6.3.96 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti N:o L 56/21 NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 385/96, annettu 29 päivänä tammikuuta 1996, alusten vahinkoa aiheuttavalta hinnoittelulta suojautumisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuk- sen ja erityisesti sen 113 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen (!), ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (?), sekä katsoo, että 1) Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) alaisuudessa käydyt monenväliset neuvotte- lut ovat 21 päivänä joulukuuta 1994 johtaneet sopi- muksen tekemiseen tavanomaisten kilpailuehtojen noudattamisesta kaupallisessa laivanrakennus- ja korjausteollisuudessa (jäljempänä 'laivanrakennusso- pimus'), 2) laivanrakennussopimuksen yhteydessä on todettu, että laivoja koskevaan kauppaan on sen erikoispiir- teiden vuoksi epäkäytännöllistä soveltaa tasoitus- ja polkumyyntitulleja tullitariffeja ja kauppaa koske- van yleissopimuksen (GATT) 1994 VI artiklan, vien- tituki- ja tasoitustullitoimenpiteitä koskevan sopi- muksen ja Maailman kauppajärjestön perustamisso- pimuksen liitteenä olevan, GATT 1994 -sopimuk- sen VI artiklan täytäntöönpanoa koskevan sopimuk- sen määräysten mukaisesti; tarve suojautua tehok- kaasti vahinkoa aiheuttavalta laivojen myynniltä normaaliarvoa alhaisempaan hintaan on johtanut siihen, että on hyväksytty laivanrakennusalaa kos- keva vahinkoa aiheuttavan hinnoittelun koodi, joka yhdessä siihen liittyvien perusperiaatteiden kanssa muodostaa laivanrakennussopimuksen liitteen III (jäljempänä ?IPI-koodf), 3) IPI-koodin teksti perustuu pääosin GATT 1994 -sopimuksen VI artiklan täytäntöönpanosta tehtyyn sopimukseen poiketen kuitenkin siitä niiltä osin, kuin laivoja koskevan kaupan erityispiirteet sitä edellyttävät; tästä syystä on aiheellista saattaa yhtei- sön lainsäädäntö IPI-koodia vastaavaksi siten, että perustana käytetään mahdollisuuksien mukaan pol- kumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsen- valtioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annettua neuvoston ase- tusta (EY) N:o 384/96 (3), (*) EYVL N:o € 13, 18.1.1996, s. 10 (?) EYVL N:o C 17, 22.1.1996 (3) Ks. tämän virallisen lehden sivu 1. 4) ) laivanrakennussopimus ja siitä johdetut lain sään- nökset ovat yhteisöoikeuden kannalta merkittävän tärkeitä, tasapainon säilyttämiseksi laivanrakennussopimuk- sessä — vahvistettujen oikeuksien ja velvoitteiden välillä yhteisön olisi ryhdyttävä toimenpiteisiin kaikkia niitä vahinkoa aiheuttavasti hinnoiteltuja aluksia vastaan, joiden myynti normaaliarvoa alhai- sempaan hintaan aiheuttaa vahinkoa yhteisön teolli- suudelle, laivanrakennussopimuksen osapuolina olevien val- tioiden laivanrakentajien suhteen menetellään siten, että yhteisön suorittama tutkimus voi kohdistua aluksen myyntiin vain silloin, kun aluksen ostaja on yhteisön ostaja ja kun asianomaista alusta ei ole tarkoitettu sotilaalliseen käyttöön, on suotavaa vahvistaa selkeät ja yksityiskohtaiset säännöt normaaliarvon laskemisesta; erityisesti ky- seisen arvon olisi mahdollisuuksien mukaan perus- tuttava samankaltaisen aluksen edustavaan myyn- tiin, joka on tapahtunut viejämaan tavanomaisen kaupankäynnin yhteydessä; on tärkeää määritellä olosuhteet, joiden vallitessa kotimaista myyntiä voi- daan pitää tappiollisena ja se voidaan jättää huo- miotta ja voidaan käyttää samankaltaisen aluksen myyntiä kolmanteen maahan tai laskennallista nor- maaliarvoa; lisäksi olisi suotavaa taata kustannusten oikeudenmukainen jakaminen, myös perustamisvai- heessäa; normaaliarvon muodostamiseksi on lisäksi tarpeen esittää menetelmä, jota sovelletaan myynti- kustannusten, hallinnollisten kulujen ja muiden yleiskustannusten määrittämisessä, sekä tähän ar- voon sisällytettävä voittomarginaali, voidakseen soveltaa oikein uutta välinettä vahinkoa aiheuttavan hinnoittelun torjunnassa komission on toteutettava kaikki tarvittavat toimet varmistaakseen kolmansien maiden suurten konglomeraattien ja omistusten kirjanpitomaksujen pätevyyden, kun on tarpeen arvioida kulu-hintarakenne, normaaliarvon määrittämiseksi muiden kuin mark- kinatalousmaiden osalta vaikuttaisi oikeudenmukai- selta määritellä menettelysäännöt, joiden mukaan kolmannen maan osalta valitaan viitemaaksi sovel- tuva markkinatalousmaa, ja jos soveltuvaa kolmatta maata ei voida valita, olisi oikeudenmukaista säätää siitä, että normaaliarvo voidaan vahvistaa millä tahansa muulla kohtuullisella perusteella,