliik- mesriigis kandideerimise õigus ära võetud, kuid kes kanti valimisregistrisse või kes on juba valituks osutunud, ei lubata vastavalt kas valituks osutuda või oma mandaati täita. Kuna kandideerimistaotluste vastuvõetavuse menetlus liikmesriigis sisaldab vältimatult rohkem haldustoimin- guid teise liikmesriigi kodaniku kui asjaomase riigi koda- nike puhul, peaks liikmesriikidel olema võimalik määrata liidu kodanikele kandideerimistaotluste esitamiseks täht- aeg, mis erineb oma riigi kodanikele määratud tähtajast. Tähtajad võivad olla erinevad üksnes niivõrd, kui see on vajalik ja proportsionaalne, et võtta päritoluliikmesriigilt saadud teavet õigeaegselt arvesse eesmärgiga lükata taotlus tagasi enne kandidaatide ülesseadmist. Sellise eraldi tähtaja kehtestamine ei tohiks mõjutada tähtaegu,