13/26. kd Euroopa Liidu Teataja 83 32000R2887 L 336/4 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 30.12.2000 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 2887/2000, 18. detsember 2000, mis käsitleb eraldatud juurdepääsu kliendiliinile (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eelkõige selle artiklit 95, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, (!) tegutsedes vastavalt asutamislepingu artiklis 251 sätestatud kor- rale (2) ning arvestades järgmist: (1) Euroopa Ülemkogu 23. ja 24. märtsi 2000. aasta Lissaboni istungjärgu otsustes märgitakse, et digitaalse, teadmistel põhineva majanduse kasvu- ja tööhõivevõimaluste täieli- kuks ärakasutamiseks peab ettevõtjatel ja kodanikel olema juurdepääs odavale maailmatasemel side infrastruktuurile ja teenuste laiale valikule. Liikmesriike ja komisjoni õhuta- takse töötama selles suunas, et Interneti kasutamise kulude tunduvale vähendamisele kaasaaitamiseks suurendada kon- kurentsi juurdepääsuvõrkudes enne 2000. aasta lõppu ja eraldada komplektist kliendiliin. Euroopa Ülemkogu 20. juuni 2000. aasta Feira istungil kinnitati kavandatud e-Euroopa tegevuskava, milles eraldatud juurdepääs klien- diliinile esitatakse tähtsaima lühiajalise eesmärgina. Kliendiliini komplektist eraldamine peaks täiendama ühen- duse õiguse olemasolevaid sätteid, millega garanteeritakse universaalteenus ja hinnalt sobiv juurdepääs kõigile koda- nikele, suurendades konkurentsi, tagades majandusliku tasuvuse ja tuues kasutajatele maksimaalset kasu. (1) Arvamus on esitatud 19. oktoobril 2000 (Euroopa Ühenduste Tea- 2) tajas seni avaldamata). Euroopa Parlamendi 26. oktoobri 2000. aasta arvamus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 5. det- sembri 2000. aasta otsus. “Kliendiliin” on füüsiline metalljuhtmete keerdpaar üldka- sutatavas tavatelefonivõrgus, mis ühendab sidevõrgu lõpp- punkti abonendi ruumides peajaotla või samaväärse sead- mega. Nagu komisjoni — viiendas — aruandes telekommunikatsioonisektorit reguleerivate õigusaktide raamistiku rakendamise kohta märgitakse, on juurdepää- suvõrk jäänud liberaliseeritud telekommunikatsioonituru üheks kõige nõrgema konkurentsiga sektoriks. Uutel turu- letulijatel ei ole laiaulatuslikke alternatiivseid võrgu infra- struktuure ja nad ei suuda traditsioonilise tehnoloogiaga saavutada sama mastaabisäästu ja katvust nagu operaato- rid, kellel on üldkasutatava tavatelefonivõrgu turul oluline turuvõim. See johtub sellest, et need ainuõigustega kaits- tud operaatorid on oma metalljuhtmetel põhinevad juur- depääsuinfrastruktuurid üles ehitanud pika aja jooksul ja suutnud investeerimiskulusid rahastada monopoolse hin- nakujunduse kaudu. Euroopa Parlamendi 13. juuni 2000. aasta resolutsioonis, mis käsitleb komisjoni teatist sidealaste õigusaktide 1999. aasta läbivaatamise kohta, rõhutatakse elektrooni- lise side ja e-kaubanduse kasvu edendavate infrastruktuu- ride arendamise võimaluse ja seda arengut toetava regulee- rimise tähtsust sektoris. Selles märgitakse, et kliendiliini komplektist eraldamine puudutab praegu peamiselt juht- üksuse metalljuhtmetel põhinevat infrastruktuuri ning investeering alternatiivsetesse infrastruktuuridesse peab võimaldama tagada mõistliku tootluse, mis võib hõlbus- tada nende infrastruktuuride laienemist piirkondadesse, kus nende katvus on alles väike. Uute suure läbilaskevõimega kiudoptiliste liinide pakku- mine otse peamistele kasutajatele on eriline turg, mis are- neb konkurentsi tingimustes uute investeeringute abil. See- tõttu käsitletakse käesolevas määruses juurdepääsu metalljuhtmetel põhinevatele kliendiliinidele, ilma et see piiraks muud tüüpi juurdepääsuinfrastruktuuridega seotud siseriiklikke kohustusi.