4.5.2005 Euroopa Liidu Teataja L 117/13 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 648/2005, 13. aprill 2005, millega muudetakse nõukogu määrust (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tollisea- EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 26, 95, 133 ja 135, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, võttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arva- must, (') toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (?) ning arvestades järgmist: () C) Määruses (EMÜ) nr 2913/92 () sätestatakse tollikäitluse eeskirjad imporditud või eksporditavatele kaupadele. Ühenduse tolliterritooriumile toodavatele või sealt välja viidavatele kaupadele on vaja kehtestada tollikontrolli kaitse võrdväärne tase. Selle eesmärgi saavutamiseks on vaja ühenduses kehtestada tollikontrolli võrdväärne tase ja tagada tollikontrolli ühtlustatud kohaldamine liikmes- riikide poolt, kes on peamiselt vastutavad nende kontrol- limeetmete kohaldamise eest. Sellised kontrollimeetmed peaksid põhinema kaupade ja ettevõtjate valiku suhtes ühiselt kokkulepitud standarditel ja riskikriteeriumitel, et minimeerida ühendusele ja selle kodanikele ning ühen- duse kaubanduspartneritele ilmnevaid riske. Seepärast peaksid liikmesriigid ja komisjon kehtestama ühenduse ühise riskijuhtimise raamistiku, et toetada ühist lähene- misviisi nii, et prioriteedid oleksid määratud tulemusli- kult ja vahendid jaotatud tõhusalt eesmärgiga säilitada sobiv tasakaal tollikontrolli ja seadusliku kaubavahetuse hõlbustamise vahel. Selline raamistik peaks samuti sätes- tama ühised kriteeriumid ja ühtlustatud nõuded volitatud ELT C 110, 30.4.2004, lk 72. Euroopa Parlamendi 20. aprilli 2004. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata), nõukogu 29. novembri 2004. aasta ühine seisukoht (ELT C 38 E, 15.2.2005, lk 36) ja Euroopa Parlamendi 23. veebruari 2005. aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata). EÜT L 302, 19.10.1992, lk 1. Määrust on viimati muudetud 2003. aasta ühinemisaktiga. dustik ettevõtjatele ning tagama selliste kriteeriumite ja nõuete ühtlustatud kohaldamise. Kõiki liikmesriike hõlmava ühise riskijuhtimise raamistiku loomine ei tohiks takis- tada liikmesriike kontrollimast kaupu pisteliselt. Liikmesriigid peaksid andma volitatud ettevõtja staatuse igale ettevõtjale, kes vastab ettevõtja kontrollisüsteemide, finantsilise maksejõulisuse ja vastavusandmetega seotud ühistele kriteeriumitele. Teised liikmesriigid peaksid tunnustama ühe liikmesriigi antud volitatud ettevõtja staatust, kuid see ei anna automaatselt õigust saada tollieeskirjades ette nähtud lihtsustusi teistes liikmesrii- kides. Teised liikmesriigid peaksid siiski volitatud ettevõt- jatele lubama lihtsustuste kasutamist, kui ettevõtjad vastavad teatavate lihtsustuste kasutamise kõikidele erinõuetele. Lihtsustuste kasutamise taotluse kaalumisel ei pea teised liikmesriigid kordama ettevõtja kontrollisüs- teemide, finantsilise maksejõulisuse või vastavusandmete hindamist, mille on läbi viinud liikmesriik, kes andis ettevõtjale volitatud ettevõtja staatuse, kuid nad peaks tagama teatava lihtsustuse kasutamise kõikide muude erinõuete täitmise. Lihtsustuste kasutamist teistes liik- mesriikides võib koordineerida ka asjaomaste tolliametite vahelise kokkuleppega. Lihtsustused tollieeskirjade alusel ei tohiks jätkuvalt piirata ühenduse tolliseadustikus määratletud ning eelkõige turvalisuse ja julgeolekuga seotud tollikontrolli. Selliste kontrollimeetmete eest vastutab toll ja õigus kontrollida peaks jääma, kuigi samas tuleks volitatud ettevõtja staatust tunnustada nende asutuste poolt tegu- rina riskianalüüsi käigus ja ettevõtjale turvalisus- ning julgeolekualaste hõlbustuste andmisel. Riskiga seotud informatsiooni import- ja eksportkaupade kohta peaks jagama liikmesriikide pädevate asutuste ja komisjoni vahel. Selleks tuleks luua ühine, turvaline süsteem, mis võimaldab pädevatel asutustel sellele infor- matsioonile õigeaegselt ja tulemuslikult juurde pääseda ning seda edastada ja vahetada. Sellist informatsiooni võib jagada kolmandate riikidega, kui rahvusvaheline leping näeb nii ette.