L 318/16 Euroopa Liidu Teataja 6.12.2005 KOMISJONI DIREKTIIV 2005/86/EÜ, 5. detsember 2005, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/32/JEÜ (loomatoidus leiduvate soovimatute ainete kohta) I lisa kampekloori osas (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. mai 2002. aasta direktiivi 2002/32/JEÜ loomatoidus leiduvate soovimatute ainete kohta, (!) eriti artikli 8 lõiget 1, ning arvestades järgmist: Direktiivis 2002/32]JEÜ on sätestatud, et niisuguste loomatoiduks ettenähtud toodete kasutamine, milles leiduvate soovimatute ainete tase ületab direktiivi I lisas sätestatud piirnorme, on keelatud. Direktiivi 2002/32/EÜ vastuvõtmisel teatas komisjon, et I lisa sätted vaadatakse läbi ajakohastatud teaduslike riski- hinnangute alusel ning arvesse võttes, et saastunud ja nõuetele mittevastavate loomatoiduks ettenähtud toodete mis tahes lahjendamine on keelatud. Euroopa Toiduohutusameti (EFSA) teaduskomisjon, mis käsitleb toiduahelas olevaid saasteaineid, võttis komisjoni taotlusel 2. veebruaril 2005 vastu arvamuse seoses kampekloori kui soovimatu ainega loomasöödas. Kampekloor on mittesüsteemne insektitsiid, mille kasuta- mine on suuremas osas riikidest lõpetatud. Kampekloori ühendid on keeruka koostisega, on tuvastatud vähemalt 202 eri ühendit. Kampekloori püsivuse ja keemiliste omaduste tõttu leidub seda endiselt keskkonnas. (!)) EÜT L 140, 30.5.2002, lk 10. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2005/8JEÜ (ELT L 27, 29.1.2005, lk 44). (5) Kui tehniliste segude oluliseks koostisosaks olevate mõningate ühendite (näiteks CHB 32) biotransformat- sioon on suhteliselt kiire, siis teised ühendid (näiteks CHB 26, 50 ja 62) on tunduvalt püsivamad ja nende bioakumuleerumine toiduahelasse märkimisväärne. Ühen- deid CHB 26, 50 ja 62 võib kasutada kampekloorisaaste indikaatoreina. CHB 32 esinemine näitab hiljutist saastet ning selle võiks võimalike pettuste tuvastamiseks lülitada järelevalveprogrammidesse. Loomadele toidu kaudu mõjuva kampekloori peamised allikad on kalaõli ja kalajahu. Kalasööt (eelkõige lihatoi- dulistele liikidele) võib sisaldada märkimisväärses koguses kalajahu ja kalaõli. Muude loomade puhul kasutatakse kalajahu vähe, mistõttu söödast tulenev mõju on väiksem. Kalad on kampekloori mürgisuse suhtes kõige vastuvõt- likumad. Kampekloori ülekandumine rasvaste kalade söödavatesse kudedesse on kõrge, kuna ülekandumine muude põllumajandusloomade puhul on madal. Kalad, eriti rasvased liigid,/ on peamine mõjuallikas inimestele, muud kokkupuuteallikad ei ole nii olulised. On asjakohane asendada praegune kampekloori üldine piirnorm kõigis loomatoitudes kampekloori piirnormiga kalaõlis, kalajahus ja kalasöödas tagamaks, et need tooted ei kujuta mingit ohtu inimeste ega loomade tervisele. Sööda ohutus on paranenud, sest otse kaladele söödetud kalatoidu piirnormi on märkimisväärselt alandatud, ning see peaks veelgi paranema, kui tugevdatakse sihipärast kontrolli nende loomatoiduks ettenähtud toodete üle, mis on kampekloori peamiseks mõjuallikaks. Kampekloori praegune üldine piirnorm ei kajasta prae- gust tavapärast loodusliku fooni saastatuse taset kalaõlis. On asjakohane kehtestada piirnorm kalaõlis, võttes arvesse loodusliku fooni tasemeid ning kahjustamata loomade ja inimeste tervist. Piirnorm tuleb uuesti üle vaadata seejärel, kui seda on saastatusest puhastamise menetlustes laiemalt kohaldatud.