13.1.2004 Euroopan unionin virallinen lehti L 7/41 NEUVOSTON DIREKTIIVI 2003/123/EY, annettu 22 päivänä joulukuuta 2003, jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä annetun direktiivin 90/435/ETY muuttamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 94 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon ()), ottaa huomioon — Euroopan = talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (9), sekä katsoo seuraavaa: Direktiivillä 90/435/ETY (?) on otettu käyttöön osinkojen maksua ja muuta voiton jakamista koskevat yhteiset säännöt, joiden tarkoitus on olla kilpailun kannalta tasa- puolisia. Direktiivin 90/435/ETY tarkoitus oli vapauttaa veronpi- dätyksestä osingot ja muut jaetut voitot, joita tytäryhtiöt maksavat emoyhtiöilleen, ja välttää tällaisen tulon kaksinkertainen verotus emoyhtiön tasolla. Direktiivin — 90/435/ETY — täytäntöönpanosta — saatu kokemus on osoittanut eri tapoja, joilla direktiiviä voitai- siin parantaa ja laajentaa yhteisten vuonna 1990 hyväk- syttyjen sääntöjen suotuisia vaikutuksia. Direktiivin 90/435/ETY 2 artiklassa määritellään yhtiöt, jotka kuuluvat sen soveltamisalaan. Sen liitteessä on luet- telo yhtiöistä, joihin direktiivin säännöksiä sovelletaan. Tiettyjä yhtiömuotoja ei ole sisällytetty tässä liitteessä olevaan luetteloon, vaikka yrityksen verotuksellinen koti- paikka on jäsenvaltiossa ja se on yritysverovelvollinen kyseisessä jäsenvaltiossa. Direktiivin 90/435/ETY sovelta- misalaa olisi näin ollen laajennettava muihin yhtiöihin, joilla on rajat ylittävää toimintaa yhteisössä ja jotka täyttävät kaikki direktiivissä asetetut ehdot. (') Lausunto annettu 16. joulukuuta 2003 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (?) Lausunto annettu 29. lokakuuta 2003 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). () EYVL L 225, 20.8.1990, s. viimeksi muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla. 6, direktiivi sellaisena kuin se on (5) ( ( ( ( 4 5 6 = ) E ) E ) E ) E Neuvosto antoi 8 päivänä lokakuuta 2001 asetuksen (EY) N:o 2157/2001 eurooppayhtiön (SE) säännöistä (') ja direktiivin 2001/86/EY eurooppayhtiön sääntöjen täydentämisestä henkilöstöedustuksen osalta (*). Lisäksi neuvosto antoi 22 päivänä heinäkuuta 2003 asetuksen (EY) N:o 1435/2003 eurooppaosuuskunnan (SCEF) säännöistä (*) ja direktiivin 2003/72/EY eurooppaosuus- kunnan sääntöjen täydentämisestä henkilöstöedustuksen osalta (”). Koska eurooppayhtiö on julkinen osakeyhtiö ja koska eurooppaosuuskunta on osuuskunta ja molemmat ovat luonteeltaan samanlaisia kuin muut direktiivin 90/ 435/ETY — soveltamisalaan jo kuuluvat yhtiömuodot, eurooppayhtiö ja eurooppaosuuskunta olisi lisättävä direktiivin 90/435/ETY liitteessä olevaan luetteloon. Luetteloon sisällytettävät uudet yhtiöt ovat yritysverovel- vollisia siinä jäsenvaltiossa, jossa niillä on kotipaikka, mutta muut jäsenvaltiot pitävät joitakin niistä niiden oikeudellisten tunnusmerkkien perusteella verotuksen kannalta laskentayksikköinä. Jäsenvaltioiden, jotka kohte- levat tällä perusteella yritysverovelvollisia, joilla on koti- paikka muualla, verotuksen osalta laskentayksikköinä, olisi myönnettävä asiaankuuluva verohuojennus sellaisen tulon osalta, joka on osa emoyhtiön veropohjaa. Jotta direktiivin 90/435/ETY tarjoamat etuudet ulotettai- siin laajemmalle, olisi vähimmäisomistusosuutta, jonka perusteella yhtiötä voidaan pitää emoyhtiönä ja toista yhtiötä sen tytäryhtiönä, laskettava asteittain 25 prosen- tista 10 prosenttiin. Voitonjaon maksamista emoyhtiön kiinteälle toimipai- kalle ja sitä, että kiinteä toimipaikka saa tällaisia maksuja, olisi kohdeltava samalla tavoin kuin jos se tapahtuisi tytäryhtiön ja emoyhtiön välillä. Tähän olisi sisällyttävä myös tapaus, jossa emoyhtiö ja sen tytäryhtiö ovat samassa jäsenvaltiossa ja kiinteä toimipaikka on toisessa jäsenvaltiossa. Toisaalta vaikuttaa siltä, että tapauksia, joissa kiinteä toimipaikka ja tytäryhtiö sijaitsevat samassa jäsenvaltiossa, voidaan käsitellä asianomaisen jäsenval- tion kansallisen lainsäädännön pohjalta, jollei perusta- missopimuksen — periaatteiden — soveltamisesta muuta johdu. Kiinteiden toimipaikkojen kohtelun osalta jäsenvaltioiden on mahdollisesti määriteltävä edellytykset ja oikeudelliset välineet kansallisten verotulojen suojaamiseksi ja kansal- lisen lainsäädännön kiertämisen estämiseksi perustamis- sopimuksen periaatteiden mukaisesti ja ottaen huomioon kansainvälisesti hyväksytyt verosäännöt. YVL L 294, 10.11.2001, s. 1. YVL L 294, 10.11.2001, s. 22. UVL L 207, 18.8.2003, s. 1. UVL L 207, 18.8.2003, s. 25.