7.7.2005 Euroopa Liidu Teataja L 174/5 NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 1056/2005, 27. juuni 2005, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1467/97 ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 104 lõike 14 teist lõiku, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust, (!) võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, (2) ning arvestades järgmist: 1 2 3 5 6 () E ) 9 C) E ) E ) E ) E Stabiilsuse ja kasvu pakt koosnes algselt nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrusest (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõ- lastamise tõhustamise kohta, ?) nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrusest (EÜ) nr 1467/97 ülemäärase eelarvepuu- dujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgita- mise kohta (4) ja Euroopa Ülemkogu 17. juuni 1997. aasta resolutsioonist stabiilsuse ja kasvu pakti kohta. (°) Stabiilsuse ja kasvu pakt on osutunud kasulikuks fiskaal- distsipliini parandamise vahendiks, aidates seeläbi kaasa suuremale makromajanduslikule stabiilsusele, mida iseloomustavad madal inflatsioon ja madalad intressi- määrad ning mis on vajalik püsivaks majanduskasvuks ja töökohtade loomiseks. Nõukogu võttis 20. märtsil 2005 vastu aruande “Stabiil- suse ja kasvu pakti rakendamise tõhustamine”, mille eesmärk on parandada eelarveraamistiku juhtimist ja riikide osalust selles, tugevdades pakti majanduslikult ja tõhustades nii selle ennetavat kui korrektiivset osa, et tagada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus, eden- dada kasvu ja vältida tulevaste põlvkondade ülemäärast koormamist. Euroopa Ülemkogu kiitis aruande heaks oma 23. märtsi 2005. aasta järeldustes, (6) milles märgi- takse, et aruanne ajakohastab ja täiendab stabiilsuse ja kasvu pakti, olles edaspidi selle lahutamatuks osaks. LT C 144, 14.6.2005, lk 16. . juuni 2005. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata). ÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. ÜT L 209, 2.8.1997, lk 6. ÜT C 236, 2.8.1997, lk 1. uroopa Ülemkogu 22.-23. märtsi 2005. aasta järelduste 2. lisa. (3) Vastavalt ECOFINi 20. märtsi 2005. aasta aruandele, mis kiideti heaks Euroopa Ülemkogu 2005. aasta kevadisel kohtumisel, taaskinnitavad liikmesriigid, nõukogu ja komisjon enda pühendumust asutamislepingu ning stabiilsuse ja kasvu pakti tõhusale ja õigeaegsele rakenda- misele vastastikuse toetuse ja surve kaudu ning pakti sätete õiguskindluse ja tõhususe tagamisele majandus- ja fiskaaljärelevalve valdkonnas tiheda ja konstruktiivse koostöö tegemise kaudu. Määrust (EÜ) nr 1467/97 tuleb muuta, et oleks võimalik täielikult kohaldada kokkulepitud stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise täiustusi. Ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamisel on juhtivaks põhimõtteks ülemäärase eelarvepuudujäägi viivitamatu korrigeerimine. Menetlus peaks jääma liht- saks, läbipaistvaks ja õiglaseks. Tuleks läbi vaadata tõsisest majanduslikust surutisest tule- neva kontrollväärtuse erakordse ületamise mõiste. Seejuures tuleks piisavalt arvesse võtta Euroopa Liidus esinevat majanduslikke erinevusi. Komisjon peaks alati koostama ettekande asutamisle- pingu artikli 104 lõike 3 alusel. Oma ettekandes peaks komisjon uurima, kas saab kohaldada artikli 104 lõikes 2 ettenähtud erandeid. Artikli 104 lõike 3 kohaselt koos- tatud komisjoni ettekanne peaks asjakohaselt kajastama keskpika majandusperioodi ning keskpika eelarveperioodi arengut. Lisaks sellele tuleks pöörata kohast tähelepanu muudele teguritele, mis asjaomase liikmesriigi arvates on asjakohased kontrollväärtuse ületamisele kõikehõlmava kvalitatiivse hinnangu andmisel. Kõikide ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames teostatavate eelarvehindamiste käigus tuleks hoolikalt arvesse võtta kontrollväärtusele ligilähedast eelarvepuudu- jääki; mis kajastab pensionireformide rakendamist, millega võetakse kasutusele mitmesambaline süsteem, mis hõlmab kohustuslikku ja täielikult finantseeritud sammast, kuna nimetatud reformide rakendamine toob endaga kaasa lühiajalise eelarveseisundi halvenemise, samas kui riigi rahanduse pikaajaline stabiilsus selgelt suureneb. Kui komisjon ja nõukogu hindavad asutamis- lepingu artikli 104 lõike 12 alusel, kas ülemäärane eelar- vepuudujääk on korrigeeritud, peaksid nad eelkõige hindama ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse puudu- jääginäitajate arenguid arvestades samas riiklikult halla- tava samba reformimise netomaksumust.