14.3.2014 Euroopan unionin virallinen lehti L 74/1 II (Muut kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävät säädökset) ASETUKSET KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 240/2014, annettu 7 päivänä tammikuuta 2014, Euroopan rakenne- ja investointirahastoissa harjoitettavaa kumppanuutta koskevista eurooppalai- sista käytännesäännöistä EUROOPAN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopi- muksen, ottaa huomioon Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosi- aalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämi- sen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä ja Euroopan aluekehitysrahas- toa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta 17 päivänä joulukuuta 2013 anne- tun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (') ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan, sekä katsoo seuraavaa: (1) — Tämän asetuksen tarkoituksena on antaa eurooppalaiset käytännesäännöt, joilla tuetaan ja helpotetaan kumppa- nuussopimusten mukaisten kumppanuuksien sekä Euroo- pan aluekehitysrahaston (EAKR), Euroopan sosiaalirahas- ton (ESR), koheesiorahaston, Euroopan maaseudun kehit- tämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) ja Euroo- pan meri- ja kalatalousrahaston (EMKR) tukemien ohjel- mien järjestämistä jäsenvaltioissa. Mainitut rahastot toimi- vat vastedes yhteisen kehyksen puitteissa, ja niistä käyte- tään nimitystä ”Euroopan rakenne- ja investointirahastot”, jäljempänä 'ERI-rahastot'. (2) — Yhteistyökumppanuus on vakiintunut periaate ERI-rahas- tojen täytäntöönpanossa. Kumppanuuteen kuuluu tiivis yhteistyö viranomaisten, talouselämän osapuolten ja työ- markkinaosapuolten sekä kansalaisyhteiskuntaa kansallis- ella, alueellisella ja paikallisella tasolla edustavien elinten välillä ohjelmien kaikissa vaiheissa, eli valmistelussa, täy- täntöönpanossa, seurannassa ja arvioinnissa. (') EUVL L 347, 20.12.2013, s. 320. (3) (5) (6) Valittujen kumppaneiden olisi edustettava mahdollisim- man laajasti asianomaisia sidosryhmiä. Valintamenettelyi- den olisi oltava avoimia, ja niissä olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden erilaiset institutionaaliset ja oikeudelliset kehykset sekä kansallinen ja alueellinen toimivalta. Kumppaneihin olisi kuuluttava viranomaisia, talouselä- män osapuolia ja työmarkkinaosapuolia sekä kansalais- yhteiskuntaa edustavia elimiä, mukaan lukien ympäristö- alan kumppanit, yhteisöperustaiset järjestöt ja vapaa- ehtoisjärjestöt, jotka voivat vaikuttaa tuntuvasti kumppa- nuussopimuksen ja ohjelmien täytäntöönpanoon tai joi- hin kumppanuussopimuksen ja ohjelmien täytäntöön- pano voi vaikuttaa tuntuvasti. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä sellaisten ryhmien ottamiseen mukaan toi- mintaan, jotka kuuluvat ohjelmien vaikutuspiiriin mutta joiden on vaikea vaikuttaa niihin, erityisesti kaikkein hei- koimmassa asemassa olevat ja syrjäytyneet väestöryhmät, jotka ovat suurimmassa syrjintävaarassa tai sosiaalisen syrjäytymisen vaarassa ja joita ovat erityisesti vammaiset, maahanmuuttajat ja romanit. Kumppaneiden valinnassa on tarpeen ottaa huomioon kumppanuussopimusten ja ohjelmien väliset erot. Kump- panuussopimukset kattavat kaikki ERI-rahastot, jotka tu- kevat kaikkia jäsenvaltioita, kun taas ohjelmat koskevat vain niitä rahoittavia ERI-rahastoja. Kumppanuussopi- musten mukaisten kumppaneiden olisi oltava sopivia kaikkien ERI-rahastojen käyttöä koskevien suunnitelmien kannalta, kun taas ohjelmien osalta riittää, että kumppa- nit ovat sopivia kyseisiä ohjelmia rahoittavien ERI-rahas- tojen käyttöä koskevien suunnitelmien kannalta. Kumppaneiden olisi osallistuttava kumppanuussopimus- ten ja ohjelmien valmisteluun ja täytäntöönpanoon. Tätä varten on tarpeen vahvistaa pääperiaatteet ja hyvät käytännöt, jotka koskevat kumppaneiden oikea-aikaista, mielekästä ja avointa kuulemista kysymyksissä, jotka liit- tyvät kohdattavien haasteiden ja tarpeiden analysointiin, tavoitteiden asettamiseen ja niiden saavuttamisen paino- pistealueisiin sekä politiikan tehokkaan täytäntöönpanon edellyttämiin koordinointirakenteisiin ja monentasoisiin hallintosopimuksiin.