11/10. kd Euroopa Liidu Teataja 3 31994R0519 L 67/89 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 10.3.1994 NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 519/94, 7. märts 1994, teatavatest kolmandatest riikidest pärit impordi ühiste eeskirjade kohta ja määruste (EMÜ) nr 1765/82, 1766/82 ja 3420/83 kehtetuks tunnistamise kohta EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 113, võttes arvesse põllumajandusturgude ühist korraldust ja töödel- dud põllumajandustooteid käsitlevaid õigusakte, mis on vastu võetud vastavalt asutamislepingu artiklile 235, eriti nimetatud dokumentide neid sätteid, mis võimaldavad teha erandi üldpõhi- mõttest, mille kohaselt koguselisi piiranguid ja samaväärse toi- mega meetmeid võib asendada üksnes samade õigusaktidega ette- nähtud meetmetega, võttes arvesse komisjoni ettepanekut ning arvestades, et: ühine kaubanduspoliitika peaks põhinema ühtsetel põhimõtetel; selle poliitika tähtsaks teguriks on ühised eeskirjad, mida kohal- datakse teatavatest kolmandatest riikidest pärit impordi suhtes vastavalt nõukogu 30. juuni 1982. aasta määrusele (EMÜ) nr 1765/82 riikliku kaubandusega maadest pärit impordi ühiste eeskirjade kohta, (*) nõukogu 30. juuni 1982. aasta määrusele (EMÜ) nr 1766/82 Hiina Rahvavabariigist pärit impordi ühiste eeskirjade kohta (2) ja nõukogu 14. novembri 1983. aasta mää- rusele (EMÜ) nr 3420/83 ühenduse tasandil liberaliseerimata riik- liku kaubandusega maadest pärit impordi korra kohta; (3) need eeskirjad lubavad siiski erandite tegemist, mis võimaldavad liik- mesriikidel eespool nimetatud kolmandatest riikidest pärit impordi suhtes jätkuvalt kohaldada siseriiklikke meetmeid, et saaks seda poliitikat järgida; vastavalt asutamislepingu artiklile 7a käsitatakse alates 1. jaanua- rist 1993 siseturuna sisepiirideta ala, kus on tagatud kaupade, isi- kute, teenuste ja kapitali vaba liikumine; (2) EÜTL 195, 5.7.1982, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EMÜ) nr 1013/93 (EÜTL 105, 30.4.1993, lk 1). (2) EÜTL 195, 5.7.1982, lk 21. Määrust on viimati muudetud määru- sega (EMÜ) nr 1409/86 (EÜTL 128, 14.5.1986, lk 25). (33 EÜTL 346, 8.12.1983, lk 6. Määrust on viimati muudetud määru- sega (EMÜ) nr 848/92 (EÜTLL 89, 4.4.1992, lk 1). ühise kaubanduspoliitika järgimine impordieeskirjade osas on siseturu väljakujundamise protsessi vajalik täiendus ja ainuke vahend, mis tagab, et eeskirjad, mida kohaldatakse ühenduse kau- banduse suhtes kolmandate riikidega, kajastaksid asjakohaselt tur- gude integreerumist; impordieeskirjade suurema ühtsuse saavutamiseks on vaja kao- tada ülejäänud siseriiklikest kaubanduspoliitika meetmetest tule- nevad erandid ja eelkõige liikmesriikides vastavalt määrusele (EMÜ) nr 3420/83 kehtivad koguselised piirangud; see ühtsus tuleb saavutada, kehtestades võimalust mööda kõnealuste kol- mandate riikide majanduse eripära arvesse võttes samasugused sätted, nagu kohaldatakse muude kolmandate riikide suhtes keh- tivates ühistes eeskirjades; seetõttu peab impordi liberaliseerimine, teisisõnu koguseliste pii- rangute puudumine, saama ühenduse eeskirjade lähtekohaks; ühenduse tööstuse teatavate sektorite tundliku iseloomu tõttu tuleks käesolevasse määrusesse lisada ühenduse tasandil piiratud hulga Hiina Rahvavabariigist pärit toodete suhtes kohaldatavad koguselised kvoodid ja järelevalvemeetmed; tuleks kehtestada nende meetmete läbivaatamise ja kontrollimise kord, et neid oleks võimalik kohandada vastavalt olukorra muutustele; muude toodete puhul peab komisjon põhjalikult tutvuma impor- ditingimuste, impordi suundumuste, majanduse ja kaubanduse olukorra erinevate tahkude ja vajaduse korral võetavate meetme- tega; võib selguda, et nende toodete teatava impordi üle peaks ühen- dus järelevalvet teostama; komisjon ja nõukogu peavad vastu võtma ühenduse huvide sei- sukohast vajalikud kaitsemeetmed, arvestades olemasolevaid rah- vusvahelisi kohustusi; vaatamata sellele võivad ühenduse ühe või mõne piirkonna jaoks ettenähtud järelevalve- või kaitsemeetmed osutuda sobivamaks kui terve ühenduse suhtes kohaldatavad meetmed; niisuguseid meetmeid tuleks siiski lubada üksnes erandkorras ja olukordades, kus ei ole muud võimalust; on vaja tagada, et need meetmed olek- sid ajutised ja põhjustaksid siseturul võimalikult vähe häireid;