22.12.2006 Euroopa Liidu Teataja L 367/33 KOMISJONI MÄÄRUS (EÜ) nr 1950/2006, 13. detsember 2006, millega kehtestatakse vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2001/82/EÜ (veterinaarravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta) hobuslaste raviks oluliste ainete nimekiri (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiivi 2001/82/EÜ veterinaarravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta, (!) eriti selle artikli 10 lõiget 3, ning arvestades järgmist: Liikmesriigi turule ei tohi viia ühtegi veterinaarravimit, millele kõnealuse liikmesriigi pädevad asutused ei ole väljastanud müügiluba vastavalt direktiivile 2001/82/EÜ või vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta määrusele (EÜ) nr 726/2004 (milles sätesta- takse ühenduse kord inim- ja veterinaarravimite lubade andmise ja järelevalve kohta ning millega asutatakse Euroopa Ravimiamet). (2) Nõukogu 26. juuni 1990. aasta määruse (EMÜ) nr 2377/90 (milles sätestatakse ühenduse menetlus veteri- naarravimijääkide piirnormide kehtestamiseks loomsetes toiduainetes. (3) Veterinaarravimite kättesaadavust käsitlevas komisjoni teatises nõukogule ja parlamendile (*) on esitatud põhjused, mille tõttu väheneb toiduloomade puhul lubatud ravimite valik. Sellest tulenevalt on toiduloomade, näiteks hobuslaste sugukonda kuuluvate loomade tervishoiu ja heaoluga seotud vajaduste täitmiseks vaja meetmeid, mis on (1) EÜT L 311, 28.11.2001, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direk- tiiviga 2004/28/EÜ (ELT L 136, 30.4.2004, lk 58). (2) ELT'L 136, 30.4.2004, lk 1. (7) EÜT L 224, 18.8.1990, lk 1. Määrust on viimati muudetud komis- joni määrusega (EÜ) nr 1451/2006 (ELT L 271, 30.9.2006, lk 37). (4) KOM(2000) 806 (lõplik), 5.12.2000. suunatud ravivõtete järjepidevale laiendamisele, kuid ei ohusta tarbijakaitse kõrget taset. Direktiivis 2001/82JEÜ sätestatud erandi kohaselt võib hobuslastele, kes on ette nähtud tapmiseks inimtoiduks kasutamise eesmärgil, manustada nende raviks olulisi aineid (edaspidi “olulised ained”), tingimusel et nende suhtes kehtib vähemalt kuuekuuline keeluaeg. Selle erandi kohaldamiseks tuleks seega kehtestada oluliste ainete nimekiri. Aine tuleks sellesse nimekirja lisada üksnes erandlikel asjaoludel, kui antud näidustuse raviks ei ole lubatud ühtegi rahuldavat alternatiivi ja kui looma seisund põhjustaks ravimata jätmise puhul talle tarbetuid kannatusi. Konkreetsed haigusseisundid või zootehnilised eesmärgid võivad tingida vajaduse mõnede ainete kättesaadavuse järele, et hobuslaste ea ja kasutusalaga seotud nõuded oleksid täidetud. Kuna direktiivi 2001/82/EÜ kohaselt võib määruse (EMÜ) nr 2377/90 1, II või III lisas loetletud aineid, mida ei ole lubatud hobuslastele ette nähtud toodetes kasutada, teatud asjaoludel kasutada hobuslaste raviks, ei peaks oluliste ainete nimekiri neid aineid sisaldama. Lisaks sellele ei peaks nimekirja kaasama ühtegi määruse (EMÜ) nr 2377/90 IV lisas loetletud ainet. Sellest tulene- valt peaks käesoleva määruse kohaldamisel aine kuulu- mine määruse (EMÜ) nr 2377/90 I-IV lisasse välistama selle kasutamise olulise ainena. Tuleb tagada oluliste ainetega ravitud hobuslaste asjako- hane jälgimine. Seepärast tuleks tarbijate tervise kaitseks kohaldada komisjoni 20. oktoobri 1993. aasta otsuses 93/623/EMÜ (millega kehtestatakse registreeritud hobus- laste identifitseerimisdokument (pass)) ) ja komisjoni 22. detsembri 1999. aasta otsuses 2000/68/EÜ (millega muudetakse otsust 93/623/EMÜ ja kehtestatakse aretami- seks ja tootmiseks ettenähtud hobuslaste identifitseeri- mine) (6) sätestatud kontrollimehhanisme. () EÜT L 298, 3.12.1993, lk 45. ($) EÜT L 23, 28.1.2000, lk 72.