N:o L 145/10 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 19. 6. 96 NEUVOSTON DIREKTIIVI 96/35/EY, annettu 3 päivänä kesäkuuta 199%, vaarallisten aineiden maakuljetusten turvallisuusneuvonantajan nimeämisestä ja ammatillisesta pätevyydestä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon BEuroopan yhteisön perustamissopi- muksen ja erityisesti sen 75 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen ('), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (?, toimii perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen ('), sekä katsoo, että kansalliset ja kansainväliset vaarallisten aineiden kulje- tukset ovat vuosien kuluessa lisääntyneet huomattavasti, mikä lisää onnettomuustriskejä, osa vaarallisten aineiden kuljetusten alalla tapahtuneista onnettomuuksista on voinut aiheutua siitä, että näihin kuljetuksiin liittyvien riskien tuntemus on riittämätön, yhtenäisten kuljetusmarkkinoiden luomiseksi on tarpeen toteuttaa — toimenpiteet tämän 'kuljetusalan — vaarojen paremman ennaltaehkäisyn varmistamiseksi, toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 12 päivänä kesäkuuta 1989 annettu neuvoston direktiivi 89/391/ETY (9 ei sisällä toimenpiteitä vaarallisten aineiden kuljetusvaarojen estä- miseksi, olisi vaadittava vaarallisten aineiden kuljetusyhtiöiltä sekä tämän alan kuljetuksiin liittyviä kuormaus- ja purkamis- toimia suorittavilta yhtiöiltä, että ne noudattavat vaaral- listen aineiden kuljetuksiin sisältyvien vaarojen torjumista koskevia sääntöjä riippumatta siitä, onko kyse kuljetuk- sesta teitse, rautateitse tai sisävesitse; tämän tavoitteen saavuttamisen helpottamiseksi olisi säädettävä asianmu- kaisen ammatillisen koulutuksen saaneen turvallisuusneu- vonantajan nimeämisestä vaarallisten aineiden kuljetuksia varten, neuvonantajan ammatillisen koulutuksen tavoitteena on oltava näihin kuljetuksiin sovellettavien keskeisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten tunteminen, (?) EYVL N:o C 185, 17.7.1991, s. 5 ja N:o € 233, 11.9.1992, s. S (?) Lausunto annettu 27 päivänä marraskuuta 1991 (EYVL N:o C 40, 17.2.1992, s. 46). (?) Euroopan parlamentin lausunto annettu 15 päivänä toukokuu- ta 1992 (EYVL N:o C 150, 15.6.1992, s. 332), neuvoston yhtei- nen kanta vahvistettu 6 päivänä lokakuuta 1995 (EYVL N:o C 297, 10.11.1995, s. 13) ja Euroopan parlamentin päätös tehty 17 päivänä tammikuuta 1996 (EYVL N:o € 32, 5.2.1996 s. 49). (*) EYVL N:o L 183, 29.6.1989, s. 1 olisi tarpeen, että jäsenvaltiot antavat ammattikoulutusta koskevat vähimmäispuitteet, joiden noudattaminen tarkas- tetaan kokeessa, olisi tarpeen, että jäsenvaltiot antavat yhteisön mallin mukaisen todistuksen neuvonantajan ammattipätevyyden todistamiseksi, jolloin todistusten haltijat voivat harjoittaa ammattiaan kaikkialla yhteisössä, ja neuvonantajien ammattipätevyys edistää käyttäjien edun mukaista palvelun laadun paranemista; tämä osaltaan auttaa — vähentämään — onnettomuusriskejä, = joista voi aiheutua pysyviä ympäristöhaittoja sekä kaikkien vaaral- listen aineiden kanssa kosketuksissa olevien henkilöiden terveyttä vaarantavia vakavia vahinkoja, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tavoite Jäsenvaltioiden on toteutettava tässä direktiivissä vahvis- tettujen edellytysten mukaiset tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että vaarallisten aineiden tie-, rauta- tie- tai sisävesikuljetuksia tai näihin kuljetuksiin liittyviä kuormaus- tai purkamistoimia suorittavat yhtiöt viimeis- tään 1 päivänä tammikuuta 2000 nimeävät yhden tai useamman vaarallisten aineiden kuljetuksien turvallisuus- neuvonantajan, jonka tehtävänä on avustaa tästä toimin- nasta ihmisille, omaisuudelle tai ympäristölle aiheutuvien vaarojen torjunnassa. 2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan a) yrityksellä vaarallisten aineiden kuljetusten sekä niiden kuormauksen ja purkamisen alalla toimivia luonnol- lisia henkilöitä ja oikeushenkilöitä riippumatta siitä, harjoittavatko ne tuloa tuottavaa toimintaa, yhteenliit- tymiä tai henkilöryhmiä, jotka eivät ole oikeushenki- löitä riippumatta siitä, harjoittavatko ne tuloa tuottavaa toimintaa, sekä kaikkia julkishallinnon elimiä, jotka ovat itse oikeushenkilöitä tai oikeushenkilön alaisia;