1.7.2014 Euroopan unionin virallinen lehti L 192/53 NEUVOSTON PÄÄTÖS, annettu 24 päivänä kesäkuuta 2014, yhteisvastuulausekkeen täytäntöönpanojärjestelyistä unionissa (2014/41 5/EU) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 222 artiklan 3 kohdan ensimmäisen virkkeen, ottaa huomioon Euroopan komission ja unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan yhteisen ehdo- tuksen, sekä katsoo seuraavaa: (1) () (2 (3 Tämä päätös koskee Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 222 artiklan, jäljempänä 'yhteis- vastuulauseke”, unionin täytäntöönpanoa. Päätös ei koske yhteisvastuulausekkeen SEUT 222 artiklan 2 kohdan mukaista jäsenvaltioiden täytäntöönpanoa. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 222 artiklasta tehdyn julistuksen nro 37 mukaan jäsenvaltio voi valita tarkoituksenmukaisimmat keinot täyttääkseen yhteisvas- tuuta koskevan velvoitteensa toista jäsenvaltiota kohtaan. SEUT 222 artiklan 1 kohdan mukaan unioni ja sen jäsenvaltiot toimivat yhdessä yhteisvastuun hengessä, jos jäsenvaltio joutuu terrori-iskun kohteeksi taikka luonnon tai ihmisen aiheuttaman onnettomuuden uhriksi. Yhteis- vastuulausekkeeseen vetoavan jäsenvaltion hyödyksi ja päällekkäisten toimien välttämiseksi unionin ja jäsenval- tioiden toiminnassa olisi pyrittävä johdonmukaisuuteen ja täydentävyyteen. Ottaen huomioon, että jäsenvaltioiden on sovitettava yhteen toimensa neuvostossa täyttääkseen omat SEUT 222 artiklan 2 kohdan mukaiset yhteisvas- tuuvelvoitteensa, on tarkoituksenmukaista säätää neuvostossa noudatettavista, yhteisvastuulausekkeen unionin täytäntöönpanoa koskevista koordinointijärjestelyistä. Neuvostossa noudatettavien koordinointijärjestelyjen olisi perustuttava neuvoston 25 päivänä kesäkuuta 2013 hyväksymiin EU:n poliittisen kriisitoiminnan integroituihin järjestelyihin (IPCR), joiden mukaan IPCR tukee myös yhteisvastuulausekkeen täytäntöönpanoa. Neuvoston on aiheellista mukauttaa IPCR-järjestelyjä, erityisesti tarkis- tuksen yhteydessä. Yhteisvastuulausekkeen unionin täytäntöönpanossa olisi nojauduttava mahdollisuuksien mukaan olemassa oleviin välineisiin, lisättävä tehokkuutta parantamalla koordinointia ja välttämällä päällekkäisyyksiä, toimittava sillä perus- teella, että lisäresursseja ei tarvita, tarjottava jäsenvaltioille yksinkertainen ja selvä rajapinta unionin tasolla, ja kunnioitettava kullekin unionin toimielimelle ja yksikölle annettua toimivaltaa. Yhteisvastuulauseke edellyttää, että unioni ottaa käyttöön kaikki käytettävissään olevat välineet. Asianomaisiin välineisiin kuuluvat Euroopan unionin sisäisen turvallisuuden strategia, Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 1313/2013JEU (') perustettu Euroopan unionin pelastuspalvelumekanismi (jäljempänä 'unionin mekanismi'), Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1082/2013/EU (?) ja yhteisen turvallisuus- ja puolus- tuspolitiikan (YTPP) puitteissa kehitetyt rakenteet. Yhteisvastuulausekkeen unionin täytäntöönpanojärjestelyjen soveltamisala olisi määriteltävä selvästi. Terrorismin torjunnan osalta unionin toiminnan strateginen kehys on Euroopan unionin terrorismin vastainen strategia. Käytössä on useita välineitä, muun muassa sellaisia, jotka vahvistavat energia-alan ja liikenteen kriittisten infrastruktuurien (>) suojelemista. Myös komission tiedonannon ”EU:n terrorisminvastainen politiikka: tärkeimmät saavutukset ja tulevaisuuden haasteet” johdosta on toteutettu toimia, esimerkiksi lainvalvontaviranomaisten välisen Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1313/2013/EU, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, unionin pelastuspalvelumekanis- mista (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 924). Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1082/2013/EU, annettu 22 päivänä lokakuuta 2013, valtioiden rajat ylittävistä vakavista terveysuhkista ja päätöksen N:o 2119/98/EY kumoamisesta (EUVL L 293, 5.11.2013,s. 1). Sellaisena kuin ne on määritetty Euroopan elintärkeän infrastruktuurin määrittämisestä ja nimeämisestä sekä arvioinnista, joka koskee tarvetta parantaa sen suojaamista 8 päivänä joulukuuta 2008 annetussa neuvoston direktiivissä 2008/114/EY (EUVL L 345, 23.12.2008,s.75).