L 77/36 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 14. 3. 98 EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 98/5/EY, annettu 16 päivänä helmikuuta 1998, asianajajan ammatin pysyvän harjoittamisen helpottamisesta muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen pätevyys on hankittu EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopi- muksen ja erityisesti sen 49 artiklan sekä 57 artiklan 1 kohdan ja 2 kohdan ensimmäisen ja kolmannen lauseen, ottavat huomioon komission ehdotuksen ('), ottavat huomioon sosiaalikomitean lausunnon (*), talous- — ja toimivat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen (*), sekä katsovat, että 1) perustamissopimuksen 7 a artiklan nojalla sisä- markkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja, ja perustamissopimuksen 3 artiklan c kohdan mukaisesti yhteisön tavoitteisiin kuuluu poistaa henkilöiden ja palveluiden vapaan liikkuvuuden esteet jäsenvaltioiden väliltä; jäsenvaltioiden kansa- laisille tämä merkitsee erityisesti mahdollisuutta harjoittaa ammattia joko itsenäisenä ammatinhar- joittajana tai palkatussa työssä muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa he ovat hankkineet ammatil- lisen pätevyytensä, 2) vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeam- masta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direk- tiivin 89/48/ETY (*) mukaisesti asianajaja, joka on täysin pätevöitynyt yhdessä jäsenvaltiossa voi jo nyt hakea tutkintotodistuksensa tunnustamista ryhtyäk- seen harjoittamaan toisessa jäsenvaltiossa asiana- jajan ammattia tämän jäsenvaltion käyttämällä ammattinimikkeellä; mainitun direktiivin tarkoi- tuksena on mahdollistaa asianajajan pääsy ammat- tiin vastaanottavassa jäsenvaltiossa, eikä pyrkiä muuttamaan =toisenlaisiksi ammatillisia sääntöjä, joita kyseisessä valtiossa sovelletaan eikä vapauttaa asianajajaa näiden sääntöjen noudattamisesta, 3) kun jotkut asianajajat voivat päästä nopeasti ammat- tiin vastaanottavassa jäsenvaltiossa, erityisesti läpäi- semällä kelpoisuuskokeen, josta säädetään direktii- (1) EYVL € 128, 24.5.1995, s. 6 ja EYVL C 355, 25.11.1996, s. 19 (?) EYVL C 256, 2.10.1995, s. 14 () Euroopan parlamentin lausunto, annettu 19.6.1996, (EYVL C 198, 8.7.1996, s. 85), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 24. heinäkuuta 1997 (EYVL C 297, 29.9.1997, s. 6), Euroopan parlamentin päätös, tehty 19. marraskuuta 1997. (Neuvoston päätös tehty 15. joulukuuta 1997). () EYVL L 19, 24.1.1989, s. 16 vissä 89/48/ETY, toisten täysin pätevien asianaja- jien taas on voitava päästä siihen harjoitettuaan ammattiaan määräajan vastaanottavassa jäsenval- tiossa alkuperäistä ammattinimikettään käyttäen tai jatkaa ammattinsa = harjoittamista — alkuperäistä ammattinimikettään käyttäen, tämän määräajan tulee mahdollistaa asianajajan pääsy ammattiin vastaanottavassa jäsenvaltiossa sen jälkeen, kun on varmennettu hänen hankkineen ammattikokemusta tässä jäsenvaltiossa, toiminta tässä asiassa yhteisön tasolla on perus- teltua ei ainoastaan siksi, että se tutkintotodistusten tunnustamista koskevaan yleiseen järjestelmään verrattuna tarjoaa asianajajille helpomman väylän sallimalla heidän päästä ammattiin vastaanottavassa jäsenvaltiossa, vaan myös siksi, että se antamalla asianajajille mahdollisuuden alkuperäistä ammatti- nimikettään käyttäen harjoittaa pysyvästi ammat- tiaan vastaanottavassa jäsenvaltiossa vastaa tarpei- siin, joita on asianajajapalvelujen käyttäjillä, jotka erityisesti sisämarkkinoiden aiheuttaman vilkastu- neen —liiketoiminnan vuoksi hakevat neuvoja sellaisten rajoja ylittävien liiketoimien suhteen, joihin usein sovelletaan samalla sekä kansainvälistä oikeutta, yhteisön oikeutta että kansallista oikeutta, toiminta yhteisön tasolla on perusteltua myös sen vuoksi, että vain muutamat jäsenvaltiot tällä hetkellä sallivat muista jäsenvaltioista tulevien asi- anajajien harjoittaa alueellaan alkuperäistä ammatti- nimikettään käyttäen muuta asianajotoimintaa kuin palvelujen tarjoamista; jäsenvaltioissa, joissa tämä mahdollisuus on olemassa, on kuitenkin sen osalta hyvin erilaisia sääntöjä esimerkiksi toiminta-alasta ja velvollisuudesta kirjoittautua toimivaltaisten viranomaisten pitämään luetteloon; tällaiset erot aiheuttavat epätasa-arvoa ja kilpailun vääristymiä jäsenvaltioiden asianajajien välille ja muodostavat esteen vapaalle liikkuvuudelle; ainoastaan direktii- villä, jossa vahvistetaan edellytykset niiden asianaja- jien muulle ammatinharjoittamiselle kuin palve- lujen tarjoamiselle, jotka harjoittavat asianajotoi- mintaa alkuperäistä ammattinimikettään käyttäen, voidaan ratkaista nämä ongelmat ja tarjota asianaja- jille ja heidän palveluidensa käyttäjille samat mahdollisuudet kaikissa jäsenvaltioissa,