20 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 06/Nide 02 37910267 13.3.79 EUROOPAN YHTEISÖJEN VIRALLINEN LEHTI N:o L 63/1 ENSIMMÄINEN NEUVOSTON DIREKTIIVI, annettu 5 päivänä maaliskuuta 1979, henkivakuutuksen ensivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta (79/267/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopi- muksen ja erityisesti sen 49 ja 57 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen ('), ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (%), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (*), sekä katsoo, että henkivakuutusliikkeen — aloittamisen ja harjoittamisen helpottamiseksi on tärkeää poistaa kansallisten, valvontaa koskevien lainsäädäntöjen välisiä eroja; tämän tavoitteen saavuttamiseksi ja jotta samalla varmistettaisiin kaikkien jäsenvaltioiden vakuutuksenottajille ja edunsaajille riittävä turva, henkivakuutusyrityksiltä vaadittavia taloudellisia takuita koskevat säännökset olisi sovitettava yhteen, vakuutusten luokittelu on välttämätöntä erityisesti pakol- lisen toimiluvan alaisen toiminnan määräämiseksi, tiettyjen keskinäisten yhtiöiden tai yhdistysten, jotka laissa määritellyn asemansa perusteella ovat turvaavuutta ja erityisiä — taloudellisia takuita koskevien edellytysten mukaisia, ei tulisi kuulua tämän direktiivin soveltamis- alaan; liioin tiettyjen yhteisöjen, joiden toiminta kattaa vain hyvin rajoitetun lohkon ja on niiden säännöissä rajoi- tettua, ei tulisi kuulua direktiivin soveltamisalaan, jäsenvaltioissa on erilaiset henki- ja vahinkovakuutusliik- keen samanaikaista harjoittamista koskevat säännökset ja käytännöt; vastaperustetuille yrityksille ei enää tulisi myöntää oikeutta harjoittaa näitä kahta liiketoimintaa samanaikaisesti; jäsenvaltioilla tulisi olla oikeus sallia kumpaakin liiketoimintaa samanaikaisesti harjoittavien, jo olemassa olevien yritysten jatkaa toimintaansa edellyttäen, että kumpaakin liiketoimintaa varten määrätään erillinen johto, jotta sekä henkivakuutuksen ottajien että vahinko- vakuutuksen ottajien edut turvataan ja ettei kumpikaan liiketoiminta vastaa toisen toiminnan taloudellisista () EYVL N:o C 35, 28.3.1974, s. 9 () EYVL N:o C 140, 13.11.1974, s. 44 () EYVL N:o C 109, 19.9.1974, s. 1 vähimmäisvelvoitteista; tällaisen yrityksen aikoessa sijoit- tautua jäsenvaltioon harjoittaakseen siellä henkivakuutus- liikettä sen tulisi perustaa tuota tarkoitusta varten tytäryh- tiö, jolle voitaisiin myöntää väliaikaisesti tiettyjä helpo- tuksia; jäsenvaltioille tulisi antaa mahdollisuus vaatia niitä alueelleen sijoittautuneita olemassa olevia yrityksiä, jotka samanaikaisesti harjoittavat henkivakuutus- ja vahinkova- kuutusliikettä, lopettamaan tämä käytäntö; sitä paitsi erikoistuneiden yritysten olisi oltava erityisvalvonnan alai- sia, jos vahinkovakuutusyritys kuuluu samaan taloudelli- seen ryhmään kuin henkivakuutusyritys, henkivakuutusliike on virallisen toimilupamenettelyn ja valvonnan alaista kaikissa jäsenvaltioissa; tällaisen toimi- luvan myöntämisen tai peruuttamisen edellytykset tulisi määritellä; on säädettävä oikeudesta saattaa toimiluvan epääminen tai peruuttaminen tuomioistuimen käsiteltä- väksi, vakuutustekniseen vastuuvelkaan, mukaan lukien vakuu- tusmaksuvastuu, voidaan soveltaa samoja säännöksiä kuin vahinkovakuutusliikkeessä, nimittäin siten, että sen on sijaittava siinä maassa, jossa toimintaa harjoitetaan, ja että tuon maan säännöksiä on sovellettava laskentamenetel- miin, sallittujen sijoituskohteiden määrittelyyn ja varojen arvostukseen; vaikka on toivottavaa, että nämä eri kysy- mykset voitaisiin sovittaa yhteen, se ei ole tärkeää tämän direktiivin tarkoituksen kannalta ja se voidaan suorittaa myöhemminkin, on välttämätöntä, että vakuutussopimuksista aiheutuvan vastuun kattamiseen riittävän vakuutusteknisen vastuuve- lan, mukaan lukien vakuutusmaksuvastuu, lisäksi vakuu- tusyrityksillä on liiketoiminnan heilahteluihin varautumi- seksi täydentävä rahasto, niin sanottu solvenssimarginaali, jota edustavat vapaat varat ja valvontaviranomaisen suostu- muksella muut taseen ulkopuoliset varallisuuserät; sen varmistamiseksi, että tällaisiin tarkoituksiin asetetut vaati- mukset — määrätään — puoleettomin — arvosteluperustein, jolloin samansuuruiset yritykset asetetaan tasavertaiseen kilpailuasemaan, olisi vaadittava, että solvenssimarginaali suhteutetaan kaikkiin yrityksen sitoumuksiin ja tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvan erilaisen toiminnan riskien laatuun ja suuruuteen; solvenssimarginaalin tulisi vaihdella sen mukaan, liittyvätkö riskit sijoituksiin, kuole- maan vai pelkästään liiketoimintaan; se tulisikin määrätä