23.3.2001 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 84/57 KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 13 päivänä maaliskuuta 2001, Alankomaiden kuningaskunnan asetusehdotuksesta, joka koskee siipikarjan lihan merkintöjä (tiedoksiannettu numerolla K(2001) 704) (Ainoastaan hollanninkielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (2001/232/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000 13/EY (f) ja erityisesti sen 19 artiklan neljännen kohdan ja 20 artiklan, sekä katsoo seuraavaa: (1) Alankomaiden viranomaiset ovat direktiivin 2000/13/EY 19 artiklan toisessa kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti ilmoittaneet komissiolle asetusehdotuksesta, johon sisältyy merkintöjä koskevia erityissäännöksiä, joita sovelletaan tietyin edellytyksin Alankomaissa vähit- täismyynnissä olevaan siipikarjan lihaan. Edellä mainitun asetusehdotuksen 1 artiklan c alakohdan mukaisesti siipikarjan lihaa, jossa on voitu osoittaa olevan salmonellaa tai kampylobakteeria 25 grammassa, voidaan panna esille, saattaa myyntiin, myydä tai toimittaa ainoastaan valmiiksi pakattuna ja varustettuna merkinnällä, jossa lukee: ”Huomio, tämä tuote sisältää bakteereja, jotka voivat aiheuttaa sairauksia. Huolehtikaa siitä, että nämä bakteerit eivät päädy lautasellenne pakkauksen, käsienne tai keittiövälineiden välityksellä. Jotta nämä bakteerit kuolisivat, liha on kypsennettävä hyvin”. Komissio on direktiivin 2000/13/EY 19 artiklan toisen kohdan mukaisesti kuullut muita jäsenvaltioita pysyvässä elintarvikekomiteassa. Jäsenvaltiot ja komissio kannattavat täysin Alanko- maiden tavoitetta taata kuljettajien suojelu salmonellan ja kampylobakteerin aiheuttamaa tartuntaa vastaan. Tämä tavoite voidaan saavuttaa asianmukaisilla ennal- taehkäisevillä, varsinkin hygieniaan liittyvillä toimilla tuotteiden eri käsittelyvaiheissa, sekä valistuksella ja lopulliselle ' kuluttajalle suunnatulla mukautetulla ja selkeällä tiedotuksella. (1) EYVL L 109, 6.5.2000, s. 29. (5) (10) Merkintätoimi, joka muodostuu varoituksesta ja suosi- tuksista kuluttajille, voi myös edesauttaa halutun tavoit- teen saavuttamisessa, jos se tarjoaa takeet luotettavuu- desta ja jos se toteutetaan kuluttajien helposti ymmärtä- mällä tavalla. Alankomaiden ilmoittama hanke ei kuitenkaan täytä edellä lueteltuja ehtoja, sillä sen täytäntöönpano herättää kysymyksiä ja voi aiheuttaa hämmennystä, jopa ereh- dyksiä kuluttajille; koska pakkaaminen ja pakkausmer- kinnät ovat pakollisia ainoastaan saastuneelle siipikarjan lihalle, toimenpiteen luotettavuuden takaisi ainoastaan perusteellinen tarkastus ennen tuotteiden asettamista kaupan. Koska todellisuudessa mitään erityistä tarkastus- järjestelmää ei ole suunnitteilla, on mahdollista, että osaa saastuneista tuotteista ei havaita eikä näin ollen varusteta asianomaisin merkinnöin tai että tuotantovaiheessa puhtaat tuotteet voisivat olla saastuneita jakeluvaiheessa, jolloin niissä ei ole asianomaista merkintää. Siksi on olemassa huomattava riski, että kuluttajat valit- sevat merkitsemättömän tuotteen, koska he olettavat sen olevan saastumaton, ja luulevat, että heidän ei tarvitse ryhtyä varotoimiin, vaikka tuote itse asiassa voi olla saastunut. Lisäksi varoituksen suunniteltu sanamuoto on monimut- kainen ja vaikeasti ymmärrettävä varsinkin siksi, että saastuneita tuotteita tarjotaan myyntiin. Fdellä mainitut vaikeudet voitaisiin välttää ja haluttu tavoite saavuttaa paremmin, jos Alankomaiden viran- omaiset soveltaisivat esitettyä ehdotusta kaikkeen Alan- komaissa kaupan pidettävään siipikarjan lihaan sekä selventäisivät ja yksinkertaistaisivat varoitustekstiä, jossa pitäisi mainita saastumisen mahdollisuus eikä vain todeta, että kyseinen tuote on saastunut. Näistä syistä komissio on antanut direktiivin 2000/ 13/EY 19 artiklan kolmannen kohdan mukaisen kiel- teisen lausunnon. Alankomaiden viranomaisia on näin ollen kehotettava olemaan hyväksymättä kyseistä asetusehdotusta.