17. 10. 97 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 285/1 (Säädökset, jotka on julkaistava) NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 2027/97, annettu 9 päivänä lokakuuta 1997, lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuusta onnettomuustapauksissa EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon — Euroopan — yhteisön =perustamissopi- muksen ja erityisesti sen 84 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen ('), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (%), toimii perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen (*), sekä katsoo, että ( ( ( 1) osana 2) onnettomuustapauksissa yhteistä — liikennepolitiikkaa on tarpeen parantaa lento-onnettomuuksiin joutuneiden matkus- tajien suojaa, syntyvää — korvausvastuuta koskevat säännöt määräytyvät, sen mukaan, mikä niistä tulee kulloiseenkin tapaukseen sovellettavaksi eräiden kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sään- töjen yhtäläistyttämisestä Varsovassa 12 päivänä loka- kuuta 1929 = allekirjoitetun — yleissopimuksen =tai mainitun yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Haagissa 28 päivänä syyskuuta 1955, ja Guadalajarassa 18 päivänä syyskuuta 1961 tehdyn yleissopimuksen mukaisesti, näistä käytetään kusta- kin, siitä riippuen, mitä niistä sovelletaan, nimitystä ”Varsovan yleissopimus'; sekä matkustajien että lento- liikenteen harjoittajien eduksi Varsovan yleissopi- musta sovelletaan maailmanlaajuisesti, 3) Varsovan yleissopimuksessa asetetut korvausvastuun rajat ovat liian alhaiset tämän päivän taloudellisiin ja yhteiskunnallisiin oloihin nähden ja johtavat usein pitkiin oikeuskäsittelyihin, jotka vahingoittavat lento- liikenteen kuvaa; tämän vuoksi jäsenvaltiot ovat korottaneet korvausvastuun rajoja eri tavoin, minkä ) EYVL C 104, 10.4.1996, s. 18 ja EYVL C 29, 30.1.1997, s. 10. 2 EYVL C 212, 22.7.1996, s. 38 3) Euroopan parlamentin lausunto annettu, 17. syyskuuta 1996 (EYVL C 320, 28.10.1996, s. 30), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 24. helmikuuta 1997 (EYVL C 123, 21.4.1997, s. 89), ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 29. toukokuuta 1997 (EYVL C 182, 16.6.1997). 8) ? seurauksena kansainvälisillä lentoliikenteen markki- noilla noudatettavien kuljetussopimusten ehdot poik- keavat toisistaan, lisäksi Varsovan yleissopimus koskee ainoastaan kansainvälistä liikennettä; jako kotimaan ja kansain- väliseen liikenteeseen on poistettu lentoliikenteen sisämarkkinoilta; siksi on tarpeen, että korvausvas- tuun laajuus ja luonne olisivat samanlaiset sekä koti- maan että kansainvälisessä liikenteessä, jo pitkään on ollut tarvetta suorittaa Varsovan yleisso- pimuksen — kokonaisarviointi ja -tarkistus, mikä pitkällä aikavälillä ja kansainvälisellä tasolla olisi yhtenäisempi ja käyttökelpoisempi vastaus kysymyk- seen lentoliikenteen harjoittajan korvausvastuusta onnettomuustapauksissa; olisi jatkettava pyrkimyksiä Varsovan yleissopimuksessa määrättyjen korvausvas- tuun rajojen korottamiseksi monenvälisellä tasolla käytävin neuvotteluin, toissijaisuusperiaatteen mukaisesti on toivottavaa, että yhteisön tasolla toteutetaan toimia lentoliikenteen harjoittajan  korvausvastuun yhdenmukaistamiseksi, mikä vuorostaan voisi toimia suuntaviivana matkusta- jien suojan parantamisesta maailmanlaajuisesti, on aiheellista poistaa kaikki korvausvastuun raha- määrää = koskevat Varsovan yleissopimuksen 22 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut rajoitukset tai muut lainsäädäntöön tai sopimuksiin perustuvat rajat tämänhetkisten kansainvälisten suuntausten mukai- sesti, sellaisten tilanteiden välttämiseksi, että onnetto- muuksien uhrit eivät saa korvausta, yhteisön lentolii- kenteen harjoittajat eivät saisi vedota Varsovan yleis- sopimuksen 20 artiklan 1 kohtaan tietyn enimmäis- määrän osalta silloin, kun korvausvaatimus perustuu matkustajan — kuolemaan, — loukkaantumiseen = tai muuhun —Varsovan yleissopimuksen 17 artiklassa tarkoitettuun henkilövahinkoon, yhteisön — lentoliikenteen — harjoittajat — voidaan vapauttaa korvausvastuusta silloin, kun asianomainen matkustaja on huolimattomuudellaan myötävaikut- tanut vahinkoon,