L 32/34 Euroopa Liidu Teataja 4.2.2006 KOMISJONI MÄÄRUS (EÜ) nr 199/2006, 3. veebruar 2006, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 466/2001 (millega sätestatakse teatavate saasteainete piirnormid toiduainetes) dioksiinide ja dioksiinitaoliste polüklooritud bifenüülide (PCBde) suhtes (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 8. veebruari 1993. aasta määrust (4) (EMÜ) nr 315/93, milles sätestatakse ühenduse menetlused toidus sisal- duvate saasteainete suhtes, (!) eriti selle artikli 2 lõiget 3, ning arvestades järgmist: teatavate saasteainete piirnormid toiduainetes. Termin “dioksiinid” käesoleva määruse Komisjoni määruses (EÜ) nr 466/2001 (2) on sätestatud tähenduses hõlmab 75 polüklooritud dibenso-p-dioksiini (PCDD) analoogi ja 135 polüklooritud dibensofuraani (PCDF) analoogi, millest 17 on toksikoloogiliselt ohtlikud. Polü- klooritud bifenüülid (PCBd) on 209 analoogist koosnev rühm, mille võib nende toksikoloogiliste omaduste põhjal jagada kahte gruppi: mõnel neist on dioksiinide toksiko- loogilised omadused ja neid nimetatakse seetõttu sageli dioksiinitaolisteks PCBdeks. Enamikul neist ei ole dioksii- nitaolist toksilisust, kuid neil on teistsuguseid toksikoloo- gilisi omadusi. Igal dioksiini või dioksiinitaolise PCB analoogil on erinev toksilisuse tase. Nende eri analoogide summaarse toksili- suse leidmiseks ning ohuanalüüsi ja kontrolli võimalda- miseks on välja töötatud toksilisuse ekvivalentfaktori (TEF) mõiste. See tähendab, et analüüsi tulemused kõigi dioksiini analoogide ja dioksiinitaoliste PCB analoogide jaoks väljendatakse ühe määratava ühiku, TCDD toksili- suse ekvivalentkontsentratsiooni (TEO) alusel. (1) EÜT L 37, 13.2.1993, lk 1. Määrust on muudetud Euroopa Parla- mendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1). (2) EÜTL 77, 16.3.2001, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) 1822/2005 (ELT L 293, 9.11.2005, lk 11). 30. mail 2001. aastal võttis toidu teaduskomitee vastu arvamuse toidus leiduvate dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde ohtlikkuse analüüsi kohta, millega ajakohastati sama komitee 22. novembri 2000. aasta arvamus uute teaduslike andmete alusel, mis olid avaldatud pärast eelmise arvamuse vastuvõtmist. ?) Toidu teaduskomitee kinnitas dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde lubatud nädaladoosiks 14 pg WHO-TEO kehamassi kilogrammi kohta. Hinnangute kohaselt saab märkimisväärne osa ühenduse rahvastikust neid aineid toidu kaudu üle lubatud nädaladoosi. Mõne riigi teatavad rahvastiku- rühmad võivad eriliste toitumistavade tõttu olla suuremas ohus. Kuigi toksikoloogilisest seisukohast peaks iga piirnorm kehtima nii dioksiinide kui ka dioksiinitaoliste PCBde suhtes, kehtestati 2001. aastal piirnormid ainult dioksii- nidele, mitte aga dioksiinitaolistele PCBdele, kuna tol ajal olid andmed dioksiinitaoliste PCBde leviku kohta väga piiratud. Vahepeal on avaldatud rohkem andmeid diok- siinitaoliste PCBde leviku kohta. Määruse (EÜ) nr 466/2001 kohaselt pidi komisjon läbi vaatama dioksiine käsitlevad sätted, võttes arvesse uusi andmeid dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde leviku kohta, eelkõige selleks, et kehtestada piirnormid ka diok- siinitaolistele PCBdele. Kõik toiduahela ettevõtjad peavad endiselt tegema kõik, et vähendada dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde sisal- dust loomasöödas ja toidus. Vastavalt sellele on määru- sega (EÜ) nr 466/2001 nähtud ette, et kohaldatavad piir- normid tuleks uuesti läbi vaadata hiljemalt 31. detsem- briks 2006, et neid oluliselt vähendada ja võimaluse korral kehtestada piirnormid teiste toiduainete jaoks. Arvestades, et seireandmete kogumine nende oluliselt madalamate piirnormide määramiseks võtab aega, tuleks seda tähtaega pikendada. () Toidu teaduskomitee 30. mai 2001. aasta arvamus toidus leiduvate dioksiinide ja dioksiinitaoliste PCBde ohtlikkuse analüüsi kohta — ajakohastatud variant uue teadusliku teabe põhjal, mis on avaldatud pärast toidu teaduskomitee 22. novembri 2000. aasta arvamuse vastuvõtmist (http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/scffout90 en.pdf).