27.10.2000 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 275/39 EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2000/46/EY, annettu 18 päivänä syyskuuta 2000, sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden liiketoiminnan aloittamisesta, harjoittamisesta ja toiminnan vakauden valvonnasta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 47 artiklan 2 kohdan ensimmäisen ja kolmannen virkkeen, ottavat huomioon komission ehdotuksen ('), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (?), ottavat huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon (3), noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (4), sekä katsovat seuraavaa: (1) — Direktiivin 2000/12/EY (5) 1 artiklan 1 kohdan ensim- mäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettujen luottolai- tosten toimiala on rajoitettu. (2) —On tarpeen ottaa huomioon näiden laitosten erityis- luonne — ja =toteuttaa — asianmukaiset — toimenpiteet sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden liiketoiminnan aloittamista, harjoittamista ja toiminnan vakauden valvontaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten — määräysten — yhteensovittamiseksi — ja yhdenmukaistamiseksi. (3) — Tässä direktiivissä sähköistä rahaa voidaan pitää metalli- rahojen ja seteleiden sähköisenä korvikkeena, joka on tallennettu sähköiseen välineeseen kuten älykorttiin tai tietokoneen muistiin ja joka tavallisesti on tarkoitettu pienehköjen maksujen suorittamiseen sähköisesti. (4) — Valittu lähestymistapa on rajoitettu ainoastaan sellaisen olennaisen yhdenmukaistamisen saavuttamiseksi, joka on tarpeen ja riittävä sähköisen rahan liikkeeseenlaski- joiden — toimiluvan — keskinäisen — tunnustamisen — ja toiminnan vakauden valvonnan kannalta, mikä mahdol- listaa yhden, koko yhteisön kattavan ja haltijoiden luot- tamuksen varmistavan toimiluvan myöntämisen ja koti- jäsenvaltiossa — tapahtuvan — toiminnan = vakauden valvonnan periaatteen soveltamisen. 1 () EYVL C 317, 15.10.1998, s. 7. () EYVL C 101, 12.4.1999, s. 64. () EYVL C 189, 6.7.1999, s. 7. () Euroopan parlamentin lausunto, annettu 15. huhtikuuta 1999 (EYVL C 219, 30.7.1999, s. 415), vahvistettu 27. lokakuuta 1999, neu- voston yhteinen kanta, vahvistettu 29. marraskuuta 1999 (EYVL C 26, 28.1.2000, s. 1) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 11. huhtikuuta 2000 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). Neuvoston päätös, tehty 16. kesäkuuta 2000. Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/12/EY, annettu 20 päivänä maaliskuuta 2000, luottolaitosten liiketoiminnan aloitta- misesta ja harjoittamisesta (EYVL L 126, 26.5.2000, s. 1), direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2000/28/EY (ks. tämän virallisen lehden s. 37). (5) (10) Sähköinen kauppa kehittyy nopeasti, minkä vuoksi on toivottavaa laatia sellaiset sääntelypuitteet, joiden avulla voidaan hyödyntää sähköisen rahan kaikki mahdolliset edut ja erityisesti vältetään teknisen innovaation vaikeut- taminen; niinpä tällä direktiivillä luodaan teknologian kannalta neutraalit oikeudelliset puitteet, joilla yhdenmu- kaistetaan — sähköisen — rahan — liikkeeseenlaskijoiden toiminnan vakauden valvonta siinä määrin kuin on tarpeen niiden toiminnan vakauden ja hyvän liiketoimin- tatavan kannalta ja erityisesti niiden taloudellisen riippu- mattomuuden varmistamiseksi. Direktiivin 2000/12/EY liitteessä I olevan 5 kohdan nojalla luottolaitokset saavat jo laskea liikkeeseen ja hallinnoida maksuvälineitä sähköinen raha mukaan luet- tuna ja harjoittaa tätä toimintaa koko yhteisön alueella vastavuoroisen tunnustamisen ja kattavan toiminnan vakauden valvontajärjestelmän alaisena, joita niihin sovelletaan Euroopan pankkidirektiivien mukaisesti. On sekä perusteltua että toivottavaa ottaa käyttöön eril- linen järjestelmä sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden toiminnan vakauden valvontaa varten, joka, vaikka onkin =mitoitettu muiden luottolaitosten toiminnan vakauden valvontajärjestelmän ja erityisesti direktiivin 2000/12/EY mukaisesti, lukuun ottamatta sen V osaston 2 ja 3 lukua, eroaa siitä, koska sähköisen rahan liikkee- seenlasku ei itsessään ole sähköisen rahan erityisluonteen vuoksi eli sen vuoksi, että se on seteleitä ja metallirahoja korvaava maksuväline, direktiivin 2000/12/EY 3 artiklan mukaista — talletusten — vastaanottamistoimintaa, — jos vastaanotetut varat vaihdetaan välittömästi sähköiseen rahaan. Sähköistä rahaa vastaan yleisöltä vastaanotetut varat, joista syntyy saatava liikkeeseenlaskijalla olevalle tilille, on direktiivissä 2000/12/EY tarkoitettua talletusten tai muiden takaisin maksettavien varojen vastaanottamista. Sähköisen rahan lunastettavuus on tarpeen sen halti- joiden luottamuksen varmistamiseksi; lunastettavuus ei itsessään merkitse sitä, että sähköistä rahaa vastaan vastaanotettuja varoja pidetään direktiivissä 2000/12/EY tarkoitettuina talletuksina tai muina takaisinmaksettavina varoina. Lunastamisen olisi aina tapahduttava nimellisarvosta.