11. 5. 1999 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 121/13 NEUVOSTON DIREKTIIVI 1999/32/EY, annettu 26 päivänä huhtikuuta 1999, tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentämisestä ja direk- tiivin 93/12/ETY muuttamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopi- muksen ja erityisesti sen 130 s artiklan 1 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen ('), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (%), toimii perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen (*), sekä katsoo, että (1) perustamissopimuksen 130r artiklan periaatteisiin perustuvilla, — yhteisön — ympäristöä — koskevissa toimintaohjelmissa ja erityisesti viidennessä ympä- ristöä koskevassa toimintaohjelmassa (*) vahviste- tuilla yhteisön ympäristöpolitiikan tavoitteilla ja periaatteilla pyritään erityisesti varmistamaan kaik- kien ihmisten tehokas suojelu rikkidioksidipääs- töjen tunnetuilta terveysvaaroilta ja suojelemaan ympäristöä huolehtimalla siitä, ettei rikkilaskeuma ylitä kriittistä kuormitusta ja kriittisiä pitoisuusra- joja, perustamissopimuksen 129 artiklassa määrätään, että — terveyden suojelua koskevat vaatimukset kuuluvat osana yhteisön muuhun politiikkaan; perustamissopimuksen 3 artiklan o alakohdassa määrätään myös, että yhteisön toimintaan sisältyy myötävaikuttaminen korkean terveyden suojelun tason saavuttamiseen, rikkidioksidipäästöt vaikuttavat osaltaan merkittä- västi happamoitumisongelman syntyyn yhteisössä; rikkidioksidi vaikuttaa myös suoraan ihmisten terveyteen ja ympäristöön, happamoituminen ja ilmakehän €rikkidioksidi vahingoittavat herkkiä ekosysteemejä, vähentävät biologista monimuotoisuutta ja ympäristön virkis- tysarvoa sekä heikentävät viljantuotantoa ja metsien kasvua; kaupungeissa happosade voi aiheuttaa huomattavaa vahinkoa rakennuksille ja rakennus- kulttuuriperinnölle; — rikkidioksidi — voi — myös vaikuttaa merkittävästi ihmisten terveyteen erityi- sesti hengitystiesairauksista kärsivissä väestöryh- missä, ()) EYVL € 190, 21.6.1997, s. 9 ja EYVL C 259, 18.8.1998, s. 5. (?) EYVL C 355, 21.11.1997, s. 1. (?) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 13. toukokuuta 1998 (EYVL C 167, 1.6.1998, s. 111), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 6. lokakuuta 1998 (EYVL C 364, 25.11.1998, s. 20), ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 9. helmikuuta 1999 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (9) EYVL C 138, 17.5.1993, s. 5. (5) (10) happamoituminen on valtioiden rajat ylittävä ilmiö, joka vaatii niin yhteisön kuin myös kansallisia tai paikallisia ratkaisuja, rikkidioksidipäästöt  myötävaikuttavat hiukkasten muodostumiseen ilmakehässä, yhteisö ja yksittäiset jäsenvaltiot ovat valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kauko- kulkeutumista koskevan YK:n Euroopan talousko- mission yleissopimuksen osapuolia; rikkidioksidin aiheuttamien — ilman — epäpuhtauksien — valtiosta toiseen kulkeutumista koskevan YK:n Euroopan talouskomission toisen pöytäkirjan mukaan sopi- muspuolten olisi vähennettävä rikkidioksidipääs- töjen ensimmäisessä — pöytäkirjassa sovitut 30 prosenttia tai enemmän; YK:n Euroopan talousko- mission toisen pyötäkirjan lähtökohtana on, että kuormitus- ja pitoisuusrajat ylittyvät jatkuvasti tietyillä herkillä alueilla, ja että tarvitaan lisätoimia rikkidioksidipäästöjen vähentämiseksi, jos aiotaan saavuttaa viidennen ympäristöä koskevan toimin- taohjelman tavoitteet; sopimuspuolten olisi siksi edelleen vähennettävä huomattavasti rikkidioksidi- päästöjä, luonnostaan pieninä määrinä öljyssä ja kivihiilessä esiintyvän rikin on vuosikymmeniä tiedetty olevan huomattavan — rikkidioksidipäästöjen lähde, joka aiheuttaa happosateita ja on yksi merkittävimmistä useiden kaupunki- ja teollisuusalueiden ilman pilaantumisen syistä, komissio on äskettäin kustannustehokkaasta — strategiasta — happamoitu- misen =torjumiseksi yhteisössä; tiettyjen neste- mäisten polttoaineiden palamisesta peräisin olevien rikkidioksidipäästöjen — vähentämisen = todettiin olevan erottamaton osa tätä kustannustehokasta strategiaa; yhteisö tunnustaa toimenpiteiden olevan tarpeen kaikkien muidenkin polttoaineiden osalta, julkaissut tiedonannon tutkimukset ovat osoittaneet, että hyöty tämän direktiivin mukaisella polttoaineiden rikkipitoi- suuden alentamisella aikaan saatavasta rikkipääs- töjen — vähentämisestä on usein huomattavasti suurempi kuin teollisuudelle koituvaksi arvioidut kustannukset; nestemäisten polttoaineiden rikkipi- toisuuden alentamiseen tarvittavaa teknologiaa on jo saatavilla ja se on yleisessä käytössä,