18.6.2013 Euroopan unionin virallinen lehti L 165/63 DIREKTIIVIT EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2013/11/EU, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013, kuluttajariitojen vaihtoehtoisesta riidanratkaisusta sekä asetuksen (EY) N:o 2006/2004 ja direktiivin 2009/22/EY muuttamisesta (vaihtoehtoista kuluttajariitojen ratkaisua koskeva direktiivi) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopi- muksen ja erityisesti sen 114 artiklan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausun- non (!) noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (?), sekä katsovat seuraavaa: (1) — Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 169 artiklan 1 kohdassa ja 2 kohdan a alakohdassa mää- rätään, että unioni myötävaikuttaa kuluttajansuojan kor- kean tason saavuttamiseen toimenpiteillä, jotka se toteut- taa mainitun perussopimuksen 114 artiklan nojalla. Eu- roopan unionin perusoikeuskirjan 38 artiklan mukaan unionin politiikoissa on määrä varmistaa korkeatasoinen kuluttajansuoja. (2) — Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 26 ar- tiklan 2 kohdan mukaisesti sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla taataan tavaroi- den ja palvelujen vapaa liikkuvuus. Sisämarkkinoiden olisi tarjottava kuluttajille lisäarvoa paremman laadun, suu- remman valikoiman ja kohtuullisten hintojen muodossa sekä asettamalla tavaroille ja palveluille korkeita turvalli- suusvaatimuksia, joiden olisi edistettävä kuluttajansuojan korkeaa tasoa. (3) — Sisämarkkinoiden pirstoutuminen haittaa unionin kilpai- lukykyä ja kasvua sekä työpaikkojen syntyä unionissa. Sisämarkkinoiden asianmukaisen toiminnan suorien ja epäsuorien esteiden poistaminen sekä kansalaisten luotta- muksen lisääminen on olennaisen tärkeää sisämarkkinoi- den toteuttamisen kannalta. (4) — Kuluttajien etua voidaan edistää ja siten parantaa heidän luottamustaan markkinoihin varmistamalla mahdollisuus (!) EUVL € 181, 21.6.2012, s. 93. (?) Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 12. maaliskuuta 2013 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 22. huhtikuuta 2013. käyttää kauppa- tai palvelusopimuksista syntyvien valtioi- den sisäisten tai valtioiden rajat ylittävien riitojen ratkai- semiseen tarkoitettuja yksinkertaisia, tehokkaita, nopeita ja edullisia keinoja. Tämän käyttömahdollisuuden olisi koskettava sekä verkossa että muulla tavalla toteutettuja liiketoimia, ja se on erityisen tärkeä kuluttajien tehdessä valtioiden rajat ylittäviä ostoksia. (5) — Vaihtoehtoinen riidanratkaisu antaa mahdollisuuden ku- luttajien ja elinkeinonharjoittajien välisten riitojen yksin- kertaiseen, nopeaan ja edulliseen tuomioistuimen ulko- puoliseen ratkaisuun. Vaihtoehtoista riidanratkaisua ei kuitenkaan ole vielä kehitetty riittävästi ja johdonmukai- sesti kaikkialla unionissa. On valitettavaa, että tuomiois- tuinten ulkopuolisiin kuluttajariitoja ratkaiseviin elimiin sovellettavista — periaatteista 30 päivänä maaliskuuta 1998 annetusta komission suosituksesta 98/257/EY (?) ja kuluttajariitojen sovitteluun osallistuvia tuomioistuin- ten ulkopuolisia elimiä koskevista periaatteista 4 päivänä huhtikuuta 2001 annetusta komission suosituksesta 2001/310/EY (9) huolimatta vaihtoehtoista riidanratkai- sua ei ole otettu asianmukaisesti käyttöön eikä se toimi tyydyttävästi unionin kaikilla maantieteellisillä alueilla tai liiketoiminta-aloilla. Kuluttajat ja elinkeinonharjoittajat ei- vät edelleenkään tunne olemassa olevia tuomioistuimen ulkopuolisia oikeussuojakeinoja, ja vain pieni osa kansa- laisista tietää, miten toimittaa valitus vaihtoehtoiselle rii- danratkaisuelimelle. Jos vaihtoehtoisia riidanratkaisume- nettelyjä on käytettävissä, niiden laatu vaihtelee jäsenval- tioissa merkittävästi, eivätkä vaihtoehtoiset riidanratkai- suelimet useinkaan käsittele tehokkaasti valtioiden rajat ylittäviä riitoja. (6) — Vaihtoehtoisen riidanratkaisun kattavuuden, laadun ja niitä koskevan tietoisuuden erot jäsenvaltioissa muodos- tavat esteen sisämarkkinoille ja ovat eräs syy, jonka vuoksi monet kuluttajat eivät tee valtioiden rajat ylittäviä ostoksia ja jonka vuoksi he eivät luota siihen, että mah- dolliset elinkeinonharjoittajien kanssa syntyvät riidat voi- daan ratkaista helposti, nopeasti ja edullisesti. Samoista syistä elinkeinonharjoittajat saattavat jättää myymättä sel- laisessa muussa jäsenvaltiossa oleville kuluttajille, jossa korkealuokkaisia vaihtoehtoisia riidanratkaisumenettelyjä ei ole käytettävissä riittävästi. Lisäksi sellaiseen jäsenval- tioon sijoittautuneet elinkeinonharjoittajat, joissa laaduk- kaita — vaihtoehtoisia — riidanratkaisumenettelyjä ei ole (9) EYVL L 115, 17.4.1998, s. 31. ()) EYVL L 109, 19.4.2001, s. 56.