6.11.2013 Euroopan unionin virallinen lehti L 294/1 (Lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävät säädökset) DIREKTIIVIT EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2013/48/EU, annettu 22 päivänä lokakuuta 2013, koskevissa menettelyissä sekä oikeudesta saada tieto vapaudenmenetyksestä ilmoitetuksi kolmannelle osapuolelle ja pitää vapaudenmenetyksen aikana yhteyttä kolmansiin henkilöihin ja konsuliviranomaisiin EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopi- muksen ja erityisesti sen 82 artiklan 2 kohdan b alakohdan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausun- non ('), ovat kuulleet alueiden komiteaa, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (?), sekä katsovat seuraavaa: (1) Euroopan unionin perusoikeuskirjan, jäljempänä 'perus- oikeuskirja', 47 artiklassa, ihmisoikeuksien ja perus- vapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen, jäljem- pänä 'Euroopan ihmisoikeussopimus, 6 artiklassa sekä kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kan- sainvälisen yleissopimuksen, jäljempänä 'KP-yleissopimus, 14 artiklassa määrätään oikeudesta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin. Perusoikeuskirjan 48 artiklan 2 koh- dassa taataan, että oikeutta puolustukseen kunnioitetaan. Unioni on asettanut tavoitteekseen pitää yllä ja kehittää vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aluetta. Tampereella 15 ja 16 päivänä lokakuuta 1999 kokoontuneen Euroop- pa-neuvoston puheenjohtajan päätelmien ja erityisesti nii- den 33 kohdan mukaan tuomioiden ja oikeusviranomais- ten muiden päätösten vastavuoroisen tunnustamisen peri- aatteen olisi oltava unionin oikeudellisen yhteistyön pe- ruskivi yksityisoikeudellisissa asioissa ja rikosasioissa, (') EUVL C 43, 15.2.2012, s. 51. (?) Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 10. syyskuuta 2013 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 7. lo- kakuuta 2013. koska tehostettu vastavuoroinen tunnustaminen ja tarvit- tava lainsäädännön lähentäminen helpottaisivat toimival- taisten viranomaisten välistä yhteistyötä ja yksilön oike- uksien oikeudellista suojaa. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 82 ar- tiklan 1 kohdan mukaan ”[o]ikeudellinen yhteistyö unio- nissa rikosoikeuden alalla perustuu tuomioistuinten tuo- mioiden ja oikeusviranomaisten päätösten vastavuoroisen ” tunnustamisen periaatteeseen ...”. Rikosasioissa annettavien päätösten vastavuoroisen tun- nustamisen periaatteen toteuttaminen edellyttää, että jä- senvaltiot luottavat toistensa rikosoikeudellisiin järjestel- miin. Vastavuoroisen tunnustamisen laajuus riippuu lä- heisesti useista tekijöistä, joihin kuuluvat epäiltyjen ja syy- tettyjen oikeuksien turvaamisjärjestelyt ja sellaisten yhteis- ten vähimmäissääntöjen määrittely, jotka ovat välttämät- tömiä, jotta voidaan helpottaa vastavuoroisen tunnus- tamisen periaatteen soveltamista. Vaikka kaikki jäsenvaltiot ovat Euroopan ihmisoikeus- sopimuksen ja KP-yleissopimuksen osapuolia, kokemus on osoittanut, että tämä ei yksinään aina merkitse riittä- vää luottamusta muiden jäsenvaltioiden rikosoikeudelli- siin järjestelmiin. Rikosasioissa annettavien päätösten vastavuoroinen tun- nustaminen voi toteutua tehokkaasti ainoastaan luotta- muksen ilmapiirin vallitessa, kun sekä oikeusviranomaiset että muut rikosprosessiin osallistuvat toimijat mieltävät muiden jäsenvaltioiden oikeusviranomaisten päätökset sa- manarvoisiksi kuin omassa jäsenvaltiossa annetut päätök- set; kyseessä ei ole pelkästään luottamus toisen jäsenval- tion sääntöihin, vaan myös siihen, että näitä sääntöjä sovelletaan oikein. Keskinäisen luottamuksen vahvistami- nen edellyttää yksityiskohtaisia sääntöjä perusoikeuskir- jassa, Euroopan ihmisoikeussopimuksessa ja KP-yleissopi- muksessa määrättyjen prosessuaalisten oikeuksien ja ta- keiden suojelusta. Se myös edellyttää perusoikeuskirjassa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksessa vahvistettujen vä- himmäisvaatimusten kehittämistä pidemmälle unionissa tämän direktiivin ja muiden toimenpiteiden avulla.