26 Euroopa Liidu Teataja 07/1. kd 31969R1192 L 156/8 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 28.6.1969 NÕUKOGU MÄÄRUS (EMÜ) nr 1192/69, 26. juuni 1969, raudtee-ettevõtjate finantskohustuste ja soodustuste tasendamise ühisreeglite kohta EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 75 ja 94, võttes arvesse nõukogu 13. mai 1965. aasta otsust raudtee-, maantee- ja siseveetranspordi konkurentsi mõjutavate teatavate sätete ühtlustamise kohta, (1) võttes arvesse komisjoni ettepanekut, võttes arvesse assamblee arvamust, (2) võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust () ning arvestades, et: ühise transpordipoliitika üks eesmärke on kõrvaldada erinevu- sed, mis tekivad selle tõttu, et avaliku võimu organid panevad raudtee-ettevõtjatele finantskohustusi või teevad neile soodus- tusi, ning mis järelikult võivad põhjustada konkurentsitingi- muste olulisi moonutusi; on vaja võtta meetmeid, mis tagaksid selliste finantskohustuste või soodustuste mõju kõrvaldamise, et saavutada kõigi trans- pordiliikide võrdne kohtlemine; need meetmed võivad seisneda teatavate finantskohustuse või soodustuse liikide aegsas lõpeta- mises; teiste liikide puhul tuleb neid meetmeid rakendada osana raudtee-ettevõtjate finantskohustuste ja soodustuste tasenda- mise protsessist, kusjuures selle tasendamise erijoon on hüvitise maksmine finantskohustuste või soodustuste mõju nivelleerimi- seks; tasendamisega hõlmatavate finantskohustuse või soodustuse teatavate liikide seisund tuleb lõplikult otsustada seoses raud- tee-ettevõtjate ja riigi vahelisi finantssuhteid reguleerivate ees- kirjade järkjärgulise ühtlustamisega, nagu on sätestatud nõu- kogu 13. mai 1965. aasta otsuses teatavate raudtee-, maantee- ja siseveetranspordi vahelist konkurentsi mõjutavate sätete ühtlustamise kohta; kõnesolevate kohustuse või soodustuse lii- kide puhul on sellepärast asjakohane kuni lõpliku lahenduseni anda igale riigile õigus otsustada tasendamise vajadus igal (1) EÜT 88, 24.5.1965, lk 1500/65. (7) EÜT C 135, 14.12.1968, lk 34. () EÜT C 118, 11.11.1968, lk 7. üksikjuhtumil eraldi; kui on otsustatud tasendada, tuleks seda teha kooskõlas käesolevas määruses sätestatud ühisreeglitega, eriti rahalise hüvitise arvestamise meetodite osas; enne kui astuda kohustus- ja soodustustasenduse kohaseid samme sellest tasendamisest tuleneva mis tahes hüvitise maks- miseks, on vaja kindlaks määrata finantskohustused või soodus- tused, mida raudtee-ettevõtjad on kandnud või saanud võrrel- des olukorraga, kui nad oleksid tegutsenud muude transpor- diettevõtjatega samades tingimustes; selleks tuleb määratleda juhtumid, mille suhtes tasendamist tuleks kohaldada; hõlmata tuleks kõik liikmesriikides ettetule- vad juhtumid, välja arvatud ühelt poolt avalike teenuste osuta- mise kohustused tähenduses, mis on määratletud nõukogu 26. juuni 1969. aasta määruses (EMÜ) nr 1191/69 (*) liikmes- riikide poolsete meetmete kohta, mis puudutavad raudtee-, maantee- ja siseveetranspordil osutatavate avalike teenuste mõistest tulenevaid kohustusi, ja teiselt poolt kolme transpordi- liiki reguleerivate eeskirjade alusel kujunenud infrastruktuuri ja maksukohustuste erinevused — erinevused, mis kõrvaldatakse kohasel ajal ja viisil meetmete alusel, mida on kavandatud inf- rastruktuuri kasutustasu suhtes koos transpordi üld- ja erimak- sustamissüsteemi kohandamisega; kuna iga tasendamise juhtum on eripärane, on vaja määratleda iga juhtumi reguleerimisala ning kehtestada arvestuspõhimõt- ted, mida tuleb rakendada raudtee-ettevõtjatele pandud finants- kohustuste või neile tehtud soodustuste kindlaksmääramisel; selliste kohustuste või soodustuste suuruse kindlaksmäärami- seks on vaja raudtee-ettevõtjates rakendatavat süsteemi võrrelda süsteemiga, mida rakendatakse teiste veoliikide alal tegutsevates eraõiguslikes transpordiettevõtjates; finantskohustused, mida kannavad raudtee-ettevõtjad, on tavali- selt suuremad kui neile antavad soodustused, peale selle on nendel ettevõtjatel hõlbus anda raamatupidamisandmeid, mis on vajalikud kõnesolevate kohustuste või soodustuste summa kindlaksmääramiseks; seepärast on asjakohane loovutada alga- tus kõnealuses küsimuses nimetatud ettevõtjatele, kusjuures liikmesriikide pädevad ametiasutused kontrollivad kooskõlas käesoleva määruse sätetega enne hüvitise summa kindlaksmää- ramist näitajaid, millega ettevõtjad on põhjendanud oma taot- lusi; soovitav on määrata tähtaeg, mille jooksul need pädevad ametiasutused peavad tegema otsuse; (*) EÜT L 156, 28.6.1969, lk 1.