L 116/36 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4.5.1999 KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 29 päivänä heinäkuuta 1998, Italian Banco di Napolille myöntämän tuen ehdollisesta hyväksymisestä (tiedoksiannettu numerolla K(1998) 2495) (Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (1999/288/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopi- muksen ja erityisesti sen 92 ja 93 artiklan, ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 61 ja 62 artiklan, on mainittujen artiklojen mukaisesti antanut asian- omaisille mahdollisuuden esittää huomautuksensa (!), sekä katsoo seuraavaa: 1. Johdanto Banco di Napoli perustettiin julkisoikeudelliseksi luot- tolaitokseksi. Pankin organisaatiota muutettiin 30 päi- vänä heinäkuuta 1990 annetulla lailla N:o 218 (Ama- to-laki) ja sen täytäntöönpanoa koskevilla asetuksilla siten, että pankkitoiminta siirrettiin julkisesta luotto- laitoksesta erotetulle osakeyhtiölle ja toiminta, jolla on sosiaaliset tavoitteet, pankin pääoman omistavalle sää- tiölle. Ennen kyseessä olevia tukitoimenpiteitä säätiö omisti 48,1 prosenttia Banco di Napolin osakepää- omasta ja sillä oli 71,2 prosenttia äänivallasta. Valtio- varainministeriö omisti 9,1 prosenttia osakepääomas- ta, mikä vastasi 13,5:tä prosenttia äänivallasta. Muilla osakkeenomistajilla oli 10,3 prosenttia pääomasta, mikä vastasi 15,3:a prosenttia äänivallasta. Jäljelle jäävä pääoma (32,4 prosenttia) muodostui pörssino- teeratuista etuoikeutetuista osakkeista ilman äänioike- utta. (1) EYVL C 328, 1.11.1996, s. 23. Banco di Napoli -pankkikonserniin kuuluu emoyhtiö Banco di Napoli SpA, joka on niin sanottu subholding- yhtiö, 11 suoraan ja 2 välillisesti omistettua tytäryh- tiötä sekä 16 muuta yhtiötä, jossa konserni on suoraan tai välillisesti osakkaana. Se toimi vuoden 1994 lopussa koko Italiassa ja sillä oli 810 konttoria, joista 684 Etelä-Italiassa ja 126 Keski- ja Pohjois-Italiassa. Tämän lisäksi sillä oli konttoreita ulkomailla Ranskas- sa, Luxemburgissa, Saksassa, Yhdistyneessä kuningas- kunnassa, Espanjassa, Yhdysvalloissa ja Hongkongis- sa. Konsernin toimintaan kuuluu luottojen ja rahoituk- sen välittäminen, arvopaperi- ja kiinteistökauppa, factoring-rahoitus, leasing, omaisuuden- ja sijoitusra- hastojen hoito, yrityspankkitoiminta ja vakuutustoi- minta. Vuoden 1993 lopussa Banco di Napoli oli Ita- lian seitsemänneksi suurin pankki taseen loppusum- malla — mitattuna — (konsernitaseen — vastaavaa — oli 126 000 miljardia Italian liiraa) ja sen vakavaraisuus- aste (9,3 prosenttia) ylitti 8 prosentin vähimmäismää- rän, mutta kannattavuus oli suhteellisen vaatimaton (liikevoitto/oma pääoma 3,8 prosenttia). Banco di Napoli kirjasi vuosina 1994 ja 1995 huomat- tavat tappiot, 1 147 miljardia liiraa vuonna 1994 ja 3155 miljardia liiraa vuonna 1995. Nämä tappiot ovat kuluttaneet oman pääoman lähes loppuun ja teh- neet mahdottomaksi noudattaa luottolaitostoimintaa koskevissa säännöissä määrättyjä vakavaraisuusasteita. Syyt näihin huomattaviin tappioihin ovat moninaiset. Banco di Napoli oli pitkään paikallisviranomaisten pääasiallinen pankki. Se aloitti 1990-luvun alussa laa- jenemisen, johon liittyi erittäin voimakas konttoriver- koston laajentaminen ja luotonannon lisääminen Poh- jois-Italian suurille teollisuuskonserneille sekä Etelä- Italian pk-yrityksille aikana, jolloin talouskasvu oli jo kääntynyt laskuun. Velallisten vaikeudet, riittämätön luotonannon karsinta ja riittämättömät riskienhallinta- menetelmät johtivat huomattaviin luottotappioihin. Julkisena laitoksena Banco di Napolin sopeutuminen lisääntyvään kilpailuun ja välttämättömät toimenpiteet teknisen ja organisatorisen tehokkuuden kehittämiseksi viivästyivät. Henkilöstökulut olivat jatkuvasti erityisen korkeita ja ne ylittivät maan keskiarvon. Osakkuuk- sien hankintaa ja hallintaa koskeva politiikka oli seka-