L 352/20 Euroopa Liidu Teataja 21.12.2012 KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 1247/2012, 19. detsember 2012, milles sätestatakse rakenduslikud tehnilised standardid seoses kauplemisteabehoidlatele esitatava kauplemisteabe vormi ja teabe esitamise sagedusega vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EL) nr 648/2012 börsiväliste tuletisinstrumentide, kesksete vastaspoolte ja kauplemisteabehoidlate kohta (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust (!), võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. juuli 2012. aasta määrust (EL) nr 648/2012 börsiväliste tuletisinstrumen- tide, kesksete vastaspoolte ja kauplemisteabehoidlate kohta, (2) eriti artikli 9 lõiget 6, ning arvestades järgmist: Ebaühtluse vältimiseks tuleks seoses kõigi kauplemistea- behoidlate, vastaspoolte ja iga tüüpi tuletislepingutega järgida kauplemisteabehoidlatele vastavalt määruse (EL) nr 648/2012 artiklile 9 saadetud kõigi andmete puhul samu eeskirju, standardeid ja vorme. Seepärast tuleks tuletislepingute tehingute kirjeldamiseks kasutada kordu- matut andmete kogumit. Kuna börsivälised tuletislepingud ei ole tavaliselt ei üheselt tuvastatavad olemasolevate koodidega, mis on finantsturgudel laialt kasutusel, nt rahvusvahelise väärtpa- berite tunnuskoodiga (ISIN),) ega kirjeldatavad ISO finantsinstrumentide klassifikatsiooni (CFI) koodiga, tuleb välja töötada uus ja üldkasutatav tuvastamise meetod. Kui toote kordumatu tunnuskood on olemas ja see järgib kordumatuse, neutraalsuse, usaldusväärsuse, avatuse, skaleeritavuse ja juurdepääsu põhimõtteid, sellel on mõistlik kulubaas, see antakse asjakohase otsustusraa- mistiku alusel ja see on vastu võetud ELis kasutamiseks, tuleks kasutada seda. Kui sellistele nõuetele vastav toote kordumatu tunnuskood puudub, tuleks kasutada ajutist taksonoomiat. Alusvara tuleks tuvastada ühtse tunnuskoodi alusel, kuigi praegu siiski ei olemas kogu turgu hõlmavat standard- koodi alusvara korvis tuvastamiseks. Seepärast peaksid (1) Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata (2) ELT L 201, 27.7.2012. vastaspooled vähemalt märkima, et alusvara kuulub korvi ja kasutama võimaluse korral ISIN-koodi standardnäita- jate puhul. Ühtsuse tagamiseks tuleks kõik tuletislepingute pooled tuvastada kordumatu tunnuskoodi alusel. Selleks et tagada eelkõige kooskõla makse- ja arveldussüsteemide komitee ja Rahvusvahelise Väärtpaberijärelevalve Organi- satsiooni aruandega börsiväliste tuletislepingute puhul andmete esitamise ja koondamise nõuete kohta, milles kirjeldatakse juriidilise isiku tunnuskoode kui andmete koondamise vahendit, tuleks kõigi finantssektorisse kuuluvate ja selle väliste vastaspoolte, maaklerite, kesksete vastaspoolte ja õigustatud isikute tuvastamiseks kasutada ELis kasutamiseks vastuvõetud ülemaailmset juriidilise isiku tunnuskoodi, kui see on olemas, või ajutist üksuse tunnuskoodi, ning mis tuleb kindlaks määrata otsustus- raamistiku alusel, mis vastab finantsstabiilsuse nõukogu (FSB) soovitustele aadmenõuete kohta. Juhul kui kaupleb agentuur, tuleks õigustatud isikud tuvastada füüsilise või juriidilise isikuna, kelle nimel leping sõlmiti. Arvesse tuleks võtta kolmandate riikide ja samuti kaup- lemisteabehoidlate poolt äritegevuse alustamisel kasutatud lähenemisviisi. Selleks et tagada vastaspooltele kulutõhus lahendus ja vähendada kauplemisteabehoidlate operat- siooniriski, peaks teatamise alustamine olema sõltuvalt tuletislepingu liikidest järgjärguline, alustades kõige enam standarditud varaklassidega ja laiendades seda seejärel muudele varaklassidele. Tuletislepingud, mis olid sõlmitud enne määruse (EL) nr 648/2012 jõustumise kuupäeva, sellel päeval või pärast seda, kuid mis ei kehti teatamise alguskuupäeval või pärast seda, ei oma regulatiivsetel eesmärkidel suurt tähtsust. Nendest tuleb siiski teavitada vastavalt määruse (EL) nr 648/2012 artikli 9 lõike 1 punktile a. Et tagada kõnealustel juhtudel tõhus ja proportsionaalne teavitamiskord ja võtta arvesse raskusi lõpetatud lepingute kohta andmete rekonstruee- rimisel, tuleks nendest teavitamiseks ette näha pikem tähtaeg. Käesolev määrus põhineb rakenduslike tehniliste standar- dite eelnõul, mille Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve (edaspidi ESMA) esitas komisjonile. Vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määruse (EL) nr 1095/2010 (millega