07/7. kd Euroopa Liidu Teataja 331 32003L0042 4.7.2003 EUROOPA LIIDU TEATAJA L 167/23 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2003/42/EÜ, 13. juuni 2003, vahejuhtumitest teatamise kohta tsiviillennunduses EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 80 lõiget 2, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (!) võttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arva- must, (2) olles nõu pidanud regioonide komiteega, toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud menetluse kohaselt (?) vastavalt lepituskomitees 9. aprillil 2003 heakskii- detud ühistekstile ning arvestades järgmist: (1) — Tsiviillennunduses toimuvate lennuõnnetuste arv on vii- masel aastakümnel jäänud üsna muutumatuks; sellest hoolimata on põhjust karta, et prognoositav liikluse suu- renemine võib lähitulevikus põhjustada lennuõnnetuste arvu kasvu. (2)d . ° Nõukogu 21. novembri 1994. aasta direktiiv 94/56/EÜ, millega kehtestatakse tsiviillennunduses toimunud len- nuõnnetuste ja -intsidentide uurimise põhimõtted, (*) on suunatud lennuõnnetuste ärahoidmisele, hõlbustades uurimiste viivitamatut läbiviimist. (3) Kogemused on näidanud, et sageli on juba enne len- nuõnnetust mitmed intsidendid ja muud puudused osu- tanud turvaohu olemasolule. (4) — Tsiviilennunduse suuremaks ohutuseks on vaja neist vahejuhtumitest rohkem teada, et lihtsustada analüüsi ja suundumuste jälgimist ning alustada parandusmeetmete võtmist. (5) — Kui vahejuhtumiga on seotud liikmesriigis registreeritud või liikmesriigis registreeritud ettevõtja poolt kasutatav õhusõiduk, tuleks sellest vahejuhtumist teatada isegi sel juhul, kui see toimus väljaspool ühenduse territooriumi. (6) ga liikmesriik peaks kehtestama kohustusliku teatamise süsteemi. (1) EÜT C 120 E, 24.4.2001, lk 148 ja EÜT C 332 E, 27.11.2001, lk 320. (2) EÜT C 311, 7.11.2001, lk 8. () Euroopa Parlamendi 14. juuni 2001. aasta arvamus (EÜT C 53 E, 28.2.2002, lk 324), nõukogu 17. juuni 2002. aasta ühine seisukoht (EÜT C 197 E, 20.8.2002, lk 16) ja Euroopa Parlamendi 23. oktoobri 2002. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni aval- damata). Euroopa Parlamendi 13. mai 2003. aasta otsus ja nõukogu 13. mai 2003. aasta otsus. (*) EÜTL 319, 12.12.1994, lk 14. (7) (10) (11) (12) (13) (15) (16) Tsiviilennunduse erinevad kategooriatesse kuuluvad töötajad märkavad lennuõnnetuste ärahoidmise seisuko- hast huvipakkuvaid vahejuhtumeid ning peaksid seetõttu neist teatama. Võimaliku ohu avastamise tõhusust parandab suuresti selliseid vahejuhtumeid käsitleva teabe vahetus. On vaja eri süsteemide vahelist teabevahetust toetavat tarkvara. Lennuohutust käsitlev teave peaks olema kättesaadav neile üksustele, kes vastutavad tsiviillennundusohutuse reguleerimise või lennuõnnetuste ja -intsidentide uuri- mise eest ühenduses, ning vajaduse korral isikutele, kes võivad sellest õppida ning võtta või algatada vajalikke meetmeid ohutuse parandamiseks. Lennuohutust käsitleva teabe tundliku laadi tõttu taga- takse selle kogumisel teabe konfidentsiaalsus, teabeallika kaitse ja tsiviillennunduse töötajate usaldus. Üldsusele tuleks anda üldist teavet lennundusohutuse taseme kohta. Tuleks võtta asjakohaseid meetmeid, et võimaldada kon- fidentsiaalsete teatamiskavade kehtestamist. Käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivile 1999/468/EÜ, millega sätestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise kord. ) Tuleks tagada koskõla Eurocontroli ja Ühinenud Lennu- ametite siseriiklike ekspertide poolt väljatöötatud teata- mise tehniliste nõuetega. Teatatavate vahejuhtumite loe- telus tuleks võtta arvesse nende kahe Euroopa organisat- siooni tööd. Rahvusvahelise Tsiviilennundusorganisat- siooni raames toimuvaid arenguid tuleks samuti arvesse võtta. Liikmesriigid ei saa piisavalt saavutada kavandatud meet- mete eesmärke, eriti lennuohutuse paranemist, sest liik- mesriikide poolt eraldi kasutatavad teatamissüsteemid on vähem tõhusad kui teabevahetuse koordineeritud võr- gustik, mis võimaldab võimalike lennuohutusproblee- mide varasemat identifitseerimist; neid eesmärke saab seetõttu paremini saavutada ühenduse tasandil, nii et ühendus võib meetmed vastu võtta asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõtte kohaselt. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhi- mõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale, () EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.