4 Euroopa Liidu Teataja 03/13. kd 31992R2081 24.7.1992 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA L 208/1 NÕUKOGU MÄÄRUS (EMÜ) nr 2081/92, 14. juuli 1992, põllumajandustoodete ja toiduainete geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 43, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (!) võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, (?) võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust (°) ning arvestades järgmist: põllumajandustoodete ja toiduainete tootmisel, valmistamisel ja turustamisel on ühenduse majanduses oluline osa; ühise põllumajanduspoliitika kohandamise raames tuleks soodustada põllumajandustoodangu mitmekesistamist, et saavu- tada turgudel parem tasakaal pakkumise ja nõudmise vahel; teatavate omadustega toodete edendamine võiks tuua märkimis- väärset kasu maapiirkondade, eelkõige ebasoodsamate või kõrvaliste piirkondade majandusele, suurendades põllumajan- dustootjate sissetulekuid ja säilitades maaelanikkonda kõne- alustes piirkondades; lisaks on viimastel aastatel täheldatud, et tarbijad peavad toidu- ainete kvaliteeti olulisemaks kui kogust; see huvi teatavate toodete järele tekitab kasvava nõudluse määratletava geograafi- lise päritoluga põllumajandustoodete ja toiduainete järele; turustatavate toodete suurt hulka ja nende kohta esitatava teabe rohkust silmas pidades peavad tarbijad parima valiku tegemi- seks saama selget ja sisutihedat teavet toote päritolu kohta; (') EÜT C 30, 6.2.1991, lk 9 ja EÜT C 69, 18.3.1992, lk 15. (2?) EÜT C 326, 16.12.1991, lk 35. () EÜT C 269, 14.10.1991, lk 62. põllumajandustoodete ja toiduainete märgistamine toimub vastavalt nõukogu 18. detsembri 1978. aasta direktiivis 79/112JEMÜ (toiduainete märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) (“) sätestatud üldeeskirjadele; teatavast geograafilisest piirkonnast pärit põllumajandustoodete ja toiduainete puhul tuleks nende erilist laadi silmas pidades vastu võtta täiendavad erisätted; lähtudes soovist kaitsta määratletava geograafilise päritoluga põllumajandustooteid ja toiduaineid, on teatavad liikmesriigid kehtestanud “registreeritud päritolunimetused”; need on osutunud edukaks tootjate hulgas, kes saavad suuremat sisse- tulekut tegelike pingutuste eest kvaliteedi parandamisel, ning tarbijate hulgas, kes saavad osta kõrgekvaliteedilisi tooteid, mille puhul on tagatud tootmisviis ja päritolu; on siiski erinevusi eri riikide tavades registreeritud päritolu- nimetuste ja geograafiliste tähiste rakendamisel; tuleks paika panna ühenduse seisukoht; ühenduse kaitse-eeskirjad soodus- tavad geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste arengut, kuna tänu ühtsemale lähenemisviisile tagavad kõnealused eeskirjad ausa konkurentsi selliseid märgiseid kandvate toodete tootjate vahel ning suurendavad toote usaldusväärsust tarbija silmis; kavandatud eeskirjades tuleks arvesse võtta olemasolevaid ühen- duse õigusakte, mis käsitlevad veine ja piiritusjooke ning tagavad kõrgema kaitstuse taseme; () EÜT L 33, 8.2.1979, lk 1. Viimati muudetud direktiiviga 91/72/EMU (EÜT L 42, 15.2.1991, lk 27).