15.1.2003 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 9/3 EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2002/92/EY, annettu 9 päivänä joulukuuta 2002, vakuutusedustuksesta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen ja erityisesti sen 47 artiklan 2 kohdan ja 55 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen ('), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (?), noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (*), sekä katsovat seuraavaa: (1) — Vakuutus- ja jälleenvakuutusedustajilla on vakuutus- ja jälleenvakuutustuotteiden — jakelussa keskeinen asema yhteisössä. (2) — Ensimmäinen askel helpottaa vakuutusasiamiesten ja vakuutuksenvälittäjien mahdollisuuksia hyödyntää sijoit- tautumisvapautta ja palvelujen tarjoamisen vapautta otet- tiin toimenpiteistä sijoittautumisvapauden sekä palve- lujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen hel- pottamiseksi vakuutusasiamiesten ja vakuutuksenvälittä- jien (ryhmästä 630 ISIC) toiminnassa, sekä erityisesti kyseistä toimintaa koskevista siirtymätoimenpiteistä 13 päivänä joulukuuta 1976 annetulla neuvoston direktii- villä 77/92/ETY (). (3) — Direktiiviä 77/92/ETY oli määrä soveltaa, kunnes vakuu- tusasiamies- ja vakuutuksenvälittäjätoiminnan aloittami- sesta annettujen kansallisten säännösten yhteensovitta- mista koskevat säännökset tulevat voimaan. (4) — Jäsenvaltiot noudattivat laajalti vakuutusedustajista 18 päivänä joulukuuta 1991 annettua komission suositusta 92/48/ETY (*), mikä auttoi lähentämään vakuutusedusta- jien ammatillisia vaatimuksia ja rekisteröimistä koskevia kansallisia säännöksiä. (5) — Kansallisten säännösten välillä on kuitenkin vielä huomattavia eroja, jotka muodostavat esteitä vakuutus- ja jälleenvakuutusedustustoiminnan — aloittamiselle — ja harjoittamiselle  sisämarkkinoilla. Tämän vuoksi on aiheellista korvata direktiivi 77/92/ETY uudella direktii- villä. (6) — Vakuutus- ja jälleenvakuutusedustajien olisi voitava käyttää hyväkseen sijoittautumisvapautta ja palvelujen tarjoamisen vapautta, jotka ovat perustamissopimuksessa taattuja oikeuksia. () EYVL C 29 E, 30.1.2001, s. 245. () EYVL C 221, 7.8.2001, s. 121. (?) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 14. marraskuuta 2001 (EYVL € 140 E, 13.6.2002, s. 167), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 18. maaliskuuta 2002 (EYVL € 145 E, 18.6.2002, s. 1), ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 13. kesäkuuta 2002 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). Neuvoston päätös, tehty 28. kesä- kuuta 2002. ()) EYVL L 26, 31.1.1977, s. 14, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla. () EYVL L 19, 28.1.1992, s. 32. (7) (10) (11) (12) Se, että vakuutusedustajat eivät voi toimia vapaasti koko yhteisössä, on esteenä vakuutusalan yhtenäismarkki- noiden moitteettomalle toiminnalle. Vakuutusedustustoiminnan aloittavia tai sitä harjoittavia henkilöitä koskeviin ammatillisiin vaatimuksiin tai rekis- teröintiin liittyvien kansallisten säännösten yhteensovitta- minen voi tästä syystä edistää sekä rahoituspalvelujen yhtenäismarkkinoiden toteuttamisen loppuunsaattamista ja asiakkaan suojan paranemista tällä alalla. Vakuutustuotteiden jakelijoina voivat toimia monentyyp- piset henkilöt tai laitokset, kuten asiamiehet, välittäjät ja vakuutusedustusta harjoittavat pankit. Toimijoiden tasa- puolinen kohtelu ja asiakkaan suoja edellyttävät, että kaikki nämä henkilöt tai laitokset kuuluvat tämän direk- tiivin soveltamisalaan. Tämä direktiivi sisältää sidoksissa olevaa vakuutusedus- tajaa koskevan määritelmän, jossa otetaan huomioon tiettyjen jäsenvaltioiden markkinoiden erityispiirteet ja jonka tavoitteena on määritellä edellytykset, joiden mukaisesti kyseiset edustajat voidaan rekisteröidä. Tällä määritelmällä ei ole tarkoitus estää sitä, että jäsenval- tioilla on sitä vastaavia sellaisten vakuutusedustajien käsitteitä, jotka toimivat jonkin vakuutusyrityksen puolesta ja nimissä ja sen täydellä vastuulla ja voivat periä — vakuutusmaksuja ja asiakkaalle tarkoitettuja korvauksia tässä direktiivissä säädettyjä taloudellisia takuita koskevia edellytyksiä noudattaen. Tätä direktiiviä olisi sovellettava henkilöihin, joiden liike- toimintana on vakuutusedustuspalvelujen tarjoaminen kolmansille korvausta vastaan, joka voi olla rahallinen tai näiden edustajien tuottamiin palveluihin liittyvä muun- lainen sovittu taloudellinen etu. Tätä direktiiviä ei olisi sovellettava henkilöihin, jotka harjoittavat muunlaista ammatillista toimintaa, esimer- kiksi veroneuvojiin tai tilintarkastajiin, ja jotka antavat satunnaisesti neuvoja vakuutuksista kyseistä muuta ammattitoimintaa harjoittaessaan eikä henkilöihin, jotka antavat pelkästään yleisluonteisia tietoja vakuutustuot- teista, jos tämän toiminnan tarkoituksena ei ole auttaa asiakasta tekemään tai soveltamaan vakuutus- tai jälleen- vakuutussopimusta, eikä ammattimaista vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen vahingonselvittelyä tai vahingonarviointi- ja -korvaustoimintaa.