L 123/42 Euroopan unionin virallinen lehti 17.5.2003 EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2003/30/EY, annettu 8 päivänä toukokuuta 2003, liikenteen biopolttoaineiden ja muiden uusiutuvien polttoaineiden käytön edistämisestä EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen ('), ottavat -huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (9), ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (), noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (*), sekä katsovat seuraavaa: (1) — Eurooppa-neuvosto hyväksyi Göteborgissa 15 ja 16 päivänä kesäkuuta 2001 pitämässään kokouksessa yhteisön kestävän kehityksen strategian, joka koostuu useista eri toimenpiteistä, muun muassa biopolttoai- neiden kehittämisestä. (2) — Perustamissopimuksen 174 artiklan 1 kohdassa tarkoi- tettu luonnonvarojen harkittu ja järkevä käyttö koskee muun muassa öljyä, maakaasua ja kiinteitä polttoaineita, jotka ovat paitsi keskeisen tärkeitä energialähteitä myös merkittävimmät hiilidioksidipäästöjen aiheuttajat. (3) — Monenlaista biomassaa, joka on peräisin maa- ja met- sätalouden tuotteista sekä metsätalouden, metsäteolli- suuden ja maatalouselintarviketeollisuuden jätetuotteista ja jätteistä, voitaisiin kuitenkin käyttää biopolttoaineiden tuottamiseen. (4) — Liikenteen osuus energian loppukäytöstä yhteisössä on yli 30 prosenttia, ja se kasvaa jatkuvasti; tämä kasvu- suuntaus voimistuu edelleen, ja hiilidioksidipäästöjen määrä lisääntyy siten, että se on ehdokasmaissa prosent- tiyksikköinä ilmaistuna suurempi niiden liityttyä Eu- roopan unioniin. (5) — Liikennettä koskevassa komission valkoisessa kirjassa ”Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valin- tojen aika” odotetaan liikenteen aiheuttamien hiilidioksi- dipäästöjen kasvavan vuosien 1990 ja 2010 välillä 50 prosenttia eli noin 1 113 miljoonaan tonniin pääasiassa tieliikenteen takia, joka aiheuttaa 84 prosenttia koko liikenteen hiilidioksidipäästöistä. Tämän vuoksi valkoi- sessä = kirjassa vaaditaan ekologisesta näkökulmasta (') EYVL C 103 E, 30.4.2002, s. 205 ja EYVL € 331 E, 31.12.2002, s. 291. () EYVL C 149, 21.6.2002, s. 7. () EYVL C 278, 14.11.2002, s. 29. (9) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 4. heinäkuuta 2002 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 18. marraskuuta 2002 (EUVL C 32 E, 11.2.2003, s. 1) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 12. maaliskuuta 2003 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (10) (11) lähtien, että liikenteen riippuvuutta öljystä (nyt 98 prosenttia) on vähennettävä käyttämällä vaihtoehtoisia polttoaineita kuten biopolttoaineita. Biopolttoaineiden käytön lisääminen liikenteessä on osa toimenpidekokonaisuutta, joka on tarpeen Kioton pöytä- kirjan noudattamiseksi, sekä kaikkia poliittisia toimenpi- dekokonaisuuksia, joita tarvitaan pitemmälle menevien sitoumusten täyttämiseksi tältä osin. Biopolttoaineiden käytön lisääminen liikenteessä, sulke- matta kuitenkaan pois muita mahdollisia vaihtoehtoisia polttoaineita, joita ovat autoille tarkoitettu nestekaasu (LPG) ja paineistettu maakaasu (CNG), on eräs keino, jolla yhteisö voi vähentää riippuvuuttaan tuontiener- giasta ja vaikuttaa liikenteen polttoainemarkkinoihin ja siten energian huoltovarmuuteen keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Tämän ei kuitenkaan olisi millään tavoin rajoitettava polttoaineen laatua, ajoneuvojen päästöjä ja ilman laatua koskevan yhteisön lainsäädännön noudatta- misen merkitystä. Tekniikan kehityksen seurauksena useimmissa Euroopan unionin = alueella tällä hetkellä liikenteessä olevissa ajoneuvoissa voidaan käyttää matalapitoista biopolttoai- neseosta ongelmitta. Viimeisin tekninen kehitys on mahdollistanut biopolttoaineen osuuden lisäämisen seok- sissa. Jotkut maat käyttävät jo biopolttoaineseoksia, joissa biopolttoainepitoisuus on 10 prosenttia tai sitä korkeampi. Sidonnaisajoneuvot antavat mahdollisuuden käyttää seoksia, joissa on korkeampi biopolttoainepitoisuus. Jois- sakin kaupungeissa sidonnaisajoneuvot toimivat jo puhtailla biopolttoaineilla, jotka ovat joissain tapauksissa omalta osaltaan parantaneet ilmanlaatua kaupunki- alueilla. Jäsenvaltiot voisivat siksi edelleen edistää biopolttoaineiden käyttöä julkisessa liikenteessä. Biopolttoaineiden käytön edistäminen liikenteessä on askel kohti biomassan laajempaa käyttöä, mikä mahdol- listaa biopolttoaineiden laajemman kehittämisen tulevai- suudessa sulkematta kuitenkaan pois muita vaihtoehtoja kuten vetyä. Biopolttoaineiden käytön lisäämistä koskevan jäsenval- tioiden tutkimuspolitiikan olisi koskettava merkittävässä määrin myös vetyä ja sen olisi edistettävä kyseistä vaih- toehtoa — asiaankuuluvat — yhteisön = puiteohjelmat huomioon ottaen.