21.8.2013 Euroopan unionin virallinen lehti L 223/1 II (Muut kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävät säädökset) ASETUKSET KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 793/2013, annettu 20 päivänä elokuuta 2013, Färsaaria koskevista erityistoimenpiteistä Atlantin-Skandinavian sillikannan säilyttämiseksi (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnan, ottaa huomioon tietyistä kalakantojen säilyttämiseksi toteutetta- vista kestämättömän kalastuksen salliviin maihin liittyvistä toi- menpiteistä 25 päivänä lokakuuta 2012 annetun Euroopan par- lamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1026/2012 (f) ja erityisesti sen 4 artiklan, sekä katsoo seuraavaa: Atlantin-Skandinavian sillikanta, josta käytetään myös ni- mitystä ”norjalainen kevätkutuinen silli”, on maailman suurin sillikanta. Sen saaliit ovat olleet noin 1-2 miljoo- naa tonnia. Liikakalastuksesta johtuva rankka hyödyntä- minen johti kuitenkin kannan romahtamiseen ja kaiken kalastustoiminnan loppumiseen yli kahdeksi vuosikym- meneksi 1970-luvun alun ja 1990-luvun puolivälin välil- lä, mistä aiheutui hyvin vakavia seurauksia kyseistä kan- taa hyödyntäville laivastoille. Atlantin-Skandinavian sillikantaa on hallinnoitu kannan elpymisen ja vuonna 1996 tapahtuneen kalastuksen uu- delleen aloittamisen jälkeen niiden viiden osapuolen, joi- den talousvyöhykkeellä tämä kalalaji käy vaelluksensa ai- kana, välisillä neuvotteluilla; kyseiset osapuolet ovat Ve- näjän federaatio, Norja, Färsaaret, Islanti ja Euroopan unioni, jäljempänä ”rannikkovaltiot”. () EUVL L 316, 14.11.2012, s. 34. (3) Vuodesta 2007 alkaen rannikkovaltioiden välisissä neu- votteluissa sovittuihin järjestelyihin on sisällytetty suurim- man sallitun saaliin jakamista koskevat tyhjentävät sään- nöt sekä sitoumus ylläpitää osuuksien suhteellinen vakaus tulevina vuosina. Atlantin-Skandinavian sillikannan osalta sovitut osuudet olivat seuraavat: Färsaaret 5,16 prosent- tia, Islanti 14,51 prosenttia, Euroopan unioni 6,51 pro- senttia, Norja 61 prosenttia ja Venäjän federaatio 12,82 prosenttia. Lisäksi rannikkovaltioilla oli pitkäaikainen so- pimus yhteisesti sovittujen hallinnointijärjestelyjen uudel- leentarkastelemisesta ja tarkistamisesta tiettyyn päivämää- rään mennessä ainoastaan yhteisesti uusien tieteellisten lausuntojen perusteella. Suurimpien sallittujen saaliiden vahvistamisen helpotta- miseksi rannikkovaltiot ovat sopineet käytettävissä olevan tieteellisen tiedon perusteella ennalta varautuvan lähes- tymistavan mukaisesta pitkän aikavälin hoitosuunnitel- masta ja panneet sen täytäntöön; tarkoituksena on ollut pitää pyydystäminen turvallisten biologisten rajojen si- sällä ja varmistaa kestävä kalastus. Tämän pitkän aikavälin hoitosuunnitelman tarkoituksena oli estää kannan romahtaminen 2 500 000 tonnin suu- ruisen biomassan tason alapuolelle ja pyrkiä kaikin kei- noin säilyttämään se 5 000 000 tonnin tason yläpuolella, jota pidetään kestävän enimmäistuoton mahdollistavana tasona. Tähän oli määrä päästä rajoittamalla pyydys- tämistä tavalla, joka vastaa kalastuskuolevuuden tasoa 0,125. Sovittiin, että jos biomassan taso laskee 5 000 000 tonnin alapuolelle, kalastuskuolevuutta vähen- netään kannan nopean elpymisen varmistamiseksi. Kansainvälinen merentutkimusneuvosto (ICES) suositti syyskuussa 2012 hoitosuunnitelmassa vahvistetun en- nalta varautuvan lähestymistavan mukaisesti, että viiden rannikkovaltion suurin sallittu saalis (TAC) vuonna 2013 saisi olla enintään 619 000 tonnia, joka on 26 prosenttia pienempi kuin vuodelle 2012 vahvistettu TAC.