12 Euroopa Liidu Teataja 07/7. kd 32002L0059 L 208/10 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 5.8.2002 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2002/59/EÜ, 27. juuni 2002, millega luuakse ühenduse laevaliikluse seire- ja teabesüsteem ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 93/75JEMÜ EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 80 lõiget 2, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (') võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, (2) võttes arvesse regioonide komitee arvamust (°) vastavalt asutamislepingu artiklis 251 sätestatud menetlusele (*) ning arvestades järgmist: Oma 24. veebruari 1993. aasta teatises ühise mereohu- tuspoliitika kohta viitas komisjon, et üks eesmärk ühen- duse tasandil on kohustusliku teabesüsteemi loomine, mis annaks liikmesriikidele kiire ligipääsu kogu olulisele teabele ohtlikke või saastavaid aineid vedavate laevade ja nende lasti täpse laadi kohta. Nõukogu 13. septembri 1993. aasta direktiiviga 93/75| EMÜ (miinimumnõuete kohta, mis käsitlevad ohtlikke või saastavaid kaupu vedavaid laevu, mis suunduvad ühenduse sadamatesse või lahkuvad sealt P) kehtestati süsteem, mille kaudu pädevad asutused saavad teavet ühenduse sadamasse suunduvate või neist lahkuvate ja ohtlikke või saastavaid kaupu vedavate laevade kohta (1) EÜT C 120 E, 24.4.2001, lk 67 ja EÜT C 362 E, 18.12.2001, lk 255. (7) EÜT C 221, 7.8.2001, lk 54. ) EÜT C 357, 14.2.2001, lk 1. (*) Euroopa Parlamendi 14. juuni 2001. aasta arvamus (EÜT C 53 E, 28.2.2002, lk 304), nõukogu 19. detsembri 2001. aasta ühine seisu- koht (EÜT C 58 E, 5.3.2002, lk 14) ja Euroopa Parlamendi 10. aprilli 2002. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). Nõukogu 25. juuni 2002. aasta otsus. C) EÜT L 247, 5.10.1993, lk 19. Direktiivi on viimati muudetud komis- joni direktiiviga 98/74/JEÜ (EÜT L 276, 13.10.1998, lk 7). ning intsidentide kohta merel. Nimetatud direktiiviga nõutakse, et komisjon esitaks uued ettepanekud täieli- kuma ühenduse teatamissüsteemi kehtestamiseks, mis võib hõlmata ka liikmesriikide rannikute ääres sõitvaid transiitlaevu. Nõukogu 8. juuni 1993. aasta resolutsioonis ühise mereohutuspoliitika kohta (6$) nõustuti, et ühenduse meetmete peamiste eesmärkide hulka kuulub täielikuma teabesüsteemi vastuvõtmine. Ühenduse laevaliikluse seire- ja teabesüsteemi rajamine peaks aitama vältida õnnetusi ja merereostust ning vähendada nende mõju mere- ja rannikukeskkonnale, majandusele ning kohalike elanike tervisele. Mereliikluse, eriti laevade sadamakülastuste haldamise tõhusus sõltub samuti laevade saabumise piisavast etteteatamisest. Euroopa rannikute ääres on loodud mitu kohustuslikku laevade teatamissüsteemi kooskõlas Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (IMO) vastuvõetud asjakohaste ees- kirjadega. Tuleks tagada, et laevad järgivad nende süstee- mide alusel kehtivaid teatamisnõudeid. Samuti on loodud laevaliikluse juhtimise keskused ja lae- vade marsruutimissüsteemid, millel on tähtis osa õnne- tusjuhtumite ning reostuse vältimisel teatavates meresõi- dupiirkondades, mis on ülekoormatud või laevadele oht- likud. Vajalik on, et laevad kasutaksid laevaliikluse juhti- mise keskuste teenuseid ning et need järgiksid IMO heakskiidetud laevade marsruutimissüsteemide suhtes kohaldatavaid eeskirju. Pardavarustuse oluline tehniline areng võimaldab laevade automaatset identifitseerimist (AIS-süsteemid) laevade paremaks seireks, samuti reisiinfo salvestust (VDR- süsteemid ehk “mustad kastid”) õnnetustele järgneva uurimise hõlbustamiseks. Arvestades selliste seadmete tähtsust laevaõnnetuste vältimise poliitika kujundamisel tuleks need muuta kohustuslikuks siseriiklikke või rah- vusvahelisi reise tegevatel laevadel, mis külastavad ühen- duse sadamaid. VDR-süsteemi antavat teavet saab kasu- tada nii pärast õnnetust selle põhjuste uurimiseks kui ka ennetavalt selliste olukordade kohta vajalike kogemuste ($) EÜT C 271, 7.10.1993, lk 1.