25. 10. 96 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti N:o L 272/53 KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 29 päivänä toukokuuta 1996, Institut Frangais du Pötrolen hyväksi eräistä öljytuotteista perityn veron jatkami- seksi kaudelle 1993—1997 (Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (96/615/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopi- muksen ja erityisesti sen 93 artiklan 2 kohdan ensim- mäisen alakohdan, ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopi- muksen ja erityisesti sen 61 artiklan 1 kohdan ensim- mäisen alakohdan, : on kehottanut niitä, joita asia koskee, esittämään huomau- tuksensa edellä mainittujen artiklojen mukaisesti, sekä katsoo, että Komissio on 23 päivänä marraskuuta 1994 päivätyllä kirjeellään N:o SG (94) D/16532 ilmoittanut Ranskan viranomaisille Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan 2 artiklan mukaisien menettelyn aloittami- sesta, joka koskee Institut Frangais du Pötrolen (IFP) hyväksi eräistä öljytuotteista perityllä veronluonteisilla maksuilla rahoitettua tukijärjestelmää. Vuonna 1994 perustettu IFP on tieteellistä ja teknistä toimintaa harjoittava voittoa tavoittelematon laitos, joka toimii Ranskan valtion valvonnassa. Se suorittaa pääasiassa koekaivaukseen, jalostukseen ja petrokemian teknologiaan liittyviä tutkimus- ja kehityshankkeita. Lisäksi se toteuttaa tutkimuksia ja levittää näiden alojen teknistä tietoa sekä kouluttaa alan teknikkoja. IFP osallistuu myös hiilivetyyn liittyvillä teollisuudenaloilla toimivien yritysten rahoituk- seen. IFP:n toiminta rahoitetaan suurelta osin (68 prosenttia toimintatalousarviosta vuonna 1991, 63,7 prosenttia vuonna 1993 ja 65,2 prosenttia vuonna 1994) sen hyväksi tietyistä — Öljytuotteista — perittävistä — veronluonteisista maksuista saaduilla tuloilla. Vaikka tämän veronluonteisen maksun periminen IFP:n hyväksi alkoi jo vuonna 1944, Ranska on ilmoittanut veron jatkamisesta ainoastaan vuonna 1992 kaudelle 1993—1997. Tämän veron tuoton arvioidaan olevan noin 1 miljardia Ranskan frangia (155 miljoonaa ecua) vuodessa kautena 1993—1997 (1,15 miljardia Ranskan frangia vuonna 1994). Aikomuksesta rahoittaa hanketta myös kyseisellä kaudella oli ilmoitettu komissiolle elokuussa 1992. Koska ilmoitet- tiin, että IFP saisi ennakkoja verotuloista, kirjattiin tuki tammikuussa 1993 tueksi, josta ei ollut ilmoitettu. Komissio on päättänyt aloittaa Euroopan yhteisön perus- tamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen kyseistä järjestelmää koskevan menettelyn seuraavista syistä: — maahantuoduista tuotteista kerätty vero olisi vastoin sitä (komission säännöllisesti vahvistamaa veroluon- teisia maksuja koskevaa) yleistä periaatetta, jonka mukaan muista jäsenvaltioista tulevat tuotteet saavat täysimääräisen vapautuksen verosta; — yritykset, jotka hankkivat IFP:n suorittamien tutki- musten tuloksia, saisivat epäsuoraa tukea, koska tutki- musten hintoja ei ilmeisesti lasketa todellisten kustan- nusten perusteella, vaikka kyse olisikin markkinahin- noista; — on otettava huomioon, että IFP:n ohjelmat käsittävät tiettyjä sen itsensä määräysvallassa olevia yrityksiä hyödyttäviä suoria tukia ja/tai edellisessä luetelmakoh- dassa tarkoitettuja tukia; — veron tuotto olisi suoraa tukea, joka suosii instituutin toimintaa muihin yhteisössä toimiviin samankaltaisiin laitoksiin verrattuna; — se että IFP ei saa riittävää korvausta osallistumisestaan rahoitukseen voidaan myös katsoa tueksi. Koska ne veroa maksavat öljytuotteiden valmistajat, jotka vievät maasta tuotteitaan, voivat saada hyvitystä maksetusta verosta, komissio katsoo kyseisen vapautuksen olevan vientitukea. Koska Ranska on antanut komissiolle tiedoksi kyseisten tuotteiden maastaviennin verottamista koskevan edellä mainitun perusperiaatteen mukaisen asetusluon- noksen, komissio ei ole aloittanut asiaa koskevaa menette- lyä. Samalla Ranska oli ilmoittanut muuttavansa maahan- tuonnin verotuskäytäntöä siten, että yritykset, joilta IFP- maksua peritään, eivät maksa sitä Ranskaan toimitta- miensa tavaroiden osuudesta, joka vastaa muista jäsenval- tioista tapahtuvalla tuonnilla katettua kyseisen tuotteen kansallista keskimääräistä kulutusta. Menettelyn aloitta- mista koskevassa päätöksessään komissio katsoi, että tämä