L 23/54 Euroopan unionin virallinen lehti 25.1.2013 NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 40/2013, annettu 21 päivänä tammikuuta 2013, EU:n vesillä ja tietyillä EU:n ulkopuolisilla vesillä EU:n alusten käytettävissä olevien, kansainvälisten neuvottelujen alaan tai sopimusten soveltamisalaan kuuluvien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2013 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopi- muksen ja erityisesti sen 43 artiklan 3 kohdan, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sekä katsoo seuraavaa: Flollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 (') vaaditaan, että unionin toimenpiteet, jotka koskevat vesialueille pääsyä ja vesiluonnonvarojen käyttöoikeutta sekä kestävän kalastustoiminnan harjoitta- mista, vahvistetaan ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset, tekniset ja taloudelliset lausunnot sekä erityi- sesti — tieteellis-teknis-taloudellisen — kalastuskomitean (STECF) laatimat kertomukset ja alueellisilta neuvoa-an- tavilta toimikunnilta saadut lausunnot. Neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuk- sien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyvät toimenpiteet sekä tarvittaessa eräät niihin toiminnallisesti liittyvät edel- lytykset. Kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioi- den kesken siten, että varmistetaan kunkin jäsenvaltion kalastustoiminnan suhteellinen vakaus kunkin kalakan- nan tai kalastuksen osalta ja ottaen asianmukaisesti huo- mioon asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 vahvistetut yhtei- sen kalastuspolitiikan tavoitteet. Tiettyjen suurimpien sallittujen saaliiden (total allowable catch, 'TAC) osalta jäsenvaltioille tulisi antaa mahdolli- suus jakaa aluksille lisäkalastusmahdollisuuksia, jos ne osallistuvat kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastuk- seen. Koekalastuksen tarkoituksena on testata saaliskiin- tiöjärjestelmää, toisin sanoen järjestelmää, jossa kaikki saaliit olisi purettava ja laskettava kiintiöihin, jotta voitai- siin välttää poisheittämisiä ja niistä aiheutuvaa muuten käyttökelpoisten kalavarojen tuhlausta. Kalavarojen valvo- maton poisheittäminen uhkaa niiden pitkän aikavälin kestävyyttä julkisena hyödykkeenä ja siten yhteisen kalas- tuspolitiikan tavoitteita. Saaliskiintiöjärjestelmät tarjoavat () EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59. sitä vastoin luonnostaan kalastajille kannustimen opti- moida saaliin valikoiminen toimissaan. Jotta poisheittämi- siä voitaisiin hallinnoida järkevästi, kaikki kalastustiedot kirjaavan kalastuksen olisi katettava pikemminkin kaikki toiminnot merellä kuin purkamiset satamassa. Jäsenvalti- oiden edellytyksiin jakaa tällaisia lisäkalastusmahdolli- suuksia olisi sen vuoksi sisällyttävä velvoite varmistaa sensorijärjestelmään — yhdistettyjen valvontakameroiden, jäljempänä 'kameravalvontajärjestelmä', käyttö. Tämän ansiosta voitaisiin yksityiskohtaisesti kirjata kaikki aluk- sella pidetyt ja poisheitetyt saaliin osat. Aluksella reaa- liaikaisesti työskenteleviin tarkkailijoihin perustuva järjes- telmä olisi tehottomampi, kalliimpi ja epäluotettavampi. Näin ollen kameravalvontajärjestelmien käyttö on tällä hetkellä ennakkoedellytys poisheittämisten vähennysjär- jestelmien, kuten kaikki kalastustiedot kirjaavan kalastuk- sen, toteuttamiseksi. Tällaista järjestelmää käytettäessä olisi noudatettava yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan parla- mentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (?) vaatimuksia. Sen varmistamiseksi, että kaikki kalastustiedot kirjaavan koekalastuksen avulla voidaan tehokkaasti arvioida saalis- kiintiöjärjestelmien vaikutusta asianomaisten kalakantojen absoluuttiseen kalastuskuolevuuteen, on tarpeen lukea kaikki kyseisessä koekalastuksessa saadut saaliit, purkami- selle asetettua alamittaa pienemmät kalat mukaan luettui- na, osallistuvalle alukselle myönnettyyn kokonaismää- rään, ja varmistaa, että kalastustoimet lopetetaan, kun kyseinen alus on käyttänyt loppuun sille myönnetyn ko- konaismäärän. On myös asianmukaista sallia kaikki kalas- tustiedot kirjaavaan koekalastukseen osallistuvien alusten ja muiden alusten väliset määrien siirrot edellyttäen, että voidaan osoittaa, ettei muiden alusten poisheittämien saa- liiden määrä lisäänny. TACit olisi vahvistettava saatavilla olevien tieteellisten lausuntojen perusteella, ottaen huomioon biologiset ja sosioekonomiset näkökohdat ja varmistaen eri kalastus- sektorien välinen oikeudenmukainen kohtelu, sekä niiden kannanottojen nojalla, jotka on tuotu esiin sidosryhmien kuulemisissa, erityisesti alueellisten neuvoa-antavien toi- mikuntien kanssa järjestetyissä kokouksissa. Frityisten monivuotisten suunnitelmien piiriin kuuluvien kantojen TACit olisi vahvistettava mainituissa suunnitel- missa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. Pohjanmeren merianturakannan, Pohjanmeren punakampelakannan, Pohjanmeren, Skagerrakin ja itäisen Englannin kanaalin (?) EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31.