286 Euroopa Liidu Teataja 07/7. kd 32003L0025 L 123/22 EUROOPA LIIDU TEATAJA 17.5.2003 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2003/25/EÜ, 14. aprill 2003, ro-ro reisiparvlaevade täpsemate püstuvusnõuete kohta (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 80 lõiget 2, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (') 7) võttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arva- must, (2) olles nõu pidanud regioonide komiteega, tegutsedes asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (°) ning arvestades järgmist: rentsimoonutusi ühenduses tegutsevate ro-ro reisiparv- laevade käitajate vahel. Vigastatud ro-ro reisiparvlaevade püstuvuse põhinõuded kehtestati rahvusvahelisel tasandil 1990. aasta konverent- sil, kus käsitleti inimelude ohutust merel (SOLAS 90), ja lisati SOLAS konventsiooni määrusele II-1/B/8 (SOLAS 90 standard). Neid nõudeid kohaldatakse kogu ühendu- ses, sest rahvusvaheliste merereiside suhtes kohaldatakse otseselt SOLAS konventsiooni ja kohaliku rannasõidu suhtes kohaldatakse nõukogu 17. märtsi 1998. aasta direktiivi 98/18/EÜ reisilaevade ohutusmääruste ja -stan- dardite kohta. (*% (1) — Ühise trflnspordipoliitika raames tuleks võtta täien.davaid (8) — SOLAS 90 vigastatud laeva püstuvusstandard hõlmab meetmeid, et parandada reisijate meretranspordi ohu- kaudselt ro-ro tekile pääseva vee mõju mereoludes, mille tust. ) K€ P ) » puhul oluline lainekõrgus on 1,5 m. (2) Ühendus soovib kõikide asjakohaste vahenditega vältida ro-ro reisiparvlaevadega seotud õnnetusi ja neist tulene- vaid surmajuhtumeid. (9) 1995. aasta SOLAS konverentsi resolutsiooniga 14 lubati IMO liikmetel sõlmida piirkondlikke lepinguid, kui (3) Kokkupõrkel vigastatud ro-ro reisiparvlaevade merekind- nende arvates valitsevad meretingimused ja muud koha- lus nende laevade püstuvusstandardi kohaselt on oluline likud olud eeldavad täpsemaid püstuvusnõudeid kind- tegur reisijate ja laevapere ohutuse ning eriti otsingu- ja laksmääratud merepiirkonnas. päästetegevuse seisukohast; kinnise ro-ro tekiga ro-ro reisiparvlaeva püstuvusele tekitab kokkupõrke järel kõige suuremat ohtu olulise koguse vee kogunemine tekile. (10) Kaheksa Põhja-Euroopa riiki, sealhulgas seitse liikmes- (44 Ro-ro reisiparvlaevu kasutavatel isikutel ja selliste lae- riiki, otsustasid 28. veebruaril 1996 Stockholmis võtta vade laevaperel peaks kogu ühenduses olema õigus kasutusele vigastatud ro-ro reisiparvlaevade rangemad nõuda ühtlaselt kõrget ohutustaset, olenemata sellest, püstuvusnõuded, et võtta arvesse ro-ro tekile koguneva kus laevad tegutsevad. vee mõju ja võimaldada laevadel veepinnale jääda SOLAS 90 standardis ettenähtust palju raskemates olu- (5) — Reisijate meretranspordi siseturumõõdet silmas pidades des, kui oluline lainekõrgus on kuni 4 m. on ühenduse tasandi meede kõige tõhusam viis kehtes- tada kogu ühenduses ühtne laevade ohutuse miinimum- tase. (11) Selle Stockholmi kokkuleppena tuntud kokkuleppe (6) — Ühenduse tasandi meede on parim viis tagada Rahvusva- kohaselt on täpsemad püstuvusnõuded 9tseselt seotud helise Mereorganisatsiooni (IMO) raames kokkulepitud selle merepiirkonnaga, kus laev tegut.seb,wja eeskätt tege- põhimõtete ühtlustatud jõustamine, vältides nii konku- vuspiirkonnas täheldatud olulise lainekõrgusega; laeva tegutsemispiirkonna oluline lainekõrgus määrab kindlaks ——— vee kõrguse autotekil pärast õnnetusjuhtumist põhjusta- (') ELT C 20 E, 28.1.2003, lk 21. tud vigastuse tekkimist. (27) Arvamus on esitatud 11. detsembril 2002 (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata). ——— (?) Euroopa Parlamendi 7. novembri 2002. aasta arvamus (Euroopa (*) EÜT L 144, 15.5.1998, lk 1; direktiivi on viimati muudetud Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 17. märtsi 2003. aasta Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2002/84/EÜ (EÜT L otsus. 324, 29.11.2002, lk 53).