06/4. kd Euroopa Liidu Teataja 321 32002L0065 L 271/16 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 9.10.2002 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2002/65/F.Ü, 23. september 2002, milles käsitletakse tarbijale suunatud finantsteenuste kaugturustust ja millega muudetakse nõukogu direktiivi 90/619/JEMÜ ning direktiive 97/7/EÜ ja 98/27/EÜ EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artik- li 47 lõiget 2 ning artikleid 55 ja 95, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (!) võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, (2) tegutsedes asutamislepingu artiklis 251 sätestatud menetluse kohaselt (3) ning arvestades järgmist: (1) — Ühtse turu eesmärkide saavutamiseks on oluline võtta vastu turu järkjärguliseks ühendamiseks ettenähtud meet- med, mis peavad kaasa aitama kõrgetasemelise tarbijakaitse saavutamisele kooskõlas asutamislepingu artiklitega 95 ja 153. (2) = Finantsteenuste kaugturustus on nii tarbijate kui ka finants- teenuste osutajate jaoks üks siseturu väljakujundamise pea- mistest konkreetsetest tulemustest. (3) — Siseturu raames on tarbijate huvides omada, ilma et kedagi diskrimineeritaks, juurdepääsu kõige laiemale võimalikule ühenduses osutatavate finantsteenuste valikule, et neil oleks võimalik valida oma vajadustele kõige paremini vas- tavad teenused. Valikuvabaduse tagamiseks, mis on üks tarbija olulisemaid õigusi, on vaja kõrgetasemelist tarbija- kaitset, et suurendada tarbijate usaldust kaugmüügi vastu. (4) — Siseturu tõrgeteta toimimiseks on oluline, et tarbijatel on võimalik pidada läbirääkimisi ja sõlmida lepinguid teistes liikmesriikides asuva teenuste osutajaga, sõltumata sellest, kas teenuste osutaja asub ka selles liikmesriigis, kus tarbija elab. (5) > Finantsteenused sobivad oma immateriaalse laadi poolest (1) EÜTC 385 11.12.1998, lk 10 ja EÜT C 177 E, 27.6.2000, lk 21. (2) EÜTC 169, 16.6.1999, lk 43. (3) Euroopa Parlamendi 5. mai 1999. aasta arvamus (EÜT C 279, 1.10.1999, lk 207), nõukogu 19. detsembri 2001. aasta ühine seisu- koht (EÜT C 58 E, 5.3.2002, lk 32) ja Euroopa Parlamendi 14. mai 2002. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avalda- mata). Nõukogu 26. juuni 2002. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). () 6) (6) eriti hästi kaugmüügiks ja finantsteenuste kaugturustust reguleeriva õigusraamistiku loomine peaks suurendama tarbijate usaldust finantsteenuste kaugturustuse uute mee- todite, näiteks elektroonilise kaubanduse rakendamise vas- tu. Käesolevat direktiivi tuleks kohaldada kooskõlas asutamis- lepingu ja teiseste õigusaktidega, sealhulgas elektroonilist kaubandust käsitlev direktiiv 2000/31/EÜ, (4) mida kohal- datakse üksnes selles käsitletavate tehingute suhtes. Käesoleva direktiivi eesmärk on saavutada eespool sätesta- tud eesmärgid, ilma et see piiraks teenuste osutamise vaba- dust reguleeriva ühenduse või siseriikliku õiguse kohalda- mist või vajaduse korral vastuvõtva liikmesriigi kontrolli ja/või loaandmist või liikmesriikide järelevalvesüsteeme, kui see on kooskõlas ühenduse õigusega. Käesolev direktiiv, eelkõige need sätted, mis on seotud tea- bega lepingu suhtes kohaldatavat õigust ja/või pädevat kohut käsitlevate lepingutingimuste kohta, ei mõjuta nõu- kogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 (kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades) (?) või lepinguliste kohustuste suhtes kohaldatava õiguse 1980. aasta Rooma konventsiooni kohaldamist tarbijale suunatud finantstee- nuste kaugturustuse suhtes. Finantsteenuste tegevuskava eesmärkide saavutamine nõuab teatavates valdkondades tarbijakaitse kõrgemat taset. See tähendab eelkõige ühtlustamata ühisinvesteeri- misfondide, investeerimisteenuste suhtes kohaldatavate tegutsemiseeskirjade ja tarbijakrediidi suuremat ühtlust. Kuni sellise ühtluse saavutamiseni tuleks säilitada tarbija- kaitse kõrgem tase. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. mai 1997. aasta direk- tiiviga 97/7/EÜ (tarbijakaitse kohta seoses sidevahendi abil sõlmitud lepingutega) ($) nähakse ette teenuste osutaja ja tarbija vahel sidevahendi abil sõlmitud, kaupu või teenu- seid käsitlevate lepingute suhtes kohaldatavad peamised eeskirjad. Kõnealune direktiiv ei käsitle siiski finantsteenu- seid. EÜTL 178, 17.7.2000, lk 1. EÜTL 12, 16.1.2001, lk 1. EÜTL 144, 4.6.1997, lk 19.