8.3.2014 Euroopa Liidu Teataja L 69/85 KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 216/2014, 7. märts 2014, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2075/2005, millega kehtestatakse erieeskirjad liha ametlikuks kontrollimiseks keeritsusside (Trichinella) suhtes (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrust (EÜ) nr 854/2004, millega kehtestatakse eriees- kirjad inimtoiduks ettenähtud loomsete saaduste ametlikuks kontrollimiseks, (!) eriti selle artikli 18 lõikeid 6, 8, 10 ja 12, ning arvestades järgmist: (1) Komisjoni 5. detsembri 2005. aasta määruses (EÜ) nr 2075/2005 (millega kehtestatakse erieeskirjad liha amet- likuks kontrollimiseks keeritsusside (Trichinella) suhtes) (?) on sätestatud eeskirjad proovide võtmiseks keeritsussi suhtes vastuvõtlike liikide rümpadest, et teha kindlaks ettevõtete ja piirkondade staatus ning liha liitu importi- mise tingimused. Samuti on selles ette nähtud referent- meetodid või samaväärsed määramismeetodid keeritsussi kindlakstegemiseks rümpadelt võetud proovides. Euroopa Toiduohutusamet (edaspidi »toiduohutusamet”) võttis 3. oktoobril 2011. aastal vastu teadusliku arvamuse rahvatervise selliste ohtude kohta, mida tuleb hõlmata lihakontrolliga (sealiha) (?). Selles arvamuses määratles toiduohutusamet keeritsussi sealiha tarbimisega seotud keskmise ohuna rahvatervisele ning järeldas, et seoses bioloogilise ohu kontrollimeetoditega on searümpade ohutuse tagamine mitmesuguste integreeritud ennetus- meetmete ja kontrolli rakendamise teel nii põllumajandu- settevõtetes kui ka tapamajades ainus viis tagada peamiste ohtude tõhusat kontrollimist. Toiduohutusamet tegi keeritsussiga seoses kindlaks teatavad epidemioloogilised näitajad. Sõltuvalt eesmärgist ning riigi epidemioloogilisest seisundist võib kõnealuseid näitajaid rakendada riigi, piirkonna, tapamaja või põllu- majandusettevõtte tasandil. Toiduohutusamet tunnistab keeritsussi episoodilist esine- mist liidus, peamiselt vabalt peetavate ja koduste sigade puhul. Toiduohutusamet tegi ka kindlaks, et tootmisviis on ainus peamine ohutegur keeritsussi nakkuse puhul. Lisaks näitavad esitatud andmed, et keeritsussi nakkuse oht ametlikult tunnustatud kontrollitud pidamistingi- mustes elavate sigade puhul on kaduvväike. (?) ELT L 139, 30.4.2004, lk 206. (2?) ELT L 338, 22.12.2005, lk 60. () EFSA Journal (2011); 9(10):2351 [198 lk], avaldatud 3. oktoobril 2011. (5) Maailma Loomatervise Organisatsioon (OIE) ei tunnista riikide või piirkondade puhul rahvusvahelises kontekstis enam kaduvväikese ohu staatust. Selle asemel seotakse selline tunnustamine ühe või enama konkreetseid kont- rollitud pidamistingimusi rakendavate põllumajandusette- võtete bioturvarühmikutega. Rahvusvaheliste standarditega ühildumiseks ning selleks, et parandada kontrollisüsteemi vastavalt tegelikele ohtu- dele rahvatervisele, tuleks keeritsussiohu vähendamise meetmeid tapamajades, sealhulgas imporditingimusi, ning riikide, piirkondade või põllumajandusettevõtete keeritsussinakkuse staatuse määramise tingimusi kohan- dada, täiustada ja lihtsustada. Belgia ja Taani teatasid 2011. aastal määruse (EÜ) nr 2075/2005 kohaselt, et nende territooriumil on kaduv- väike keeritsussioht. Sellist kaduvväikese ohu staatust riigi või piirkonna puhul enam ei tunnistata. Sellele vaatamata tuleks lubada Belgia ja Taani põllumajandusettevõtetel ja bioturvarühmikutel, mis vastavad käesoleva määruse jõustumise kuupäeval kontrollitud pidamistingimustele, kasutada selliste põllumajandusettevõtete ja bioturvarüh- mikute suhtes tehtud erandit ilma täiendavate eeltingi- musteta, nagu pädeva asutuse poolsed ametliku tunnus- tamise järgsed täiendavad nõuded. ELi parasiitide referentlabor on soovitanud muuta määruse tekst selgemaks seoses teatavate keeritsussi määramise samaväärsete meetoditega. Tuleks ette näha, et ettevõtjad tagaksid surnud loomade kogumise, identifitseerimise ja transportimise ilma asjatu viivituseta vastavalt 21. oktoobri 2009. aasta Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1069/2009 (milles sätestatakse muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrvalsaaduste ja nendest saadud toodete tervise-eeskirjad ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1774/2002 (loomsete kõrvalsaaduste määrus)) (4) artiklitele 21 ja 22 ning komisjoni 25. veeb- ruari 2011 aasta määruse (EL) nr 142/2011 (millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 1069/2009, milles sätestatakse muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrvalsaaduste ja nendest saadud toodete tervise-eeskirjad, ja nõukogu direktiivi 97/78/EÜ seoses teatavate selle direktiivi alusel piiril toimuvast veterinaarkontrollist vabastatud proovide ja näidistega) (°) VIII lisale. (*) ELT L 300, 14.11.2009, lk 1. C) ELT L 54, 26.2.2011, lk 1.