7.9.2002 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 240/1 (Säädökset, jotka on julkaistava) EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1592/2002, annettu 15 päivänä heinäkuuta 2002, yhteisistä siviili-ilmailua koskevista säännöistä ja Euroopan lentoturvallisuusviraston perustami- sesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 80 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen ()), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (9), ovat kuulleet alueiden komiteaa, noudattavat = EY:n — perustamissopimuksen — 251 — artiklassa määrättyä menettelyä ()), sekä katsovat seuraavaa: (1) — Euroopan kansalaisten suojelun korkea ja yhtenäinen taso olisi siviili-ilmailun alalla aina varmistettava hyväk- symällä yhteiset turvallisuussäännöt ja huolehtimalla siitä, että yhteisössä liikkuvat tuotteet sekä siinä toimivat henkilöt ja organisaatiot täyttävät nämä sekä ympäristön suojelemiseksi hyväksytyt säännöt. Tällä edistetään tava- roiden, henkilöiden ja organisaatioiden vapaata liikku- vuutta sisämarkkinoilla. (2) — Tämän vuoksi ilmailualan tuotteisiin olisi sovellettava hyväksyntää, jolla todennetaan, että ne täyttävät siviili- ilmailuun liittyvät keskeiset lentokelpoisuus- ja ympä- ristönsuojeluvaatimukset. — Vuoden — kuluessa — tämän asetuksen voimaantulosta olisi laadittava asianmukaiset keskeiset vaatimukset, jotka koskevat ilma-alusten liiken- nöintiä ja miehistön lupia sekä asetuksen soveltamista kolmansien maiden ilma-aluksiin ja sen jälkeen muita siviili-ilmailun turvallisuuteen liittyviä aloja. (3) — Jotta voidaan vastata lisääntyvään huolestuneisuuteen, joka koskee matkustajien terveyttä ja hyvinvointia lennon aikana, on tarpeen kehittää lentokonemalleja, joilla voidaan paremmin suojella matkustajien turvalli- suutta ja terveyttä. (4) — Lento-onnettomuuksien tutkinnan tuloksien pohjalta olisi toimittava kiireellisesti, varsinkin jos onnettomuudet () EYVL C 154 E, 29.5.2001, s. 1. ()) EYVL C 221, 7.8.2001, s. 38. (*) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 5. syyskuuta 2001 (EYVL C 72 E, 21.3.2002, s. 146), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 19. joulukuuta 2001 (EYVL C 58 E, 5.3.2002, s. 44) ja Euroopan parla- mentin päätös, tehty 9. huhtikuuta 2002 (ei vielä julkaistu viralli- sessa lehdessä). Neuvoston päätös, tehty 18. kesäkuuta 2002. liittyvät | puutteelliseen lentokonesuunnitteluun — ja/tai toimintaan liittyviin seikkoihin, jotta voidaan palauttaa kuluttajan luottamus lentoliikenteeseen. Chicagossa 7 päivänä joulukuuta 1944 allekirjoitetussa kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksessa (Chicagon yleissopimus), jonka osapuolia kaikki jäsenval- tiot ovat, on jo määrätty vähimmäisstandardeista siviili- ilmailun turvallisuuden ja siihen liittyvän ympäristön suojelun varmistamiseksi. Yhteisön keskeisillä vaatimuk- silla ja niiden täytäntöönpanemiseksi hyväksytyillä säännöillä olisi varmistettava, että jäsenvaltiot täyttävät Chicagon — yleissopimuksen mukaiset velvollisuutensa, mukaan lukien velvollisuudet kolmansia maita kohtaan. Ilmailualan tuotteet, osat ja laitteet olisi hyväksyttävä, kun niiden on todettu noudattavan yhteisön säätämiä keskeisiä lentokelpoisuus- ja ympäristönsuojeluvaati- muksia, jotka ovat yhdenmukaisia Chicagon yleissopi- muksessa asetettujen standardien kanssa. Komissiolle olisi annettava valtuudet laatia tarvittavat täytäntöönpa- nosäännöt. Tavaroiden, henkilöiden ja palveluiden vapaata liikku- vuutta koskevien yhteisön tavoitteiden ja yhteistä liiken- nepolitiikkaa koskevien tavoitteiden saavuttamiseksi jäsenvaltioiden olisi ilman lisävaatimuksia tai muuta arviointia — hyväksyttävä tämän asetuksen ja sen täytäntöönpanosääntöjen mukaisesti hyväksytyt tuotteet, osat, laitteet, organisaatiot ja henkilöt. Järjestelmän olisi oltava kyllin joustava, jotta se mahdol- listaa erityistilanteissa tarvittavat toimenpiteet, kuten kii- reelliset turvatoimet, taikka odottamattomat tai rajoitetut toimintatarpeet, minkä lisäksi olisi annettava säännöksiä vastaavan turvallisuuden tason saavuttamiseksi muilla keinoin. Jäsenvaltioilla olisi oltava oikeus myöntää poik- keuksia tämän asetuksen vaatimusten ja sen täytäntöön- panosääntöjen noudattamisesta, jos poikkeukset ovat laajuudeltaan tarkasti rajattuja ja niihin kohdistetaan asianmukainen yhteisön valvonta.