29.10.2009 Euroopa Liidu Teataja L 282/7 KOMISJONI MÄÄRUS (EÜ) nr 1020/2009, 28. oktoober 2009, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2003/2003 väetiste kohta eesmärgiga kohandada selle määruse 1, III, IV ja V lisa tehnika arenguga (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta määrust (EÜ) nr 2003/2003 väetiste kohta, (!) eelkõige selle artikli 31 lõikeid 1 ja 3, ning arvestades järgmist: (1) Määruse (EÜ) nr 2003/2003 artiklis 3 on sätestatud, et I lisas loetletud väetiseliikide hulka kuuluva väetise puhul, mis vastab nimetatud määruses kehtestatud tingimustele, võib kasutada märget ,EÜ väetis”. Osaliselt lahustunud looduslik fosfaat on esmajärgulisi taimetoiteelemente sisaldav väetiseliik, mis on loetletud määruse (EÜ) nr 2003/2003 I lisas. Kõnealuse määruse artikli 16 kohaselt võib kõigile esmajärgulisi taimetoi- teelemente sisaldavatele väetiseliikidele lisada teisejärgulisi taimetoiteelemente. Samas on praegu osaliselt lahustunud looduslikku fosfaati sisaldava väetiseliigi puhul fosforpen- toksiidi ettenähtud miinimumsisaldus liiga suur selleks, et saaks lisada veel teisejärgulisi taimetoiteelemente. Seega tuleks lisada uus väetiseliik, et osaliselt lahustuvaks muudetud loodusliku fosfaadi ja magneesiumi segude turustamisel saaks kasutada märget ,EÜ väetis”. Looduslikule fosfaadile on lisatud magneesiumsulfaati ja magneesiumoksiidi selleks, et teatavate põllumajanduses kasutatavate muldade fosfori- ja magneesiumisisaldust parandada. Osaline lahustuvus võimaldab põllukultuu- ridel lühikese aja jooksul omastada fosforit ja magnee- siumi kiiresti, samas kui aeglaselt lahustuvate väetiste puhul on fosfori ja magneesiumi omastamine aeglasem, kuid püsivam. Põlluharijatele oleks kasulik, kui ühes väetiseliigis sisalduksid nii fosfor kui ka magneesium. Magneesiumsulfaat on teisejärgulist taimetoiteelementi sisaldav väetiseliik, mis on loetletud määruse (EÜ) nr 2003/2003 I lisas. Kõnealuse määruse artikli 20 koha- selt võivad kõik teisejärgulisi taimetoiteelemente sisal- davad väetised sisaldada mikroelemente. Samas on prae- guse magneesiumsulfaati sisaldava väetiseliigi puhul (!) ELT L 304, 21.11.2003, lk 1. vääveltrioksiidi ja magneesiumoksiidi ettenähtud miini- mumsisaldus liiga suur selleks, et saaks lisada veel mikro- elemente. Kuna huvi taimede tasakaalustatud toitumistin- gimuste vastu on kasvanud, on suurenenud mikroele- mentide kasutamine. Kui magneesiumsulfaat oleks segatud mikroelementidega, oleks põlluharijatel mikroele- mente lihtsam kasutada. Seega tuleks läbi vaadata magneesiumsulfaati sisaldava väetiseliigi koostis, et magneesiumsulfaadi ja mikroelementide segude turusta- misel saaks kasutada märget ,EÜ väetis”. Määruse (EÜ) nr 2003/2003 III lisas on esitatud tehni- lised sätted suure Jlämmastikusisaldusega ammoo- niumnitraatväetiste kontrollimiseks. Oleks vaja selgitada, et neid analüüsimeetodeid võib kasutada ammooniumni- traatväetiste koostise erinevate vormide (mikrograanulid või graanulid) puhul. Lisaks on nende analüüsimeetodite kirjeldamisel enamasti kasutatud vananenud rõhuühikuid, mitte praegu kasutusel olevaid SI-ühikuid. Määruse (EÜ) nr 2003/2003 artikli 29 lõikes 2° on nõutud, et proovide võtmised ja analüüsid kõnealuse määruse I lisas loetletud liikidesse kuuluvate EÜ väetiste ametlikuks kontrollimiseks tuleb teha selle määruse III ja IV lisas kirjeldatud analüüsimeetodite kohaselt. Kuna neil meetoditel puudub rahvusvaheline tunnustus, tehti Euroopa Standardikomiteele (CEN) ülesandeks töötada olemasolevate meetodite asendamiseks välja Euroopa standardid (EN standardid). Väetiste ja lupjamismaterjalide analüüsimeetodite ajako- hastamist käsitleva Euroopa Standardikomitee (CEN) voli- tuse M/335 mittetäielike järelduste alusel on välja töötatud 20 EN standardit, mis tuleks lisada määruse (EÜ) nr 2003/2003 IV lisasse. Mõned neist standardeist tuleks võtta kasutusele olemasolevate meetodite asemel, mõned on täiesti uued. EN standarditena avaldatud tunnustatud meetodid eeldavad tavaliselt ringtesti (mitmes laboris tehtud võrd- luskatsed), millega kontrollitakse analüüsimeetodi repro- dutseeritavust erinevates laborites. Volitustesse lisatavate meetodite esialgsel hindamisel selgus siiski, et osa neist meetodeist kasutatakse vähe. Sel puhul leiti, et redakt- sioonilistest täpsustustest piisab ning et ringtesti ei ole vaja teha. Et kontrollijad teaksid täpselt EN standardite statistilise usaldusväärsuse taset, oleks seega vaja eristada valideeritud EN standardid ja valideerimata meetodid, et oleks lihtsam kindlaks määrata neid EN standardeid, mille alusel on tehtud katseid mitmes laboris.