26.6.2003 Euroopan unionin virallinen lehti L 157/49 NEUVOSTON DIREKTIIVI 2003/49/EY, annettu 3 päivänä kesäkuuta 2003, eri jäsenvaltioissa sijaitsevien lähiyhtiöiden välisiin korko- ja rojaltimaksuihin sovellettavasta yhteisestä verotusjärjestelmästä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 94 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen ('), ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (?), ottaa  huomioon = Euroopan =talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (>), sekä katsoo seuraavaa: (1) — Yhtenäismarkkinoilla, joilla on kotimaisten markki- noiden ominaispiirteet, eri jäsenvaltioiden yhtiöiden väli- siin liiketoimiin ei saa soveltaa epäedullisempia veroeh- toja kuin joita sovelletaan saman jäsenvaltion yhtiöiden välisiin samoihin liiketoimiin. (2) — Tämä vaatimus ei tällä hetkellä täyty korko- ja rojalti- maksujen osalta. Kansalliset verolait yhdessä mahdol- listen kahdenvälisten tai monenvälisten sopimusten kanssa eivät ehkä aina varmista kaksinkertaisen vero- tuksen poistamista, ja niiden soveltaminen merkitsee usein kyseisille yhtiöille työläitä hallinnollisia muodolli- suuksia ja kassavirtaongelmia. (3) — On tarpeellista huolehtia siitä, että korko- ja rojaltimak- suja verotetaan jossakin jäsenvaltiossa kerran. (4) — Tarkoituksenmukaisin tapa poistaa edellä mainitut muodollisuudet ja ongelmat ja varmistaa kansallisten ja rajojen ylitse tapahtuvien liiketoimien tasa-arvoinen verokohtelu on lakkauttaa korko- ja rojaltimaksujen verotus siinä jäsenvaltiossa, mistä ne ovat lähtöisin, riip- pumatta siitä, kannetaanko vero lähdeverona vai verotus- menettelyllä. On erityisen tarpeellista lakkauttaa nämä verot tällaisilta maksuilta eri jäsenvaltioista olevien lähiyhtiöiden samoin kuin tällaisten yhtiöiden kiinteiden toimipaikkojen välillä. (5) — Järjestelyjä olisi sovellettava vain siihen korko- tai rojalti- maksujen määrään, josta maksajan ja tosiasiallisen edun- saajan välillä olisi sovittu erityisen suhteen puuttuessa. (6) — Lisäksi on tarpeen jättää jäsenvaltioille mahdollisuus toteuttaa aiheellisia toimenpiteitä petosten tai väärin- käytösten estämiseksi. () EYVL C 123, 22.4.1998, s. 9. () EYVL € 313, 12.10.1998, s. 151. () EYVL C 284, 14.9.1998, s. 50. (7) — Kreikalle ja Portugalille olisi talousarviosyistä sallittava siirtymäkausi, jotta ne voivat asteittain alentaa korko- ja rojaltimaksuista — perittäviä veroja siitä riippumatta, kannetaanko ne lähdeverona vai verotusmenettelyllä, kunnes ne voivat soveltaa 1 artiklan säännöksiä. (8) — Espanjan, joka on pannut alulle Espanjan teknologisen potentiaalin vahvistamista koskevan suunnitelman, olisi talousarviosyistä sallittava olla soveltamatta 1 artiklan säännöksiä rojaltimaksuihin siirtymäkauden ajan. (9) — Kolmen vuoden kuluttua siitä, kun tämä direktiivi viimeistään on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä, komission on tarpeellista antaa neuvostolle kertomus direktiivin toiminnasta, erityisesti sen soveltamisalan laajentamiseksi muihin yhtiöihin tai yrityksiin sekä koron ja rojaltien määritelmän alan arvioimiseksi korkoa ja — rojalteja = koskevien = kansallisen lainsäädännön säännösten ja kahdenvälisten tai monenvälisten verosopi- musten määräysten tarvittavan lähentämisen mukaisesti. (10) — Ehdotetun toiminnan tavoitetta, joka on eri jäsenval- tioista olevien lähiyhtiöiden välisiin korko- ja rojaltimak- suihin sovellettavan yhteisen verotusjärjestelmän aikaan- saaminen, ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenval- tioiden toimin, vaan se voidaan sen vuoksi paremmin saavuttaa yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvis- tetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artik- lassa — vahvistetun — suhteellisuusperiaatteen — mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoit- teen saavuttamiseksi tarpeen, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Soveltamisala ja menettely 1. — Jäsenvaltiosta lähtöisin olevat korko- ja rojaltimaksut ovat vapaita kaikista siinä valtiossa näistä maksuista lähdeveroina tai lopullisessa verotuksessa kannettavista veroista, mikäli koron tai rojaltin tosiasiallinen edunsaaja on toisesta jäsenvaltiosta oleva yhtiö tai jostakin jäsenvaltiosta olevan yhtiön toisessa jäsenvaltiossa sijaitseva kiinteä toimipaikka. 2. — Jäsenvaltiosta olevan yhtiön tai jäsenvaltiossa sijaitsevan toisesta jäsenvaltiosta olevan yhtiön kiinteän toimipaikan suo- rittaman maksun katsotaan olevan lähtöisin kyseisestä jäsenval- tiosta (jäljempänä lähdevaltio)).