1.9.2009 Euroopa Liidu Teataja L 228/3 KOMISJONI MÄÄRUS (EÜ) nr 792/2009, 31. august 2009, milles sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad turgude ühise korralduse rakendamist, otsemaksete režiimi, põllumajandustoodete müügiedendamist ning äärepoolseimates piirkondades »ja väiksematel Egeuse mere saartel kohaldatavat korda käsitlevate teabe ja dokumentide esitamiseks liikmesriikidelt komisjonile EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 30. jaanuari 2006. aasta määrust (EÜ) nr 247/2006, millega sätestatakse põllumajanduse erimeetmed liidu äärepoolseimate piirkondade jaoks, (!) eriti selle artiklit 25, võttes arvesse nõukogu 18. septembri 2006. aasta määrust (EÜ) nr 1405/2006, millega sätestatakse erimeetmed Egeuse mere väikesaarte põllumajanduse toetamiseks ja muudetakse määrust (EÜ) nr 1782/2003, (3) eriti selle artiklit 14, võttes arvesse nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrust (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoo- dete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus), ) eriti selle artikli 192 lõiget 2 koostoimes artikliga 4, võttes arvesse nõukogu 17. detsembri 2007. aasta määrust (EÜ) nr 3/2008 põllumajandussaaduste ja toodete teavitamis- ja müügiedendusmeetmete kohta siseturul ja  kolmandates riikides, (4) eriti selle artiklit 15, võttes arvesse nõukogu 19. jaanuari 2009. aasta määrust (EÜ) nr 73/2009 (millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames põllumajandustootjate suhtes kohaldatavate otsetoetus- kavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustoot- jate jaoks, muudetakse määruseid (EÜ) nr 1290/2005, (EÜ) nr 247/2006, (EÜ) nr 378/2007 ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1782/2003), (6) eriti selle artikli 142 punkti g, ning arvestades järgmist: (1) = Uute info- ja kommunikatsioonitehnoloogiate laialdase kasutamise tõttu komisjoni ja liikmesriikide poolt, eelkõige andmevahetusel ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) eest vastutavate pädevate siseriiklike asutustega, on komisjoni ja liikmesriikide valduses üha rohkem elekt- roonilisi ja digiteeritud dokumente. ()) ELT L 42, 14.2.2006, lk 1. (?) ELT L 265, 26.9.2006, lk 1. (3) ELT L 299, 16.11.2007, lk 1. (4) ELT L 3, 5.1.2008, lk 1. (5) ELT L 30, 31.1.2009, lk 16. (2) Komisjon on tõhustanud pingutusi, et arendada arvuti- süsteeme, mis võimaldavad elektrooniliselt hallata doku- mente ja menetlusi komisjonisiseses töökorralduses ja ÜPPga seotud asutustega suhtlemisel. Samal ajal on liik- mesriigid töötanud välja arvutisüsteeme, mis vastavad ÜPP jagatud juhtimise nõuetele. Sellega seoses ja arvestades vajadust tagada ÜPP ühtne ja kooskõlastatud juhtimine kõikide osalejate poolt, tuleks kehtestada õigusraamistik ning näha ette ühised eeskirjad, mida kohaldatakse selliste teabesüsteemide suhtes, mille alusel liikmesriigid ja nende poolt ÜPP raames määratud asutused või ametid edastavad komisjonile teavet ja dokumente. Nende eesmärkide tõhusaks saavutamiseks tuleks kind- laks määrata kõnealuse õigusraamistiku reguleerimisala nii seoses õigusaktide kui ka asjaomaste osalejatega. Määrustes (EÜ) nr 247/2006, (EÜ) nr 1405/2006, (EÜ) nr 1234/2007, (EÜ) nr 3/2008 ja (EÜ) nr 73/2009 ning nende rakendussätetes (edaspidi pühise põllumajanduspo- liitika määrused”) on liikmesriikidele kehtestatud suur hulk kohustusi kõnealuste määruste rakendamiseks vaja- liku teabe ja dokumentide komisjonile edastamise kohta. Seepärast tuleks neid arvesse võtta vastavalt nende eripä- rale. Seoses kaasatud osalejatega nõutakse ühise põllumajan- duspoliitika määrustes nii komisjoni kui ka liikmesriikide ning nende pädevate asutuste ja ametite kohta sätestatud õiguste ja kohustustega selliste isikute ja asutuste täpset kindlaksmääramist, kes vastutavad rakendatavate tege- vuste ja võetavate meetmete eest. Ühise põllumajanduspoliitika määrustes on üldiselt sätes- tatud, et teave tuleks edastada elektrooniliselt või infosüs- teemi abil, kuid kohaldatavaid põhimõtteid ei ole tingi- mata täpsustatud. Järjepideva ja usaldusväärse juhtimise ning kasutajate ja süsteemide eest vastutavate asutuste jaoks menetluste lihtsustamise tagamiseks on seepärast soovitatav kehtestada kõigi loodavate infosüsteemide suhtes kohaldatavad ühised põhimõtted.