L 272/32 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 13.10.2001 EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2001/84/EY, annettu 27 päivänä syyskuuta 2001, alkuperäisen taideteoksen tekijän oikeudesta jälleenmyyntikorvaukseen EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen ('), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (?), noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (?) ja ottavat huomioon sovittelukomitean 6 päivänä kesäkuuta 2001 hyväksymän yhteisen tekstin, sekä katsovat seuraavaa: (1) Tekijänoikeuden alalla oikeus jälleenmyyntikorvaukseen on alkuperäisen kuvataideteoksen tekijälle kuuluva henkilökohtainen ja luovuttamaton oikeus saada talou- dellista hyötyä kyseisen teoksen toistuvasta jälleenmyyn- nistä. Oikeus jälleenmyyntikorvaukseen on luonteeltaan talou- dellinen oikeus, jonka ansiosta taideteoksen tekijä voi saada korvausta teoksen toistuvista luovutuksista. Oikeus jälleenmyyntikorvaukseen koskee varsinaista teosta eli sitä ilmaisuvälinettä, johon suojattu teos sisältyy. Oikeudella jälleenmyyntikorvaukseen pyritään takaa- maan, että kuvataideteosten tekijät saavat osuuden alku- peräisten taideteostensa taloudellisesta menestyksestä. Tämä lähentäisi osaltaan kuvataideteosten tekijöiden taloudellista tilannetta niiden muiden luovien taiteili- joiden taloudelliseen asemaan, jotka hyötyvät teostensa toistuvasta käytöstä. Oikeus jälleenmyyntikorvaukseen on tekijänoikeuden erottamaton osa ja olennainen tekijöille kuuluva oikeus. Tällaisen oikeuden säätäminen kaikissa jäsenvaltioissa vastaa tarpeeseen taata teosten luojille riittävä ja yhte- näinen suojan taso. Perustamissopimuksen 151 artiklan 4 kohdan mukaan yhteisö ottaa kulttuuriin liittyvät näkökohdat huomioon perustamissopimuksen muiden määräysten mukaisessa toiminnassaan. Kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamisesta tehdyn Bernin —yleissopimuksen perusteella oikeutta jälleen- myyntikorvaukseen voidaan vaatia ainoastaan, jos tekijän oman maan lainsäädännössä myönnetään tällainen suoja. Oikeus jälleenmyyntikorvaukseen on siten valinnainen ja sitä koskee vastavuoroisuuden (') EYVL € 178, 21.6.1996, s. 16 ja EYVL € 125, 23.4.1998, s. 8. () EYVL C 75, 10.3.1997, s. 17. (?) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 9. huhtikuuta 1997 (EYVL C 132, 28.4.1997, s. 88), vahvistettu 27. lokakuuta 1999, neuvos- ton yhteinen kanta, vahvistettu 19. kesäkuuta 2000 (EYVL C 300, 20.10.2000, s. 1), ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 13. joulu- kuuta 2000 (EYVL C 232, 17.8.2001, s. 173). Euroopan parla- mentin päätös, tehty 3. heinäkuuta 2001, ja neuvoston päätös, tehty 19. heinäkuuta 2001. (10) sääntö. Perustamissopimuksen 12 artiklassa määrätyn syrjimättömyysperiaatteen — soveltamista — koskevasta yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä, kuten yhdistetyissä asioissa C-92/92 ja C-326/92, Phil Collins ym. 20 päivänä lokakuuta 1993 annetussa tuomiossa (*) seuraa, ettei kansallisiin säännöksiin, joihin sisältyy vastavuoroisuuslausekkeita, voida vedota oman maan tekijöille taattujen oikeuksien kieltämiseksi muiden jäsenvaltioiden kansalaisilta. Tällaisten säännösten sovel- taminen yhteisössä on vastoin tasa-arvoisen kohtelun periaatetta, jonka perusteena on kaiken kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltäminen. Modernin taiteen ja nykytaiteen yhteisön markkinat kansainvälistyvät nykyään entistä nopeammin uuden talouden vaikutuksesta samalla, kun vain harvojen Euroopan unionin ulkopuolisten valtioiden lainsäädän- nössä tunnustetaan oikeus jälleenmyyntikorvaukseen. Euroopan yhteisön olisi sen vuoksi erittäin tärkeää aloittaa ulkosuhteiden alalla neuvottelut Bernin yleissopi- muksen 14 b artiklan saattamisesta sitovaksi. Koska markkinat ovat kansainvälistyneet ja koska useat jäsenvaltiot eivät tunnusta oikeutta jälleenmyyntikor- vaukseen ja tämän oikeuden tunnustaneiden jäsenval- tioiden asiaa koskevat säännökset poikkeavat toisistaan, on erittäin tärkeää antaa oikeuden voimaantuloa ja sen aineellista sisältöä koskevat siirtymäkauden säännökset, joilla yhteisön markkinoiden kilpailukyky säilytetään. Useimpien jäsenvaltioiden lainsäädännössä säädetään nykyisin oikeudesta jälleenmyyntikorvaukseen. Olemassa olevassa lainsäädännössä on erilaisia piirteitä, erityisesti siinä tarkoitettujen teosten, korvaukseen oikeutettujen henkilöiden, sovellettavien prosenttiosuuksien, korvauk- seen oikeuttavien myyntitapahtumien sekä korvauksen laskentaperusteiden osalta. Tällaisen oikeuden soveltami- sella tai soveltamatta jättämisellä on huomattava vaikutus sisämarkkinoiden kilpailuympäristön kannalta, koska jälleenmyyntikorvausoikeuteen perustuvan maksu- velvollisuuden olemassaolo on seikka, joka jokaisen taideteoksen myyntiä harkitsevan henkilön on otettava huomioon. Siksi tämä oikeus on eräs niistä tekijöistä, jotka osaltaan johtavat kilpailun vääristymiseen sekä myynnin siirtymiseen muualle yhteisössä. Nämä erot jälleenmyyntikorvausta koskevan oikeuden voimassaolon ja sen soveltamisen osalta jäsenvaltioissa vaikuttavat suoraan kielteisesti perustamissopimuksen 14 artiklan mukaiseen sisämarkkinoiden moitteettomaan toimintaan taideteosten osalta. Tällaisessa tilanteessa asianomaisena oikeusperustana on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 95 artikla. (9) Kok. 1993, s. 1-5145.