24.4.2002 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 108/21 EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2002/20/EY, annettu 7 päivänä maaliskuuta 2002, sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista (valtuutusdirektiivi) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen ('), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (?), noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (?), sekä katsovat seuraavaa: (1) Sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmän vuoden 1999 uudelleentarkastelua koskeneen julkisen kuulemisen tulokset, joita käsiteltiin 26 päivänä huhtikuuta 2000 annetussa komission tiedonannossa, sekä huomiot, joita komissio teki tiedonannoissaan televiestintäalan sääntely- paketin toteuttamista koskevasta viidennestä ja kuuden- nesta raportista, ovat vahvistaneet, että on tarpeen yhdenmukaistaa ja yksinkertaistaa sähköisten viestintä- verkkojen ja -palvelujen markkinoille pääsyn sääntelyä kaikkialla yhteisössä. Frilaisten sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen sekä niissä käytettävien tekniikoiden lähentyminen edel- lyttää sellaisen valtuutusjärjestelmän perustamista, joka kattaa yhdenmukaisella tavalla kaikki vertailukelpoiset palvelut riippumatta niissä käytetyistä tekniikoista. Tämän direktiivin tavoitteena on luoda oikeudelliset puitteet sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen tar- joamisen Vapauden varmistamiseksi, siten, että niitä rajoittavat yksinomaan ne ehdot, joista tässä direktiivissä säädetään, jollei mahdollisista perustamissopimuksen 46 artiklan 1 kohdan mukaisista rajoituksista, erityisesti yleisen järjestyksen tai turvallisuuden taikka kansanter- veyden perusteella toteutettavista toimenpiteistä, muuta johdu. Tämä direktiivi koskee kaikkien sähköisten viestintäverk- kojen ja -palvelujen valtuutuksia siitä riippumatta, tarjo- taanko niitä yleisölle vai ei. Tämä on tärkeää sen varmis- tamiseksi, että sekä palvelujen että verkkojen tarjoajat () EYVL € 365 E, 19.12.2000, s. 230 ja EYVL C 270 E, 25.9.2001, s. 182. (?) EYVL € 123, 25.4.2001, s. 55. (9) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 1. maaliskuuta 2001 (EYVL C 277, 1.10.2001, s. 116), neuvoston yhteinen kanta, vah- vistettu 17. syyskuuta 2001 (EYVL € 337, 30.11.2001, s. 18) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 12. joulukuuta 2001 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). Neuvoston päätös, tehty 14. helmi- kuuta 2002. hyötyvät puolueettomista, avoimista, syrjimättömistä ja oikeasuhteisista oikeuksista, ehdoista ja menettelyistä. Tätä direktiiviä sovelletaan radiotaajuuksien käyttöoi- keuksien myöntämiseen ainoastaan, jos tällaiseen käyt- töön liittyy sähköisen viestintäverkon tai -palvelun tar- joaminen, yleensä korvausta vastaan. Radiopäätelaittei- den henkilökohtainen käyttö, joka perustuu tiettyjen radiotaajuuksien yleiseen käyttöön eikä liity taloudelli- seen toimintaan, kuten radioamatöörien harjoittama LA- puhelinten käyttö, ei ole sähköisen viestintäverkon tai -palvelun tarjoamista, joten se ei kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan. Tällaisesta käytöstä säädetään radio- ja telepäätelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vas- tavuoroisesta tunnustamisesta 9 päivänä maaliskuuta 1999 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 1999/5/EY (9. Säännökset ehdollisen käyttöoikeuden (ehdollisen pää- syn) järjestelmien vapaasta liikkuvuudesta ja tällaisiin jär- jestelmiin perustuvien suojattujen palvelujen tarjoamisen vapaudesta on annettu ehdolliseen pääsyyn perustuvien tai ehdollisen pääsyn sisältävien palvelujen oikeussuo- jasta 20 päivänä marraskuuta 1998 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 98/84/EY (*). Näin ollen tällaisten järjestelmien tai palvelujen valtuu- tuksia ei ole tarpeen säännellä tässä direktiivissä. Käyttöön olisi otettava mahdollisimman yksinkertainen valtuutusjärjestelmä — sähköisten — viestintäverkkojen — ja -palvelujen tarjontaa varten, jotta voidaan edistää uusien sähköisten viestintäpalvelujen sekä yleiseurooppalaisten viestintäverkkojen ja -palvelujen kehittymistä sekä antaa palvelujen tarjoajille ja kuluttajille mahdollisuus hyötyä yhtenäismarkkinoiden tuomista mittakaavaeduista. Näihin tavoitteisiin päästään parhaiten kaikkia sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevalla yleisvaltuutuk- sella, ilman kansallisen sääntelyviranomaisen nimen- omaista päätöstä tai hallinnollista toimenpidettä, ja rajoittamalla mahdolliset menettelyjä koskevat vaatimuk- set ainoastaan ilmoitukseen. Jos jäsenvaltiot vaativat säh- köisten — viestintäverkkojen tai -palvelujen tarjoajilta () EYVL L 91, 7.4.1999, s. 10. (5) EYVL L 320, 28.11.1998, s. 54.