30.11. 1999 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 305/27 KOMISSIO KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 3 päivänä helmikuuta 1999, valtiontuesta, jonka Itävalta on myöntänyt vapauttamalla juomaverosta tuotantopaikalla suoraan kuluttajille myytävät viinit ja muut käymisen avulla valmistetut juomat (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 325) (Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen) (1999/779/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 92 ja 93 artiklan, ottaa huomioon Itävallan, Suomen ja Ruotsin Euroopan unio- niin liittymistä koskevan asiakirjan ja erityisesti sen 144 artiklan a kohdan sekä 149 artiklan sekä kyseisen artiklan perusteella 24 päivänä heinäkuuta 1998 tehdyn komission päätöksen, joka koskee Itävallan siirtymätoimenpiteitä viinin ja muiden käymisen avulla valmistettujen juomien osalta, on kehottanut niitä, joiden etua asia koskee, esittämään huomautuksensa EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisesti, sekä katsoo seuraavaa: Komission 21 päivänä maaliskuuta 1996 esittämän pyynnön perusteella Itävalta antoi 30 päivänä toukokuuta 1996 päivä- tyssä kirjeessä tietoja tiettyjä juomien verovapautusta koske- vasta kansallisesta järjestelmästä. Itävalta toimitti 19 päivänä heinäkuuta 1996 päivätyssä kirjeessä lisätietoja osana EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaista esitar- kastusmenettelyä. Kyseisen toimenpiteen mukaisesti viini (yhteisen tullitariffin alanimikkeet 2204 21 ja 2204 29) sekä muut käymisen avulla valmistetut juomat (yhteisen tullitariffin alanimike 2206 00) vapautetaan juomaverosta, jos kyseiset tuotteet myydään suoraan kuluttajille niiden tuotantopaikalla (suoramyynti). Juomavero on tavallisesti 7,58 prosenttia alkoholijuomien vähittäishinnasta (10 prosenttia ilman arvonlisäveroa). Juomaverosta vapauttaminen sisältyy vuoden 1993 varainta- sauslakiin (Finanzausgleichsgesetz eli liittovaltion, osavaltioiden ja kuntien välistä tulontasausta koskeva Itävallan laki), jota muutettiin viimeksi vuonna 1997 ja jossa osavaltioille ja kunnille annetaan valtuudet ottaa käyttöön juomavero lukuun ottamatta viinin ja muiden käymisen avulla valmistettujen juomien suoramyyntiä. Verovapautuksen piiriin kuuluvia tuot- teita määriteltäessä varaintasauslaissa viitataan vuoden 1994 liikevaihtoverolakiin (Umsatzsteuergesetz), jonka säännökset on saatettu osaksi Itävallan viininviljelyalueisiin kuuluvien osaval- tioiden ja kuntien lainsäädäntöä (esimerkiksi Steiermärkisches Getränke- und Speiseabgabengesetz, 1993, Oberösterreichische Gemeinde-Getränkesteuergesetz-Novelle, 1993, Salzburger Getränkesteuergesetz, 1993, Getränkesteuerverordnung der Stadt Salzburg, Niederösterreichisches Getränke- und Spei- seeissteuergesetz, 1992, Getränkesteuerverordnung der Stadt Wien, 1992). Järjestelmä oli voimassa jo ennen Itävallan liittymistä Euroopan unioniin, ja sitä on sovellettu edelleen liittymisen jälkeen. II Komissio ilmoitti Itävallalle 20 päivänä marraskuuta 1996 päivätyllä kirjeellä päättäneensä aloittaa EY:n perustamissopi- muksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn kyseisen toimenpiteen osalta. Päätös julkaistiin Euroopan yhteisöjen viralli- sessa lehdessä, ja komissio kehotti jäsenvaltioita ja muita, joiden etua asia koskee, esittämään huomautuksensa asian johdosta ('). Päätöksessään komissio ilmoitti pitävänsä toimenpiteen sovel- tuvuutta yhteismarkkinoille kyseenalaisena ja totesi erityisesti, että toimenpide on mahdollisesti yhteismarkkinoille soveltuma- tonta valtiontukea, koska se täyttää EY:n perustamissopi- muksen 92 artiklan 1 kohdan edellytykset, mutta siihen ei voida soveltaa mitään kyseisen artiklan 2 ja 3 kohdassa määrättyä poikkeusta. Tukea ei voida myöskään pitää EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna ”voimassa olevana” tukijärjestelmänä, koska sitä ei ole annettu tiedoksi liittymisasiakirjan 144 artiklan mukaisesti. (1) EYVL € 82, 14.3.1997, s. 9.