L 33/10 Euroopa Liidu Teataja 3.2.2009 DIREKTIIVID EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2008/122/EÜ, 14. jaanuar 2009, tarbijate kaitse kohta seoses osaajalise kasutamise õiguse, pikaajalise puhkusetoote, edasimüügi ja vahetuslepingute teatavate aspektidega (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 95, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arva- must, (!) toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras, (2) ning arvestades järgmist: (1) = Alates Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. oktoobri 1994. aasta direktiivi 94/47/EÜ (ostjate kaitse kohta, mis puudutab kinnisvara osaajalise kasutamise õiguse ostulepingute teatavaid aspekte)(?) vastuvõtmisest on nimetatud majandusvaldkond edasi arenenud ning turule on tulnud kinnisvara osaajalise kasutamisega sarnased uued puhkusetooted. Need uued puhkusetooted ja osa- ajalise kasutamise õigusega seotud teatavad tehingud, nagu edasimüügilepingud ja vahetuslepingud, ei ole direk- tiiviga 94/47/EÜ hõlmatud. Lisaks sellele näitab direktiivi 94/47]/EÜ rakendamise kogemus, et mõned direktiivis (4) käsitletud teemad vajavad ajakohastamist või selgitamist, et vältida käesoleva direktiivi järgimisest kõrvale hoidmi- seks mõeldud toodete väljatöötamist. (2) Olemasolevad lüngad eeskirjades moonutavad tuntavalt konkurentsi ja põhjustavad tõsiseid probleeme tarbijatele, ()) ELT C 44, 16.2.2008, lk 27. (2?) Euroopa Parlamendi 22. oktoobri 2008. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 18. detsembri 2008. aasta (5) otsus. () EÜT L 280, 29.10.1994, lk 83. takistades seega siseturu tõrgeteta toimimist. Seepärast tuleks direktiiv 94/47/EÜ asendada uue ajakohastatud direktiiviga. Kuna turismil on liikmesriikide majanduses järjest olulisem osa, tuleks osaajalise kasutamise õiguse ja pikaajaliste puhkusetoodete sektori suuremat kasvu ja tootlikkust ergutada teatavate ühiseeskirjade vastuvõtmi- sega. Suurema õiguskindluse loomiseks ning selleks, et tarbijad ja ettevõtjad saaksid siseturu võimalusi täielikult ära kasu- tada, tuleks liikmesriikide asjakohaseid õigusakte veelgi ühtlustada. Seetõttu tuleks osaajalise kasutamise õiguste ja pikaajaliste puhkusetoodete ning osaajalise kasutamise õiguse lepingutest tulenevate soodustuste vahetamise turustamise, müügi ja edasimüügi teatavad aspektid täie- likult ühtlustada. Liikmesriikidel ei tohiks lubada säilitada või kehtestada käesolevas direktiivis sätestatud normidest erinevaid siseriiklikke norme. Ühtlustatud normide puudumise korral peaks liikmesriikidel olema õigus säili- tada või kehtestada ühenduse õigusega kooskõlas olevaid siseriiklikke norme. Seega peaks liikmesriikidel olema võimalik näiteks säilitada või kehtestada sätteid, mis käsitlevad taganemisõiguse kasutamise õiguslikke taga- järgi käesoleva direktiivi kohaldamisalast väljapoole jäävate õigussuhete puhul või sätteid, mille kohaselt ei saa tarbija ja osaajalise kasutamise õiguse või pikaajalise puhkusetoote müügiga tegeleva ettevõtja vahel olla mingit siduvat lepingulist kohustust ega toimuda mingeid makseid seni, kuni tarbija ei ole alla kirjutanud krediidi- lepingule kõnealuste teenuste ostu rahastamiseks. Käesolev direktiiv ei tohiks piirata liikmesriikidel käesole- va direktiivi ühenduse õiguse kohast kohaldamist vald- kondades, mis ei kuulu käesoleva direktiivi reguleerimis- alasse. Seega saaks liikmesriik säilitada või kehtestada siseriiklikud õigusaktid, mis on vastavuses käesoleva direktiivi sätetega või selle teatavate sätetega, mis käsit- levad käesoleva direktiivi reguleerimisalast väljapoole jäävaid tehinguid. Käesoleva direktiiviga hõlmatud erinevad lepingud tuleks selgelt määratleda sellisel viisil, mis välistab direktiivi sätete järgimisest kõrvale hoidmise.