11.1. 2000 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 6/13 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 49/2000, annettu 10 päivänä tammikuuta 2000, muiden kuin neuvoston direktiivissä 79/112/ETY säädettyjen pakollisten mainintojen liittämisestä tiettyjen geneettisesti muunnetuista organismeista valmistettujen elintarvikkeiden pakkausmerkin- töihin annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1139/98 muuttamisesta EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämi- sestä 18 päivänä joulukuuta 1978 annetun neuvoston direk- tiivin 79/112/ETY ('), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/4/EY (?), ja erityisesti sen 4 artiklan 2 kohdan, sekä katsoo seuraavaa: 1 () () () () 0 5 Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1139/98 (?) säädetään muiden kuin direktiivissä 79/112/ETY säädettyjen pakol- listen mainintojen liittämisestä Komission päätöksen 96/ 281/EY () — soveltamisalaan — kuuluvasta — geneettisesti muunnetuista soijapavuista (Glycine max. L.) ja komission päätöksen — 97/98/EY (5) — soveltamisalaan — kuuluvasta geneettisesti muunnetusta maissista (Zea mays L.) valmis- tettujen elintarvikkeiden ja elintarvikkeiden ainesosien pakkausmerkintöihin. Asetuksessa (EY) N:o 1139/98 tunnustetaan, että elintar- vikkeiden satunnaista saastumista geneettisestä muun- noksesta peräisin olevasta DNA:sta tai proteiinista ei voida sulkea pois. Tämän vuoksi neuvosto kehotti asetuksen (EY) N:o 1139/98 antamisen yhteydessä komissiota tutkimaan mahdollisuutta asettaa raja-arvo geneettisestä muunnok- sesta peräisin olevan DNA:n ja proteiinin pitoisuudelle satunnaisen saastumisen huomioon ottamiseksi. Vaikka jotkut toimijat välttävät geneettisesti muunnet- tujen soijapapujen (Glycine max L.) tai maissin (Zea mays L) tai niistä valmistettujen tuotteiden käyttämistä valmistamiensa elintarvikkeiden raaka-aineena, tällaisissa elintarvikkeissa saattaa olla mainituista geneettisesti muunnetuista organismeista peräisin olevaa ainesta seurauksena esimerkiksi viljelyn, sadonkorjuun, kulje- tuksen, varastoinnin ja prosessoinnin aikana tapahtu- neesta satunnaisesta saastumisesta. Jos tällaisen aineksen esiintyminen on satunnaista ja aines muodostaa vain pienen osan kyseessä olevan elin- tarvikkeen ainesosasta, ainesosaan ei ole tarpeen soveltaa asetuksessa (EY) N:o 1139/98 säädettyjä merkintävaati- muksia. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi on tarpeen vahvistaa raja-arvo mainituista geneettisesti muunnetuista soijapa- EYVL L 33, 8.2.1979, s. 1. EYVL L 43, 14.2.1997, s. 21. EYVL L 159, 3.6.1998, s. 4. 4) EYVL L 107, 30.4.1996, s. 10. EYVL L 31, 1.2.1997, s. 69. 10) 11) 12) 13) vuista ja maissista peräisin olevan aineksen satunnaiselle esiintymiselle elintarvikkeiden ainesosissa. Selvyyden vuoksi on aiheellista vahvistaa mainittu raja- arvo yhtenä ainoana prosenttilukuna. Yhden prosentin raja-arvo soveltuu parhaiten toleranssi- pitoisuuden vahvistamiseen, sillä se on samalla tarpeeksi pieni ja siinä otetaan riittävästi huomioon myös sen toteutettavuus tuotantoketjun eri vaiheissa. Määritysme- netelmät mahdollistavat jo nyt tai piakkoin tämän raja- arvon määrittämisen. Yhden prosentin raja-arvoa on kuitenkin pidettävä enimmäisarvona, ja toimijoiden olisi tämän vuoksi pyrittävä mahdollisen pieneen tällaisen satunnaisesti esiintyvän aineksen pitoisuuteen. On aiheellista selventää, että yhden prosentin raja-arvon olisi oltava toleranssipitoisuus, jota sovelletaan maini- tuista geneettisesti muunnetuista organismeista peräisin olevan, satunnaisesti esiintyvän aineksen pitoisuuden lisäksi myös kaiken tällaisen materiaalin ja kaiken muun geneettisesti — muunnetuista — organismeista — peräisin olevan, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 258/97 (9) mukaisesti markkinoille saatetun aineksen yhteispitoisuuteen. Geneettisesti muunnetuista organismeista peräisin olevan aineksen olisi katsottava tarkoittavan kunkin ainesosan sitä osaa, joka on peräisin geneettisesti muunnetuista organismeista. Jotta voidaan vahvistaa, että tällaisen aineksen esiinty- minen on satunnaista, toimijoiden on pystyttävä toimit- tamaan toimivaltaisia viranomaisia tyydyttävät todisteet siitä, että he ovat toteuttaneet tarvittavat toimenpiteet välttääkseen käyttämästä raaka-aineena geneettisesti muunnettuja soijapapuja (Glycine max L.) tai maissia (Zea mays L.) tai muita geneettisesti muunnettuja organismeja, joista peräisin oleva aines on saatettu markkinoille asetuksen (EY) N:o 258/97 mukaisesti, taikka tällaisista organismeista valmistettuja tuotteita. Jotta tämä asetus olisi yhdenmukainen direktiivin 79/ 112/ETY kanssa, on aiheellista soveltaa raja-arvoa yksit- täisiin elintarvikkeiden ainesosiin. Olisi selvennettävä, että samaa lähestymistapaa olisi noudatettava sellaisten elintarvikkeiden ainesosien luet- telon laatimiseksi, joihin ei sovelleta asetuksen (EY) N:o 1139/98 —merkintävaatimuksia, koska niissä ei ole mainitun direktiivin 1 artiklan 1 kohdassa määritellystä geneettisestä muunnoksesta peräisin olevaa proteiinia ja DNA:ta. () EYVL L 43, 14.2.1997, s. 1.