15/1. kd Euroopa Liidu Teataja 257 31985L0374 L 210/29 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 7.8.1985 NÕUKOGU DIREKTIIV, 25. juuli 1985, liikmesriikide tootevastutust käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta (85/374JEMÜ) EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (!) võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, (2) võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust (3) ning arvestades, et: vaja on ühtlustada liikmesriikide õigusakte, mis käsitlevad tootja vastutust kahju eest, mida põhjustavad tema toodete puudused, sest olemasolevad lahknevused võivad moonutada konkurentsi, mõjutada kaupade liikumist ühisturul ja kaasa tuua tarbijate eri- neva kaitstuse kahju suhtes, mida puudusega toode põhjustab tema tervisele või varale; tahtlusest sõltumatu tootjapoolne vastutus on ainus vahend, mille abil võib asjakohaselt lahendada tänapäevasele tehnoloogilisele tootmisele omaste riskide õiglase jaotamise probleemi, mis iseloo- mustab meie üha enam tehniseeruvat ajastut; tahtlusest sõltumatut tootjapoolset vastutust peaks kohaldama ainult tööstuslikult toodetud vallasasjade suhtes; seetõttu on kohane jätta vastutusega hõlmamata põllumajandustooted ja ulu- kid, välja arvatud juhud, kui neid on tööstuslikult töödeldud, mis võiks põhjustada nende toodete puudusi; käesolevas direktiivis sätestatud vastutust tuleks kohaldada ka kinnisasjade ehitamisel kasutatud või kinnisasjadesse paigaldatud vallasasjade suhtes; (1) EÜTC 241, 14.10.1976, lk 9 ja EÜT C 271, 26.10.1979, lk 3. (2) EÜTC 127, 21.5.1979, lk 61. (5) EÜTC 114, 7.5.1979, lk 15. tarbijate kaitsmiseks peab vastutus hõlmama kõiki tootmisprot- sessi kaasatud tootjaid niivõrd, kuivõrd nende tarnitud valmistoo- de, koostisosa või tooraine oli puudusega; samal põhjusel tuleks vastutust laiendada ka toodete ühendusse importijatele ja isikute- le, kes esinevad tootjana, kinnitades tootele oma nime, kauba- märgi või muu selgesti eristatava tunnuse, või tarnivad toodet, mille tootjat ei ole võimalik kindlaks teha; olukorras, kus ühe ja sellesama kahju eest vastutavad mitu isikut, on tarbija kaitsmiseks vaja, et kahjukannatajal oleks võimalik kahju täielikku hüvitamist nõuda ükskõik milliselt vastutavalt isi- kult; tarbija füüsilise heaolu ja vara kaitsmiseks tuleks toote puuduste kindlaksmääramisel lähtuda mitte toote kasutamiskõlblikkusest, vaid ohutusest, mida üldsus õigustatult ootab; ohutuse hindami- sel välistatakse toote igasugune selline väärtarvitamine, mis asja- olusid arvestades on põhjendamatu; riski õiglane jaotamine kahjukannataja ja tootja vahel tähendab, et tootjal peaks olema võimalik end vastutusest vabastada, kui ta tõestab teatavate süüd välistavate asjaolude olemasolu; tarbijate kaitsmiseks on vaja, et tootja vastutus ei olene teiste kahju tekitamises osalenud isikute tegevusest või tegevusetusest; tootja vastutuse vähendamiseks või välistamiseks võib siiski arvesse võtta kahjukannataja enda hooletust; tarbijate kaitsmine nõuab niihästi surma ja tervisekahjustuse kui ka varale tekitatud kahju hüvitamist; viimati nimetatu peaks piir- duma eratarbimiseks või -kasutamiseks mõeldud kaupadega ja hõlmama fikseeritud tasemel omavastutuse, et vältida ülemäärast kohtukäimist; käesolev direktiiv ei tohiks piirata valu ja kanna- tuste ning muu mitteainelise kahju hüvitamist vastava juhtumi suhtes kohaldatava õiguse kohaselt; hüvitust taotleva hagi esitamise ühetaoline aegumistähtaeg on nii kahjukannataja kui ka tootja huvides;