20.3.2002 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 77/17 EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2002/13/EY, annettu 5 päivänä maaliskuuta 2002, neuvoston direktiivin 73/239/ETY muuttamisesta vahinkovakuutusyrityksiä koskevien solvenssi- marginaalivaatimusten osalta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 47 artiklan 2 kohdan ja 55 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen ('), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (?), noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (?), sekä katsovat seuraavaa: (1) — Rahoituspalvelujen toimintasuunnitelmassa, joka hyväk- syttiin Eurooppa-neuvoston 3 ja 4 päivänä kesäkuuta 1999 Kölnissä ja 23 ja 24 päivänä maaliskuuta 2000 Lissabonissa pidetyissä kokouksissa, tunnustetaan vakuu- tusyritysten solvenssimarginaalin merkitys vakuutuksen- ottajien etujen suojelemiseksi yhtenäismarkkinoilla, sillä sen avulla varmistetaan, että vakuutusyrityksille on asetettu niiden kattamien riskien luonteeseen nähden riittävät pääomavaatimukset. (2) — Muun ensivakuutusliikkeen kuin henkivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 24 päivänä heinäkuuta 1973 annetussa ensimmäisessä neuvoston direktiivissä 73/239/ETY () vaaditaan, että vakuutusyrityksellä on oltava solvenssimarginaali. (3) — Vakuutusyrityksille asetettu vaatimus muodostaa vakuu- tusliikkeeseen liittyvien velvoitteiden täyttämiseen riit- tävän vakuutusteknisen vastuuvelan ylittävä solvenssi- marginaali, joka toimii pääomapuskurina epäsuotuisissa liiketoimintaolosuhteissa, on merkittävä osa vakuutet- tujen henkilöiden ja vakuutuksenottajien etujen suojaa- miseen tarkoitettua toiminnan vakauden valvontajärjes- telmää. (4) — Direktiivissä 73/239/ETY vahvistettuja nykyisiä solvens- simarginaalisääntöjä = ei ole juurikaan — muutettu myöhemmin annetuissa yhteisön säädöksissä. Muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittami- sesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/49/ETY (kolmas vahinkovakuutusdirek- tiivi) (P) vaaditaan komissiota toimittamaan neuvoston direktiivillä 91/675/ETY (*) perustetulle vakuutuskomi- (') EYVL € 96 E, 27.3.2001, s. 129. () EYVL € 193, 10.7.2001, s. 16. (?) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 4. heinäkuuta 2001 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 14. helmikuuta 2002. (3) EYVL L 228, 16.8.1973, s. 3, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/26/EY (EYVL L 181, 20.7.2000, s. 65). (?) EYVL L 228, 11.8.1992, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/ 64/EY (EYVL L 290, 17.11.2000, s. 27). (9) EYVL L 374, 31.12.1991, s. 32. (5) (7) (9) (10) (11) tealle kertomus siitä, onko tarpeen yhdenmukaistaa edel- leen solvenssimarginaalia koskevia sääntöjä. Komissio on laatinut edellämainitun kertomuksen ottaen huomioon Euroopan unionin jäsenvaltioiden vakuutus- valvontaviranomaisten konferenssin laatiman vakuutus- yritysten — vakavaraisuutta — käsittelevän kertomuksen suositukset. Vaikka kertomuksessa todetaan, että nykyinen yksinker- tainen järjestelmä on toiminut tyydyttävästi ja että se perustuu järkeviin periaatteisiin ja laaja-alaiseen avoi- muuteen, siinä on havaittu joitakin erityistapauksissa esiintyviä puutteita varsinkin epävakaiden riskiprofiilien osalta. On tarpeen yksinkertaistaa ja korottaa nykyisiä vähim- mäistakuurahastoa koskevia vaatimuksia, = erityisesti korvausten ja toimintakustannusten tasoon alkuperäisen vahvistamisajankohdan jälkeen kohdistuneen inflaation vuoksi. Vastaavasti olisi korotettava myös kynnysarvoja, joiden — ylittyessä sovelletaan alhaisempaa prosentti- osuutta, kun määritetään solvenssimarginaalivaatimusta vakuutusmaksujen ja korvausten perusteella. Vähimmäistakuurahastojen ja näiden kynnysarvojen suurten kertakorotusten välttämiseksi tulevaisuudessa olisi otettava käyttöön mekanismi, jonka avulla rahastoa voidaan = korottaa Euroopan = kuluttajahintaindeksin mukaisesti. Frityistilanteissa, joissa vakuutuksenottajien oikeudet ovat uhattuina, on tarpeen myöntää toimivaltaisille viranomaisille valtuudet ryhtyä toimiin riittävän varhai- sessa vaiheessa, mutta käyttäessään näitä valtuuksia toimivaltaisten — viranomaisten — olisi — ilmoitettava vakuutusyrityksille valvontatoimiin johtaneet syyt hyvän hallinnon ja puolueettoman oikeudenkäynnin periaat- teiden mukaisesti. Niin kauan kuin tilanne jatkuu tällai- sena, toimivaltaisen viranomaisen ei olisi voitava antaa todistusta siitä, että vakuutusyrityksellä on riittävä solvenssimarginaali. Ensivakuutusliikkeen harjoittajien hankkiman jälleenva- kuutussuojan luonteessa tapahtunut markkinakehitys huomioon — ottaen toimivaltaisille viranomaisille on tarpeen myöntää valtuudet rajoittaa solvenssimarginaali- vaatimuksen alentamista tietyissä olosuhteissa. Jos vakuutuksenantaja supistaa huomattavasti toimin- taansa tai lopettaa uusien vakuutussopimusten teke- misen, on tarpeen vahvistaa asianmukainen solvenssi- marginaali jäljellejääneestä toiminnasta aiheutuneiden vastuiden kattamiseksi vakuutusteknisen vastuuvelan tason mukaisesti.