146 Euroopa Liidu Teataja 17/1. kd 31994R0040 14.1.1994 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA L 11/1 NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 40/94, 20. detsember 1993, ühenduse kaubamärgi kohta EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 235, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (!) võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, (2) võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust (3) ning arvestades, et: kogu ühenduses on soovitatav edendada majandustegevuse har- moonilist arengut ning pidevat ja tasakaalustatud laienemist sel- lise siseturu väljakujundamise teel, mis toimib nõuetekohaselt ja pakub siseriiklikel turgudel valitsevate tingimustega samalaadseid tingimusi; sellise turu loomiseks ja selle ühtsemaks muutmiseks ei piisa ainult kaupade ja teenuste vaba liikumise takistuste kõrval- damisest ja sellise korra loomisest, mis tagaks selle, et konkurentsi ei moonutata, vaid lisaks sellele tuleb luua ka õiguslikud tingimu- sed, mis võimaldavad ettevõtjatel kohandada oma tegevust ühen- duse tingimustega, olenemata sellest, kas nad toodavad ja turus- tavad kaupu või osutavad teenuseid; selleks peaks ettevõtjate käsutuses olevate õiguslike vahendite hulka kuuluma ka kauba- märgid, mis võimaldavad samalaadsete vahenditega eristada ette- võtjate tooteid ja teenuseid kogu ühenduses riigipiiridest olene- mata; (1) EÜTC 351, 31.12.1980, lk 1 ja EÜT C 230, 31.8.1984, lk 1. (2) EÜTC 307, 14.11.1983, lk 46 ja EÜT C 280, 28.10.1991, lk 153. () EÜTC 310, 30.11.1981, lk 22. kõnealuste ühenduse eesmärkide saavutamiseks tunduvat vajali- kud olevat ühenduse meetmed; selliste meetmete hulka kuulub ühenduse kaubamärgikorra loomine, mille kohaselt ettevõtted võivad ühe menetlussüsteemiga saada ühenduse kaubamärke, millele antakse ühtne kaitse ja mis kehtib kogu ühenduse territoo- riumil; niiviisi sätestatud ühenduse kaubamärgi ühtsuse põhimõ- tet kohaldatakse, kui käesolevas määruses ei ole sätestatud teisiti; kaubamärkide omanikele liikmesriikide õigusnormidega antud õigusi iseloomustavat territoriaalset tõket ei saa kaotada õigusnor- mide ühtlustamisega; ettevõtjatele kasuliku piiramatu majandus- tegevuse avamiseks kogu ühisturul tuleb luua kaubamärgid, mida reguleerivad ühtsed ühenduse õigusnormid, mis on vahetult kohaldatavad kõigis liikmesriikides; asutamislepinguga ei ole ette nähtud sellise õigusliku vahendi loo- mise erivolitusi ja seepärast tuleks rakendada asutamislepingu artiklit 235; kaubamärke käsitlevad ühenduse õigusnormid ei asenda siiski kaubamärke käsitlevaid liikmesriikide õigusnorme; nõue, mille kohaselt ettevõtjad peaksid oma kaubamärgid registreerima ühen- duse kaubamärkidena, ei tundu olevat põhjendatud; siseriiklikud kaubamärgid on edaspidigi vajalikud nende ettevõtjate jaoks, kes ei soovi oma kaubamärki kaitsta ühenduse tasandil; õigus ühenduse kaubamärgile omandatakse ainult registreerimise teel ning registreerimisest tuleb keelduda eelkõige juhul, kui kau- bamärgil puudub eristusvõime, kui see on ebaseaduslik või kui see on vastuolus varasemate õigustega; ühenduse kaubamärgi eesmärk on eelkõige tagada kaubamärk kui päritolutähis ning sellega antav kaitse on absoluutne, kui märk ja