8.8.2000 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 200/35 EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2000/35/EY, annettu 29 päivänä kesäkuuta 2000, kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN (7) — Liian pitkistä maksuajoista ja maksuviivästyksistä NEUVOSTO, joka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen ('), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (?), toimivat — perustamissopimuksen 251 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti (?) ja ottavat huomioon sovittelukomi- tean 4 päivänä toukokuuta 2000 hyväksymän yhteisen ehdo- tuksen, sekä katsovat seuraavaa: (1) — Euroopan parlamentti kehotti yhtenäisestä ohjelmasta pk-yritysten ja käsiteollisuusalojen hyväksi antamassaan päätöslauselmassa (*) komissiota tekemään ehdotuksia maksuviivästysongelman ratkaisemiseksi. (2) — Komissio antoi 12 päivänä toukokuuta 1995 suosi- tuksen kaupallisten toimien maksuajoista (). (3) — Euroopan parlamentti pyysi kaupallisten toimien maksu- ajoista annetusta komission suosituksesta antamassaan päätöslauselmassa (*) komissiota harkitsemaan suosituk- sensa muuttamista mahdollisimman pian tehtäväksi ehdotukseksi neuvoston direktiiviksi. (4) — Talous- ja sosiaalikomitea on 29 päivänä toukokuuta 1997 antanut lausunnon komission vihreästä kirjasta ”Julkiset hankinnat Euroopan unionissa: tulevaisuuden kysymyksiä” ('). (5) — Komissio julkaisi 4 päivänä kesäkuuta 1997 yhtenäis- markkinoiden toimintasuunnitelman, jossa korostetaan maksuviivästyksen haittaavan yhä enemmän yhtenäis- markkinoiden toimivuutta. (6 — Komissio julkaisi 17 päivänä heinäkuuta 1997 kaupal- listen toimien viivästyneitä maksuja koskevan kertomuk- sens ($), jossa esitetään tiivistetysti komission 12 päivänä toukokuuta 1995 antaman suosituksen vaikutusten ar- vioinnin tulokset. (') EYVL € 168, 3.6.1998, s. 13, jaEYVL € 374, 3.12.1998, s. 4. ()) EYVL € 407, 28.12.1998, s. 50. (?) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 17. syyskuuta 1998 (EYVL C 313, 12.10.1998, s. 142), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 29. heinäkuuta 1999 (EYVL C 284, 6.10.1999, s. 1) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 16. joulukuuta 1999 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). Euroopan parlamentin päätös, tehty 15. kesä- kuuta 2000, ja neuvoston päätös, tehty 18. toukokuuta 2000. (9) EYVL € 323, 21.11.1994, s. 19. () EYVL L 127, 10.6.1995, s. 19. () EYVL C 211, 22.7.1996, s. 43. () ) 5 7) EYVL C 287, 22.9.1997, s. 92. 8) EYVL C 216, 17.7.1997, s. 10. (10) (11) (12) (14) aiheutuu liikeyrityksille ja erityisesti pienille ja keskisuu- rille yrityksille runsaasti hallinnollisia rasitteita ja kustan- nuksia. Lisäksi nämä ongelmat ovat merkittävä syy maksukyvyttömyydelle, —joka — vaarantaa — yritysten toiminnan jatkuvuuden ja johtaa lukuisiin työpaikkojen menetyksiin. Sopimukseen perustuvat maksuajat poikkeavat joissain jäsenvaltioissa huomattavasti yhteisön keskiarvosta. Maksamista koskevat säännöt ja käytännöt vaihtelevat eri jäsenvaltioissa, mikä haittaa sisämarkkinoiden asian- mukaista toimintaa. Tämä on vähentänyt huomattavasti jäsenvaltioiden välisiä liiketoimia. Tämä on ristiriidassa perustamissopi- muksen 14 artiklan kanssa, sillä yrittäjillä olisi oltava mahdollisuus käydä kauppaa kaikkialla sisämarkkinoilla sellaisin edellytyksin, ettei rajat ylittäviin toimiin liity suurempia riskejä kuin kotimaan myyntiin. Jos kotimaan kauppaan ja rajat ylittävään kauppaan sovelletaan huomattavasti  keskenään = erilaisia sääntöjä, kilpailu vääristyy. Viimeisimpien tilastotietojen mukaan useissa jäsenval- tioissa ei ole saavutettu parhaassa tapauksessakaan mitään parannuksia maksuviivästysten osalta 12 päivänä toukokuuta 1995 annetun suosituksen jälkeen. Tavoitetta torjua maksuviivästyksiä sisämarkkinoilla ei voida saavuttaa riittävästi yksittäisten jäsenvaltioiden toimilla, ja se voidaan siksi paremmin saavuttaa yhteisön toimesta. Tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen. Tämä direk- tiivi on näin ollen kaikilta osiltaan perustamissopi- muksen 5 artiklassa vahvistettujen toissijaisuusperiaat- teen ja suhteellisuusperiaatteen asettamien vaatimusten mukainen. Tämän direktiivin olisi rajoituttava maksuihin, jotka suoritetaan korvauksena kaupallisista toimista, eikä sillä säännellä kuluttajien kanssa suoritettavia toimia, muihin maksuihin liittyviä korkoja, esimerkiksi shekki- ja vekse- lilakien nojalla suoritettavia maksuja eikä vahingonkor- vauksena suoritettavia maksuja, mukaan lukien vakuu- tusyhtiöitten suorittamat maksut. Se seikka, että tämä direktiivi koskee myös ammatinhar- joittajia, ei merkitse, että jäsenvaltioiden on kohdeltava heitä yrityksenä tai kauppiaana muiden kuin tässä direk- tiivissä tarkoitettujen kysymysten osalta.