10.12.2014 Euroopan unionin virallinen lehti L 353/5 PÄÄTÖKSET NEUVOSTON PÄÄTÖS, annettu 4 päivänä joulukuuta 2014, oikeuspaikkasopimuksista 30 päivänä kesäkuuta 2005 tehdyn Haagin yleissopimuksen hyväksymi- sestä Euroopan unionin puolesta (2014/887 /EU) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 81 artiklan 2 kohdan yhdessä sen 218 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan a alakohdan kanssa, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin hyväksynnän, sekä katsoo seuraavaa: (1) — Euroopan unioni on ryhtynyt luomaan yhteistä oikeudenkäyttöaluetta, joka perustuu oikeuden päätösten vasta- vuoroisen tunnustamisen periaatteelle. (2) — Kansainvälistä yksityisoikeutta käsittelevässä Haagin konferenssissa 30 päivänä kesäkuuta 2005 tehty yleissopimus oikeuspaikkasopimuksista, jäljempänä 'yleissopimus', edistää merkittävästi osapuolten tahdonautonomiaa kansain- välisissä liiketoimissa ja parantaa tällaisia liiketoimia koskevien oikeuden ratkaisujen ennakoitavuutta. Yleissopi- muksella varmistetaan erityisesti osapuolten tarvitsema oikeusvarmuus siitä, että niiden oikeuspaikkasopimusta kunnioitetaan ja että sovitun tuomioistuimen antama tuomio voidaan tunnustaa ja panna täytäntöön kansainväli- sissä asioissa. (3) — Yleissopimuksen 29 artiklan mukaan alueelliset taloudellisen yhdentymisen järjestöt, kuten Euroopan unioni, voivat allekirjoittaa tai hyväksyä yleissopimuksen tai liittyä siihen. Unioni allekirjoitti yleissopimuksen 1 päivänä huhtikuuta 2009 neuvoston päätöksen 2009/397/EY (') mukaisesti sillä varauksella, että yleissopimus tehdään myöhemmin. (4) — Yleissopimus vaikuttaa unionin johdettuun oikeuteen, joka koskee osapuolten valintaan perustuvaa toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa, erityisesti neuvoston asetukseen (EY) N:o 44/2001 (?), joka korvataan 10 päivästä tammikuuta 2015 alkaen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1215/2012 ()). (5) — Asetuksen (EU) 1215/2012 hyväksymisen myötä unioni valmisteli yleissopimuksen hyväksymistä unionin puolesta varmistamalla, että oikeuspaikkaa siviili- ja kauppaoikeuden alalla koskevat unionin säännöt ovat yhden- mukaisia yleissopimuksen vastaavien sääntöjen kanssa. (6) — Unioni antoi yleissopimuksen allekirjoittaessaan sen 30 artiklan mukaisesti selityksen, jonka mukaan sillä on toimivalta kaikissa yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa. Tämän seurauksena yleissopimus sitoo jäsenvaltioita unionin hyväksynnän perusteella. (7) — Unionin olisi yleissopimuksen hyväksymisen yhteydessä annettava lisäksi 21 artiklan mukaisesti selitys, jonka mu- kaan yleissopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle rajataan yleisesti ottaen vakuutussopimukset, lukuun ottamatta tiettyjä tarkoin määriteltyjä poikkeuksia. Selityksen tarkoituksena on säilyttää suojaavaa toimivaltaa koskevat säännöt, jotka ovat vakuutuksenottajan, vakuutetun tai edunsaajan käytettävissä vakuutukseen liittyvissä asioissa asetuksen (EY) N:o 44/2001 mukaisesti. Yleissopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle olisi rajattava vain se, mikä on tarpeen vakuutussopimusten heikompien osapuolten etujen suojaamiseksi. Näin ollen jälleenvakuutussopi- musten ja suuriin riskeihin liittyvien sopimusten ei olisi kuuluttava siihen. Unionin olisi samalla annettava yksi- puolinen selitys, jossa se ilmoittaa, että se saattaa myöhemmässä vaiheessa yleissopimuksen soveltamisesta saatujen kokemusten pohjalta tarkastella uudelleen tarvetta pitää voimassa 21 artiklan mukainen selityksensä. (') Neuvoston päätös 2009/397/EY, tehty 26 päivänä helmikuuta 2009, oikeuspaikkasopimuksista tehdyn yleissopimuksen allekirjoittami- sesta Euroopan yhteisön puolesta (EUVL L 133, 29.5.2009, s. 1). (?) Neuvoston asetus (EY) N:o 44/2001, annettu 22 päivänä joulukuuta 2000, tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustami- sesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla (EYVL L 12, 16.1.2001, s. 1). (?) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1215/2012, annettu 12 päivänä joulukuuta 2012, tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla (EUVL L 351, 20.12.2012,s. 1).