13/29. kd Euroopa Liidu Teataja 367 32002L0022 L 108/51 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 24.4.2002 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2002/22/EÜ, 7. märts 2002, universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste puhul (universaalteenuse direktiiv) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eelkõige selle artiklit 95, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (!) võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, (2) võttes arvesse regioonide komitee arvamust, (3) toimides vastavalt asutamislepingu artiklis 251 sätestatud menet- lusele (4) ning arvestades järgmist: (1) Telekommunikatsioonisektori liberaliseerimise ning tihe- dama konkurentsi ja sideteenuste suurema valikuga kaas- nevad samaaegsed meetmed, mille eesmärk on luua ühtne reguleeriv raamistik, mis tagaks universaalteenuse osutami- se. Universaalteenuse mõiste peaks arenema nii, et selles kajastuksid tehnoloogia ja turu areng ning muudatused kasutajate nõudmistes. 1998. aastal telekommunikatsioo- nituru täielikuks liberaliseerimiseks loodud reguleerivas raamistikus määratles ühendus universaalteenuse osuta- mise kohustuste minimaalse ulatuse ning kehtestas selle kulude ja rahastamise eeskirjad. Vastavalt asutamislepingu artiklile 153 peab ühendus edendama tarbijakaitset. Ühendus ja selle liikmesriigid on võtnud endale telekom- munikatsioonivõrkude ja -teenuste reguleeriva raamisti- kuga seotud kohustusi Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) telekommunikatsiooni põhiteenuseid käsitleva lepingu raames. Kõigil WTO liikmetel on õigus määratle- da, millist universaalteenuse osutamise kohustust nad EÜT C 365 E, 19.12.2000, lk 238 ja EÜT C 332 E, 27.11.2001, lk 292. EÜT C 139, 11.5.2001, lk 15. EÜT C 144, 16.5.2001, lk 60. Euroopa Parlamendi 13. juuni 2001. aasta arvamus (Euroopa Ühen- duste Teatajas seni avaldamata), nõukogu 17. septembri 2001. aasta ühine seisukoht (EÜT C 337, 30.11.2001, lk 55) ja Euroopa Parla- mendi 12. detsembri 2001. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). Nõukogu 14. veebruari 2002. aasta otsus. (5) (7) soovivad säilitada. Selliseid kohustusi ei peeta oma olemu- selt konkurentsiga vastuolus olevaks tingimusel, et neid hallatakse läbipaistval, mittediskrimineerival ja konkurentsi seisukohast neutraalsel viisil ja nad ei põhjusta suuremat koormust, kui on vaja WTO liikme määratletud universaal- teenuse jaoks. Universaalteenuse tagamine (see tähendab määratletud miinimumteenuste osutamine kõigile lõppkasutajatele vas- tuvõetava hinnaga) võib eeldada mõningate teenuste osu- tamist mõningatele lõppkasutajatele hinnaga, mis erineb tavapärastele turutingimustele vastavast hinnast. Kompen- satsiooni maksmine ettevõtjatele, kes on määratud osu- tama sellistes oludes kõnealuseid teenuseid, ei pruugi siiski põhjustada konkurentsi moonutamist, kui neile kompen- seeritakse konkreetne netokulu ja kui netokuluga kaasnev koormus kaetakse konkurentsi seisukohast neutraalsel vii- sil. Konkurentsile rajatud turul tuleks kõigi määratletud piir- kondades üldkasutatavaid telefoniteenuseid pakkuvate ettevõtjate suhtes rakendada teatavaid kohustusi ning muid kohustusi tuleks rakendada ainult ettevõtjate suhtes, kellel on märkimisväärne turujõud või kes on määratud osutama universaalteenust. Võrgu lõpp-punkt moodustab reguleerimisotstarbelise pii- ri, mis eraldab elektroonilisi sidevõrke ja -teenuseid regu- leerivat raamistikku telekommunikatsioonivõrgu lõpp- seadmeid reguleerivast raamistikust. Võrgu lõpp-punkti asukoha määratlemise eest vastutab riigi reguleeriv asutus, kes teeb seda vajaduse korral asjaomaste ettevõtjate taot- luse põhjal. Liikmesriigid peaksid ka edaspidi tagama, et II peatükis sätestatud teenused on kõigile asjaomase riigi territooriu- mil paiknevatele lõppkasutajatele olenemata nende geo- graafilisest asukohast kättesaadavad ettenähtud kvalitee- diga ja konkreetsele riigile iseloomulike tingimuste seisukohast vastuvõetava hinnaga. Seoses universaaltee- nuse osutamise kohustustega ja pidades silmas konkreetse riigi tingimusi; võivad liikmesriigid võtta erimeetmeid, et tagada maapiirkondades või geograafiliselt eraldatud piir- kondades asuvate tarbijate juurdepääs II peatükis sätesta- tud teenustele ja kõnealuste teenuste vastuvõetav hind, samuti tagada juurdepääs samadel tingimustel ka eakatele