L 13/12 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 19.1. 2000 EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 1999/93/EY, annettu 13 päivänä joulukuuta 1999, sähköisiä allekirjoituksia koskevista yhteisön puitteista EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 47 artiklan 2 kohdan, 55 artiklan ja 95 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen ('), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (?), ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (*, noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (4), sekä katsovat seuraavaa: 1) Komissio antoi 16 päivänä huhtikuuta 1997 Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle tiedonannon otsikolla Euroop- palainen elektronisen kaupankäynnin aloite. 2) Komissio antoi 8 päivänä lokakuuta 1997 Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle tiedonannon otsikolla Tietoturvan ja luottamuksen varmistaminen sähköisessä viestinnässä — Digitaalisia allekirjoituksia ja viestien salausta koskeva Eurooppalainen malli. 3) Neuvosto kehotti 1 päivänä joulukuuta 1997 komissiota antamaan mahdollisimman pian ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi digitaalisista alle- kirjoituksista. 4) Sähköisessä viestinnässä ja kaupankäynnissä tarvitaan sähköisiä allekirjoituksia ja niihin liittyviä, tiedon toden- tamisen mahdollistavia palveluja. Jäsenvaltioiden väliset erot sähköisten allekirjoitusten oikeudellista tunnusta- mista ja varmennepalvelujen tarjoajien akkreditointia koskevissa säännöissä saattavat haitata huomattavasti sähköistä viestintää ja kaupankäyntiä. Toisaalta selkeät sähköisiin allekirjoituksiin sovellettavia ehtoja koskevat yhteisön puitteet vahvistavat luottamusta uusiin teknolo- gioihin ja lisäävät niiden yleistä hyväksyntää. Jäsenval- tioiden lainsäädäntö ei saisi estää tavaroiden ja palve- lujen vapaata liikkuvuutta sisämarkkinoilla. 5) Sähköisiin allekirjoituksiin liittyvien tuotteiden yhteen- toimivuutta olisi edistettävä. Perustamissopimuksen 14 artiklan mukaan sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden vapaa liikkuvuus taataan. Sähköisiin allekirjoituksiin liittyville tuotteille 1 (1) EYVL C 325, 23.10.1998, s. 5. () EYVL C 40, 15.2.1999, s. 29. () EYVL € 93, 6.4.1999, s. 33. () Euroopan parlamentin lausunto, annettu 13. tammikuuta 1999 (EYVL € 104, 14.4.1999, s. 49), neuvoston virallinen kanta, vah- vistettu 28. kesäkuuta 1999 (EYVL C 243, 27.8.1999, s. 33) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 27. lokakuuta 1999 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä) sekä neuvoston päätös, tehty 30. marraskuuta 1999. 10) asetettuja keskeisiä erityisvaatimuksia on noudatettava vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi sisämarkkinoilla ja luottamuksen lisäämiseksi sähköisiin allekirjoituksiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kaksikäyttötuotteiden vientiä koskevan yhteisön valvontajärjestelmän käyttöön ottamisesta 19 päivänä joulukuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3381/94 (*) ja kaksikäyt- tötuotteiden viennin valvontaa koskevasta yhteisestä toiminnasta 19 päivänä joulukuuta 1994 tehdyn neuvoston päätöksen 94/942/YUTP (9) soveltamista. Tällä direktiivillä ei yhdenmukaisteta tiedon luottamuk- sellisuutta koskevien palvelujen tarjoamista sikäli kuin kyseisiin palveluihin sovelletaan yleistä järjestystä tai yleistä turvallisuutta koskevia kansallisia säännöksiä. Sisämarkkinat takaavat henkilöiden vapaan liikku- vuuden, ja sen johdosta Euroopan unionin kansalaiset ja asukkaat joutuvat yhä useammin kääntymään muiden jäsenvaltioiden = kuin — asuinvaltionsa — viranomaisten puoleen. Mahdollisuus käyttää sähköistä viestintää voisi olla suureksi avuksi tässä suhteessa. Internetin nopea tekninen kehitys ja maailmanlaajuisuus edellyttävät lähestymistapaa, joka on avoin erilaisille sähköisille tiedon todentamistekniikoille ja -palveluille. Sähköisiä allekirjoituksia käytetään useissa eri tilanteissa ja sovelluksissa, mistä on seurauksena suuri määrä erilaisia uusia palveluja ja tuotteita, jotka liittyvät sähköi- siin allekirjoituksiin tai joissa käytetään sähköisiä allekir- joituksia. Tällaisten palvelujen ja tuotteiden määritelmä ei saisi rajoittua varmenteiden myöntämiseen ja hallin- nointiin, vaan siihen olisi kuuluttava myös muut palvelut ja tuotteet, joissa käytetään sähköisiä allekirjoi- tuksia tai jotka liittyvät niihin, kuten rekisteröintipal- velut, aikaleimapalvelut, hakemistopalvelut, laskentapal- velut ja sähköisiin allekirjoituksiin liittyvät neuvontapal- velut. Sisämarkkinat antavat varmennepalvelujen tarjoajille mahdollisuuden kehittää valtioiden rajat ylittäviä toimin- tojaan kilpailukykynsä lisäämiseksi ja siten tarjota kulut- tajille ja yrityksille uusia mahdollisuuksia turvalliseen tiedonvaihtoon ja sähköiseen kaupankäyntiin rajoista riippumatta. Avoimissa verkoissa tapahtuvan yhteisön laajuisen varmennepalvelujen tarjonnan edistämiseksi varmennepalvelujen tarjoajien olisi voitava vapaasti tarjota palvelujaan ilman ennakkovaltuutusta. Ennakko- valtuutuksella ei tarkoiteta ainoastaan lupaa, joka (9) EYVL L 367, 31.12.1994, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutet- tuna asetuksella (EY) N:o 837/95 (EYVL L 90, 21.4.1995, s. 1). () EYVL L 367, 31.12.1994, päätös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä 1999/193/YUTP (EYVL L 73, 19.3.1999, s. )