19/7. kd Euroopa Liidu Teataja 69 32004L0081 L 261/19 EUROOPA LIIDU TEATAJA 6.8.2004 NÕUKOGU DIREKTIIV 2004/81/EÜ, 29. aprill 2004, elamisloa väljaandmise kohta pädevate asutustega koostööd tegevatele kolmandate riikide kodanikele, kes on inimkaubanduse ohvrid või kelle ebaseaduslikule sisserändele on kaasa aidatud EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 63 punkti 3, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (!) võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, (2) võttes arvesse Euroopa majandus- ja « sotsiaalkomitee arvamust, (3) olles konsulteerinud regioonide komiteega ning arvestades järgmist: (1) — Ühise sisserändepoliitika kujundamine, sealhulgas välis- maalaste sissesõidu ja elamise tingimuste määratlemine ning meetmed ebaseadusliku sisserände vastu võitlemiseks, moodustab osa Euroopa Liidu vabadusel, julgeolekul ja õigusel rajaneva piirkonna loomise eesmärgist. (2) Euroopa Nõukogu väljendas oma erakorralisel istungil Tamperes 15. ja 16. oktoobril 1999 kindlat kavatsust eba- seadusliku sisserändega tegelemiseks rohujuure tasandil, näiteks võttes sihikule inimkaubanduse ja migrantide majandusliku ekspluateerimisega tegelejad. Nõukogu kut- sus liikmesriike üles koondama oma jõupingutusi kurite- gelike võrgustike avastamiseks ja lammutamiseks, kaitstes samas ohvrite õigusi. (3) 0 Märk rahvusvahelisel tasandil kasvavast murest seoses selle ilminguga oli ÜRO Peaassamblee riikidevahelise organisee- ritud kuritegevuse vastu võitlemise konventsiooni vastu- võtmine, mida täiendab ÜRO protokoll inimestega, eel- kõige naiste ja lastega kauplemise takistamiseks, sellise kauplemise vastu võitlemiseks ja selle eest karistamiseks ning välismaalaste ebaseaduslikku üle maa-, õhu- või mere- piiri toimetamist tõkestav protokoll. Ühendus ja 15 liik- mesriiki allkirjastasid need detsembris 2000. (4) Käesolev direktiiv ei piira pagulastele, täiendava kaitse saa- jatele ja rahvusvahelise pagulasõiguse alusel rahvusvahelist kaitset taotlevatele isikutele antavat kaitset ning ei piira muid inimõigusi käsitlevaid instrumente. (5) 0 Käesolev direktiiv ei piira teisi ohvrite, tunnistajate või eriti kaitsetute isikute kaitset käsitlevaid sätteid. Samuti ei ()) EÜT C 126E, 28.5.2002, lk 393. (2) Arvamus on esitatud 5. detsembril 2002 (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata). (3) EÜT C 221, 17.9.2002, lk 80. kahanda see liikmesriikide õigusi seoses humanitaarsetel või muudel kaalutlustel antud elamisõigusega. (6) Käesolevas direktiivis austatakse põhiõigusi ja järgitakse näiteks Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid. (7) — Liikmesriigid peaksid käesoleva direktiivi sätted jõustama diskrimineerimata soo, rassi, nahavärvuse, etnilise või sot- siaalse päritolu, geneetiliste omaduste, keele, usutunnistuse või veendumuste, poliitiliste või muude arvamuste, rahvus- vähemusse kuulumise, varalise seisundi, sünnipära, puue- te, vanuse või seksuaalse sättumuse tõttu. (8) > Euroopa tasandil võeti eespool nimetatud rikkumiste väl- timise ja nende vastu võitlemise tugevdamiseks vastu nõu- kogu 28. novembri 2002. aasta direktiiv 2002/90/EÜ, mil- lega määratletakse kaasaaitamine ebaseaduslikule piiriületamisele, läbisõidule ja elamisele (*) ning nõukogu 19. juuli 2002. aasta raamotsus 2002/629]]JSK inimkau- banduse vastu võitlemise kohta. (5) (9,) Käesoleva direktiiviga kehtestatakse elamisluba, mis on ette nähtud inimkaubanduse ohvritele, või kui liikmesriik otsustab laiendada käesoleva direktiivi kohaldamisala, kol- mandate riikide kodanikele, kelle ebaseaduslikule sisserän- dele on kaasa aidatud, kellele elamisluba on piisav stiimul koostöö tegemiseks pädevate asutustega, hõlmates samas teatavaid väärkohtlemise eest kaitsvaid tingimusi. (10) Selleks on vaja sätestada elamisloa väljastamise kriteeriu- mid, riigis viibimise tingimused ning uuendamata jätmise ja kehtetuks tunnistamise põhjused. Viibimisõigus käes- oleva direktiivi mõistes sõltub tingimustest ja on ajutise loomuga. (11) Asjaomastele kolmandate riikide kodanikele tuleb teatada elamisloa saamise võimalusest ja anda järelemõtlemisaeg. See peaks aitama panna neid olukorda, mis võimaldab võtta vastu teadva otsuse, kas teha koostööd pädevate asu- tustega, milleks võivad olla politsei, prokuratuuri- ja koh- tuorganid (pidades silmas võimalikke sellega seotud riske), või mitte, et nad teeksid koostööd vabal tahtel ja seega tõhusamalt. (4$ EÜTL 328, 5.12.2002, lk 17. (5) EÜTL 203, 1.8.2002, lk 1.