15.11.2006 Euroopa Liidu Teataja L 315/9 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS nr 1673/2006/EÜ, 24. oktoober 2006, Euroopa standardimise rahastamise kohta EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 95 ning artikli 157 lõiget 3, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arva- must (°), toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (2) ning arvestades järgmist: (1) Euroopa standardimine on vabatahtlik tegevus, mille tulemusena loovad huvitatud osapooled enda tarbeks ja oma vajadustele vastavaid standardeid ja muid standardi- mistooteid. Kõnealused standardimistooted on kehtestanud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiivi 98/34/EÜ (millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord) (?) I lisas sätestatud organid — Euroopa Standardikomitee (CEN), Euroopa Elektrotehnika Standardikomitee (Cenelec) ja Euroopa Elekterside Standar- dimise Instituut (ETSI) (edaspidi “Euroopa standardiorga- nid”). Direktiiviga 98/34/EÜ nähakse ette, et komisjon võib pärast kõnealuse direktiivi kohaselt asutatud komiteega nõu pidamist esitada Euroopa standardiorganitele standardimis- taotlusi. 28. märtsi 2003. aasta üldsuunistes koostöö kohta CENi, Ceneleci ja ETSI ja Euroopa Komisjoni ning Euroopa Vabakaubandusorganisatsiooni vahel (*) määratakse part- nerlussuhted ühelt poolt Euroopa standardiorganite ning teiselt poolt ühenduse ja Euroopa Vabakaubanduse Assot- siatsiooni vahel, mis toetab samuti Euroopa standardimist. Võttes arvesse, et Euroopa standardimisel on kasutoov roll ühenduse õigusaktide ja poliitika elluviimise toetamisel, on vaja, et ühendus panustaks Euroopa standardimise rahasta- misse. Ühelt poolt aitab Euroopa standardimine kaasa siseturu toimimisele ja ühtlustamisele, eelkõige tänu nn uue lähenemisviisi direktiividele tervishoiu-, julgeoleku-, kesk- konnakaitse ja tarbijakaitse sektoris või näiteks koostalit- lusvõime tagamisele transpordivaldkonnas. Teiselt poolt ELT C 110, 9.5.2006, lk 14. Euroopa Parlamendi 17. mai 2006. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 18. septembri 2006. aasta otsus. EÜT L 204, 21.7.1998, lk 37. Direktiivi on viimati muudetud 2003. aasta ühinemisaktiga. ELT C 91, 16.4.2003, lk 7. ) aitab Euroopa standardimine parandada ettevõtete konku- rentsivõimet, hõlbustades eelkõige kaupade ja teenuste vaba liikumist, võrkude koostalitlusvõimet, kommunikatsiooni, tehnoloogilisi arendusi ja uuendusi infotehnoloogia vald- konnas. Seepärast peaks käesolev otsus käsitlema ka infotehnoloogia ja telekommunikatsiooni valdkonna stan- dardimist, mida eelkõige reguleerib nõukogu 22. detsembri 1986. aasta otsus 87/95/JEMÜ standardimise kohta info- tehnoloogia ja telekommunikatsiooni valdkonnas ). Käesolev otsus peaks andma põhjendatud, täieliku ja üksikasjaliku õigusliku aluse ühenduse rahastamistegevusele kõikides nendes Euroopa standardimistegevustes, mida on vaja ühenduse poliitikavaldkondade ja õigusaktide elluvii- miseks. Tuleb tagada, et väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad, eriti väikeettevõtjad, mikro- ja käsitööndusettevõtjad, saaksid Euroopa standardeid kohaldada. Seetõttu tuleb need standardid välja töötada ja neid kohandada selliste ettevõtjate olukorda ja keskkonda arvestades. Ühenduse toetuse eesmärgiks peaks olema standardite või standardimistoodete väljatöötamine, ettevõtetele nende kasutamise lihtsamaks muutmine nende tõlkimise kaudu ühenduse ametlikesse keeltesse, Euroopa standardite üht- lustamise kiirendamine ja kõigi turul tegutsevate isikute õiglase ja läbipaistva juurdepääsu tagamine Euroopa standarditele kogu Euroopa Liidus. See on eriti tähtis juhtudel, kui standardite kasutamine võimaldab ühenduse õigusakte täita. Euroopa standardimise rahastamiseks eraldatavad assignee- ringud peaks igal aastal määrama eelarvepädev institutsioon suunava rahastamispaketi raames asjaomase finantsraamis- tiku perioodiks ning selle aluseks peaks olema komisjoni iga-aastane otsus, millega määratakse täpsed summad ja vajaduse korral tegevusvaldkonna kaupa kaasrahastamise maksimummäärad. Kuna Euroopa standardimine puudutab ühenduse poliiti- kavaldkondi ja õigusakte väga laiaulatuslikult ja standardi- mistegevused on väga erinevad, tuleks ette näha erinevad rahastamise menetlused. Peamiselt on tegu toetustega, mis EÜT L 36, 7.2.1987, lk 31. Otsust on muudetud määrusega (EÜ) nr 807/2003 (ELT L 122, 16.5.2003, lk 36).