05/4. kd Euroopa Liidu Teataja 317 32003R0859 L 124/1 EUROOPA LIIDU TEATAJA 20.5.2003 NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 859/2003, 14. mai 2003, millega laiendatakse määruse (EMÜ) nr 1408/71 ja määruse (EMÜ) nr 574/72 sätteid kolmandate riikide kodanikele, keda need sätted juba ei hõlma üksnes nende kodakondsuse alusel EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 63 punkti 4, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (!) võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust (2) ning arvestades järgmist: (1) Oma erakorralisel istungil Tamperes 15. ja 16. oktoob- ril 1999 teatas Euroopa Ülemkogu, et Euroopa Liit peaks tagama oma liikmesriikide territooriumil seaduslikult ela- vate kolmandate riikide kodanike õiglase kohtlemise, andma neile EL kodanike omadega võrreldavad õigused ja kohustused, tugevdama mittediskrimineerivat kohtlemist majandus-, sotsiaal- ja kultuurielus ning lähendama nende õiguslikku seisundit liikmesriikide kodanike omale. Oma 27. oktoobri 1999. aasta resolutsioonis (3) kutsus Euroopa Parlament üles võtma kiireid meetmeid liikmes- riikides seaduslikult elavatele kolmandate riikide kodani- kele lubatud õiglase kohtlemise ja nende õigusliku seisundi (8) määratlemise alal, sealhulgas ühetaoliste õiguste alal, mis oleksid võimalikult lähedased Euroopa Liidu kodanike õigustele. Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee on samuti taotlenud ühenduse kodanike ja kolmandate riikide kodanike võrd- set kohtlemist sotsiaalvaldkonnas, nimelt oma 26. sep- tembri 1991. aasta arvamuses kolmandatest riikidest päri- nevate võõrtöötajate seisundi kohta. (4) Euroopa Liidu lepingu artikli 6 lõikes 2 on sätestatud, et liit austab põhiõigusi kui ühenduse õiguse üldpõhimõtteid, nagu need on tagatud inimõiguste ja põhivabaduste kaitse EÜT C 126 E, 28.5.2002, lk 388. (6) Arvamus on esitatud 21. novembril 2002 (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata). EÜT C 154, 5.6.2000, lk 63. (6) EÜT C 339, 31.12.1991, lk 82. Euroopa konventsiooniga, mis on alla kirjutatud Roomas 4. novembril 1950, ning nagu need tulenevad liikmesrii- kide ühesugustest riigiõiguslikest tavadest. Käesolevas määruses austatakse põhiõigusi ja peetakse kinni iseäranis Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga tunnus- tatud põhimõtetest, eriti selle artikli 34 lõike 2 vaimust. Ühenduse eesmärgid on kõrgetasemelise sotsiaalkaitse soo- dustamine ning elatustaseme ja elukvaliteedi tõstmine liik- mesriikides. Kolmandate riikide kodanike sotsiaalkaitse tingimuste, eriti nende suhtes kohaldatava sotsiaalkindlustusskeemi osas väitis tööhõive ja sotsiaalpoliitika nõukogu oma 3. det- sembri 2001. aasta järeldustes, et kolmandate riikide koda- nike suhtes kohaldatav kooskõlastamine peaks andma neile kogumi ühtseid õigusi, mis on võimalikult lähedased EL-i kodanike õigustele. Praegu kohaldatakse nõukogu 14. juuni 1971. aasta mää- rust (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohal- damise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate ja nende pereliikmete suhtes, (°) mis on erinevate liikmesriikide sot- siaalkindlustusskeemide kooskõlastamise alus, ning nõu- kogu 21. märtsi 1972. aasta määrust (EMÜ) nr 574/72, millega määratakse kindlaks määruse (EMÜ) nr 1408/71 rakendamise kord, (6) ainult teatavate kolmandate riikide kodanike suhtes. Nende õigusaktide hulk ja mitmekesisus, mille abil püütakse lahendada liikmesriikide sotsiaalkind- lustusskeemide kooskõlastamisega seonduvaid probleeme, mis seisavad ühenduse kodanikega samas olukorras ole- vate kolmandate riikide kodanike ees, annab alust õigusli- kule ja halduslikule keerukusele. Need tekitavad kõnealus- tele isikutele, nende tööandjatele ja pädevatele siseriiklikele sotsiaalkaitseorganitele suuri raskusi. EÜT L 149, 5.7.1971, lk 2; määrust on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1386/2001 (EÜTL 187, 10.7.2001, lk 1). EÜTL 74, 27.3.1972, lk 1; määrust on viimati muudetud komisjoni määrusega (EÜ) nr 410/2002 (EÜTL 62, 5.3.2002, lk 17).