15.12.2004 Euroopa Liidu Teataja L 368/3 KOMISJONI MÄÄRUS (EÜ) nr 2124/2004, 14. detsember 2004, millega kehtestatakse nõukogu määruses (EÜ) nr 1922/2004 sätestatud Šveitsist pärit üle 160 kg kaaluvate elusveiste imporditariifikvoodi üksikasjalikud rakenduseeskirjad EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 25. oktoobri 2004. aasta määrust (EÜ) nr 1922/2004,(!) millega võetakse vastu ühepoolsed ülemine- kumeetmed, et avada ühenduse tariifikvoot Šveitsist pärit elus- veiste importimiseks, eriti selle artiklit 2, võttes arvesse nõukogu 17. mai 1999. aasta määrust (EÜ) nr 1254/1999 veiseliha- ja vasikalihaturu ühise korralduse kohta, (2) eriti selle artikli 32 lõiget 12, ning arvestades järgmist: (1]) = Nõukogu määrusega (EÜ) nr 1922/2004 nähakse ette tollimaksuvaba ühenduse tariifikvoodi avamine ühepoolse üleminekumeetmena 4 600 Šveitsist pärit üle 160 kg kaaluva elusveise impordiks ajavahemikul käesoleva määruse jõustumisest kuni 2005. aasta 30. juunini. Kõnealuse määruse artikli 2 kohaselt tuleb üksikasjalikud rakenduseeskirjad kehtestada vastavalt määruse (EÜ) nr 1254/1999 artiklile 32. (2) = Asjaomaste toodete puhul on tariifikvootide eraldamiseks sobiv kasutada nõukogu määruse (EÜ) nr 1254/1999 artikli 32 lõike 2 teises taandes kirjeldatud üheaegse läbi- vaatamise meetodit. (33) Nimetatud tariifikvootidest tuleneva soodustuse saamiseks peavad elusloomad pärinema Šveitsist vastavalt Euroopa ()) ELT L 331, 5.11.2004, lk 7. (7) EÜT L 160, 26.6.1999, lk 21. Määrust on viimati muudetud komis- joni määrusega (EÜ) nr 1899/2004 (ELT L 328, 30.10.2004, lk 67). Ühenduse ja Šveitsi vahel sõlmitud põllumajandustoode- tega kauplemise lepingu (?) (edaspidi “leping”) artiklis 4 osutatud eeskirjadele. (4) — Spekulatsiooni vältimiseks tuleks teha saadaolevad kogused kättesaadavaks ettevõtjatele, kes on võimelised tõendama, et nad on reaalselt tegevad vulatuslikus kolmandate riikidega kauplemises. Seda arvestades ning tõhusa haldamise tagamiseks tuleks nõuda, et kõnealused ettevõtjad oleksid 2003. aasta jooksul importinud vähe- malt 50 looma, kuna 50 loomast koosnevat partiid võib käsitada tavapärase saadetisena. Kogemused on näidanud, et ühe partii ost on esmane nõue, et käsitada tehingut tõelise ja elujõulisena. Ungari, Poola, Tšehhi Vabariigi, Slovakkia, Sloveenia, Eesti, Läti, Leedu, Küprose ja Malta (edaspidi “uued liikmesriigid”) ettevõtjatel tuleks lubada taotluste esitamisel aluseks võtta import riikidest, mis olid nende jaoks 2003. aastal kolmandad riigid. (5) — Kõnealuste kriteeriumide kontrollimiseks tuleb kõik taot- lused esitada liikmesriigis, kus importija on kantud käibe- maksukohustuslaste registrisse. (6) — Spekulatsiooni vältimiseks ei tohiks lubada kvoote kasu- tada importijatel, kes 1. jaanuaril 2004 ei tegele enam elusveiste kauplemisega, impordiõiguste saamiseks tuleks kehtestada tagatis, litsentsid ei tohiks olla üleantavad ja impordilitsentse tuleks ettevõtjatele välja anda üksnes koguste suhtes, mille puhul neile on antud impordiõi- gused. (7) — Selleks, et võimaldada võrdsemat kvootide kasutusvõima- lust, tagades samas iga taotluse kohta majanduslikult tasuva loomade arvu, tuleks iga taotluse puhul pidada kinni loomade miinimum- ja maksimumarvust. (8) — Tuleks sätestada, et impordiõigused antakse pärast järele- mõtlemisaega ja vajaduse korral kohaldatakse impordi suhtes kindlaksmääratud vähendusprotsenti. () EÜT L 114, 30.4.2002, lk 132.