20.3.2002 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 7711 EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2002/12/EY, annettu 5 päivänä maaliskuuta 2002, neuvoston direktiivin 79/267/ETY muuttamisesta henkivakuutusyrityksiä koskevien solvenssimar- ginaalivaatimusten osalta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 47 artiklan 2 kohdan ja 55 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen ('), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (?), noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (3), sekä katsovat seuraavaa: (1) — Rahoituspalvelujen toimintasuunnitelmassa, joka hyväk- syttiin Eurooppa-neuvoston 3 ja 4 päivänä kesäkuuta 1999 Kölnissä ja 23 ja 24 päivänä maaliskuuta 2000 Lissabonissa pidetyissä kokouksissa, vahvistetaan vakuu- tusyritysten solvenssimarginaalin merkitys vakuutuksen- ottajien etujen suojelemiseksi yhtenäismarkkinoilla, sillä sen avulla varmistetaan, että vakuutusyrityksille on asetettu niiden kattamien riskien luonteeseen nähden riittävät pääomavaatimukset. (2) — Henkivakuutuksen ensivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnol- listen määräysten yhteensovittamisesta 5 päivänä maalis- kuuta 1979 annetussa ensimmäisessä neuvoston direktii- vissä 79/267]ETY (*) vaaditaan, että vakuutusyrityksillä on oltava solvenssimarginaali. (3) — Vakuutusyrityksille asetettu vaatimus muodostaa vakuu- tusliikkeeseen liittyvien velvoitteiden täyttämiseen riit- tävän vakuutusteknisen vastuuvelan ylittävä solvenssi- marginaali, joka toimii pääomapuskurina epäsuotuisissa liiketoimintaolosuhteissa, on merkittävä osa vakuutet- tujen henkilöiden ja vakuutuksenottajien etujen suojaa- miseen tarkoitettua toiminnan vakauden valvontajärjes- telmää. (4) — Direktiivissä 79/267/ETY vahvistettuja nykyisiä solvens- simarginaalisääntöjä = ei ole juurikaan — muutettu myöhemmin annetuissa yhteisön säädöksissä. Henkiva- kuutuksen ensivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten — määräysten — yhteensovittamisesta 10 päivänä marraskuuta 1992 annetussa neuvoston direktii- vissä (kolmas henkivakuutusdirektiivi) 92/96/ETY (5) vaaditaan komissiota toimittamaan neuvoston direktii- (') EYVL € 96 E, 27.3.2001, s. 123. () EYVL C 193, 10.7.2001, s. 21. (?) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 4. heinäkuuta 2001 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 14. helmiéuuta 2002. EYVL L 63, 13.3.1979, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 95/ 26/EY (EYVL L 168, 18.7.1995, s. 7). EYVL L 360, 9.12.1992, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/64/EY (EYVL L 290, 17.11.2000, s. 27). — (10) (11) villä 91/675/ETY (9) perustetulle vakuutuskomitealle kertomus siitä, onko tarpeen yhdenmukaistaa edelleen solvenssimarginaalia koskevia sääntöjä. Komissio on laatinut edellä mainitun kertomuksen ottaen huomioon Euroopan unionin jäsenvaltioiden vakuutusvalvontaviranomaisten konferenssin laatiman vakuutusyritysten vakavaraisuutta käsittelevän kerto- muksen suositukset. Vaikka kertomuksessa todetaan, että nykyinen yksinker- tainen järjestelmä on toiminut tyydyttävästi ja että se perustuu järkeviin periaatteisiin ja laaja-alaiseen avoi- muuteen, siinä on havaittu joitakin erityistapauksissa esiintyviä puutteita. On tarpeen korottaa nykyisiä vähimmäistakuurahastoa koskevia vaatimuksia, erityisesti korvausten ja toiminta- kustannusten tason tämän vaatimuksen alkuperäisen hyväksymisajankohdan jälkeisen nousun vuoksi. Solvenssimarginaalin — laadun — parantamiseksi — olisi mahdollisuutta sisällyttää tulevia voittoja käytettävissä olevaan solvenssimarginaaliin rajoitettava ja se olisi asetettava tiettyjen ehtojen alaiseksi, ja tämän käytännön olisi joka tapauksessa loputtava vuoden 2009 jälkeen. Vähimmäistakuurahaston suurten kertakorotusten välttä- miseksi tulevaisuudessa olisi otettava käyttöön meka- nismi, jonka avulla rahastoa voidaan korottaa Euroopan kuluttajahintaindeksin mukaisesti. Frityistilanteissa, joissa vakuutuksenottajien oikeudet ovat uhattuina, on tarpeen myöntää toimivaltaisille viranomaisille valtuudet ryhtyä toimiin riittävän varhai- sessaä vaiheessa. Käyttäessään näitä valtuuksia toimival- taisten viranomaisten olisi kuitenkin ilmoitettava vakuu- tusyrityksille  valvontatoimiin johtaneet syyt hyvän hallinnon ja puolueettoman oikeudenkäynnin periaat- teiden mukaisesti. Niin kauan kuin tilanne jatkuu tällai- sena, toimivaltaisen viranomaisen ei olisi voitava antaa todistusta siitä, että vakuutusyrityksellä on riittävä solvenssimarginaali. Ensivakuutusliikkeen harjoittajien hankkiman jälleenva- kuutussuojan luonteessa tapahtunut markkinakehitys huomioon — ottaen toimivaltaisille viranomaisille on tarpeen myöntää valtuudet rajoittaa solvenssimarginaali- vaatimuksen alentamista tietyissä olosuhteissa. (%) EYVL L 374, 31.12.1991, s. 32.