15/Nide 09 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 71 389L0396 30.6.89 EUROOPAN YHTEISÖJEN VIRALLINEN LEHTI N:o L 186/21 NEUVOSTON DIREKTIIVI, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1989, elintarvike-erän tunnistamismerkinnöistä (89/396/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamis- sopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen(!), toimii yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa(2), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(*), sekä katsoo, että on tarpeen toteuttaa toimenpiteet sisämarkkinoiden toteut- tamiseksi asteittain 31 päivään joulukuuta 1992 mennessä; sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääoman vapaa liikkuvuus taataan, elintarvikekaupalla on erittäin tärkeä sija sisämarkkinoilla, elintarvikkeen valmistuserää osoittavan tiedon esittämisellä vastataan tarpeeseen saada parempaa tietoa tuotteen yksilöl- lisistä ominaisuuksista; se on siten käyttökelpoinen tiedon lähde ratkaistaessa elintarvikkeisiin liittyviä erimielisyyksiä tai epäiltäessä elintarvikkeista aiheutuvan vaaraa kuluttajien terveydelle, elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1978 annettu neuvoston direktiivi 79/112/ETY(%), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 89/395/ETY(5), ei sisällä säännöksiä erän tun- nistamiseksi tarvittavista merkinnöistä; jotkut jäsenvaltiot ovat sen sijaan antaneet kansallisia säännöksiä tällaisista merkinnöistä, kansainvälisellä tasolla yleisesti edellytetään pakattujen elintarvikkeiden varustamista valmistus- tai pakkauserätun- nuksella; yhteisön —velvollisuus on osaltaan edistää kansainvälisen kaupan kehitystä, (1) EYVL N:o C 310, 20.11.1987, s. 2 (?) EYVL N:o C 167, 27.6.1988, s. 425 ja EYVL N:o C 120, 16.5.1989 (3) EYVL N:o C 95, 11.4.1988, s. 1 (*) EYVL N:o L 33, 8.2.1979, s. 1 (5) EYVL N:o L 186, 30.6.1989, s. 17 on tarpeen antaa yleiset, kaikkia elintarvikkeita koskevat säännökset ennen kuin luodaan yhteinen järjestelmä erän tunnistamiseksi; edellä tarkoitetusta järjestelmästä saatava hyöty on riip- puvainen sen soveltamisesta markkinoinnin kaikissa eri vaiheissa; on kuitenkin suotavaa, että järjestelmää ei uloteta koskemaan kaikkia tuotteita eikä toimintoja, varsinkaan maataloustuotteiden — jakelun — alkuvaiheeseen — liittyviä toimintoja, erällä tarkoitetaan joukkoa elintarvikkeen myyntiyksiköitä, jotka on tuotettu, valmistettu tai pakattu käytännöllisesti katsoen samaan aikaan ja samalla tavalla; käsitettä erä ei voi siten soveltaa massatavaraan tai tuotteisiin, joiden ei niiden yksilöllisten ominaisuuksien tai heterogeenisyyden vuoksi voida katsoa muodostavan homogeenista kokonaisuutta, ottaen  huomioon =käytettyjen tunnistamismenetelmien moninaisuuden on kunkin taloudellisen toimijan tehtävänä määrittää erä ja kiinnittää siihen vastaava tunnus tai merkki, vastatakseen merkinnän tekemiseen liittyviä, tiedon saantia koskevia vaatimuksia tunnuksen on oltava selvästi erottuva ja tunnistettavissa, ja erän tunnistamismerkintänä voidaan direktiivin 79/112/ETY mukaisesti käyttää vähimmäissäilyvyyden päiväystä tai päivämäärää, jota ennen tuote on käytettävä, jos merkinnät ovat täsmällisiä, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla 1 — Tämä direktiivi koskee merkintää, jonka perusteella voidaan tunnistaa erä, johon elintarvike kuuluu. 2 Tässä direktiivissä erällä tarkoitetaan joukkoa elintarvikkeen — myyntiyksiköitä, jotka on €tuotettu, valmistettu tai pakattu käytännöllisesti katsoen samoissa olosuhteissa. 2 artikla 1 Elintarviketta ei saa pitää kaupan, ellei siihen ole liitetty 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua merkintää.