15.12.2001 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 331/1 (Säädökset, jotka on julkaistava) EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS N:o 2455/2001/EY, tehty 20 päivänä marraskuuta 2001, vesipolitiikan alan prioriteettiaineiden luettelon vahvistamisesta ja direktiivin 2000/60/EY muutta- misesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen ('), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (?), ovat kuulleet alueiden komiteaa, noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (3), sekä katsovat seuraavaa: (1) Tiettyjen vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten ai- neiden aiheuttamasta pilaantumisesta 4 päivänä touko- kuuta 1976 annettu neuvoston direktiivi 76/464/ETY (9) ja sen mukaisesti annetut direktiivit ovat tällä hetkellä yhteisön tärkeimmät välineet vaarallisten aineiden piste- ja hajakuormituksen rajoittamisessa. Direktiivissä 76/464/ETY säädettyjä säätelytoimia on korvattu, yhdenmukaistettu ja kehitetty edelleen yhteisön vesipolitiikan puitteista 23 päivänä lokakuuta 2000 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/60/EY (5). Direktiivin 2000/60/EY mukaan yhteisön tasolla on säädettävä erityisistä toimenpiteistä sellaisten yksittäisten pilaavien aineiden tai aineryhmien aiheuttaman veden pilaantumisen ehkäisemiseksi, joista vesiympäristölle tai vesiympäristön välityksellä aiheutuva riski on merkit- tävä, mukaan lukien juomaveden ottoon käytettäviin vesiin kohdistuvat riskit. Tällaisten toimenpiteiden tarkoituksena on päästöjen ja häviöiden asteittainen vähentäminen ja, direktiivin 2000/60/EY 2 artiklan 30 kohdassa määriteltyjen vaarallisten prioriteettiaineiden osalta, päästöjen ja häviöiden lopettaminen kerralla tai vaiheittain 20 vuoden kuluessa sen jälkeen, kun ne on hyväksytty yhteisön tasolla. Kyseisten toimenpiteiden (') EYVL € 177 E, 27.6.2000, s. 74 ja EYVL € 154 E, 29.5.2001, s. 117. () EYVL C 268, 19.9.2000, s. 11. (?) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 15. toukokuuta 2001 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 8. lokakuuta 2001. (3) EYVL L 129, 18.5.1976, s. 23, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna =direktiivillä 2000/50/EY (EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1). () EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1. perimmäisenä ja asiaan liittyvissä kansainvälisissä sopi- muksissa asetettujen tavoitteiden saavuttamisen kannalta tunnustettuna tavoitteena on päästä meriympäristöissä lähellä tausta-arvoja oleviin pitoisuuksiin luonnonai- neiden osalta ja lähellä nollatasoa oleviin pitoisuuksiin synteettisten aineiden osalta. Näiden toimenpiteiden antamista varten on tarpeen vahvistaa prioriteettiai- neiden luettelo direktiivin 2000/60/EY liitteeksi X. Luet- telon valmistelussa on otettu huomioon direktiivin 2000/60/EY 16 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut suosi- tukset. Luonnossa esiintyvien tai luonnollisten prosessien avulla tuotettujen aineiden, kuten kadmiumin, elohopean ja polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen (PAH), kaikista mahdollisista lähteistä peräisin olevien päästöjen ja hä- viöiden lopettaminen asteittain kokonaan on mahdo- tonta. Tämä on otettava asianmukaisesti huomioon, kun laaditaan asiaa koskevia yksittäisiä direktiivejä, ja toimenpiteillä olisi pyrittävä ihmisen toiminnan tulok- sena syntyvien vaarallisten prioriteettiaineiden veteen joutuvien päästöjen ja häviöiden lopettamiseen. Direktiivin 2000/60/EY 16 artiklan 2 kohdassa vahvistetaan tieteellisiin periaatteisiin pohjautuva mene- telmä prioriteettiaineiden valitsemiseksi niiden vesiympä- ristölle tai vesiympäristön =välityksellä aiheuttaman merkittävän riskin perusteella. Direktiivi 2000/60/EY mahdollistaa käytännöllisimmän vaihtoehdon eli tieteellisiin periaatteisiin pohjautuvan ja riskiin perustuvan yksinkertaistetun arviointimenettelyn soveltamisen, jossa otetaan erityisesti huomioon: — tiedot kyseisen aineen haitallisista ominaisuuksista, erityisesti sen myrkyllisyydestä vesiympäristölle sekä aineen vesiympäristön välityksellä ihmisille aiheutta- masta myrkyllisyydestä; — seurannasta saadut tiedot laaja-alaisesta ympäristön saastumisesta; ja — muut todennetut tekijät, jotka voivat viitata mahdol- liseen laaja-alaiseen ympäristön saastumiseen, kuten kyseisen aineen tuotanto- tai käyttömäärä sekä käyt- tötavat.