8.2.2005 Euroopa Liidu Teataja L 34/3 KOMISJONI MÄÄRUS (EÜ) nr 208/2005, 4. veebruar 2005, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 466/2001 polüaromaatsete süsivesinike suhtes (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 8. veebruari 1993. aasta määrust (EMÜ) nr 315/93, milles sätestatakse ühenduse menetlused toidus sisal- duvate saasteainete suhtes, (!) eriti selle artikli 2 lõiget 3, olles konsulteerinud toidu teaduskomiteega, ning arvestades järgmist: Komisjoni määrusega (EÜ) nr 446/2001 (2) sätestatakse teatavate saasteainete piirnormid toiduainetes, sealhulgas imiku- ja väikelapsetoitudes, nagu on kirjeldatud komis- joni 14. mai 1991. aasta direktiivis 91/321JEMÜ imiku piimasegude ja jätkupiimasegude kohta () ning komisjoni 16. veebruari 1996. aasta direktiivis 96/5/EÜ imikutele ja väikelastele mõeldud teraviljapõhiste töödeldud toitude ja muude imikutoitude kohta. (4) Mõned liikmesriigid on vastu võtnud polüaromaatsete süsivesinike (polycyclic aromatic hydrocarbons, PAH) piir- normid teatavates toiduainetes. Liikmesriikide erinevusi ja sellest tulenevat konkurentsi moonutamise ohtu silmas pidades on vaja ühenduse meetmetega tagada turu ühtsus, järgides proportsionaalsuse põhimõtet. Toidu teaduskomitee järeldas oma 4. detsembri 2002. aasta arvamuses, et mõned PAH-ühendid on genotoksi- lised kantserogeenid. Laboriuuringute käigus leiti, et katsetel tuumoreid esile kutsuvad kogused olid mitme- kordsed võrreldes toiduainetes leiduda võivate ning tarbi- tavatega. Siiski, arvestades genotoksiliste ainete piirtase- metest sõltumatuid toimeid, tuleks PAH-ühendite sisaldus toiduainetes viia nii madalale kui võimalik. ()) EÜT L 37, 13.2.1993, lk 1. Määrust on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1). (2) EÜTL 77, 16.3.2001, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 684/2004 (ELT L 106, 15.4.2004, lk 6). ) EÜT L 175, 4.7.1991, lk 35. Direktiivi on viimati muudetud direk- tiiviga 2003/14/EÜ (ELT L 41, 14.2.2003, lk 37). (*) EÜT L 49, 28.2.1996, lk 17. Direktiivi on viimati muudetud direk- tiiviga 2003/13/EÜ (ELT L 41, 14.2.2003, lk 33). (4) Vastavalt toidu teaduskomitee arvamusele võib bensofa)- püreen olla kantserogeensete PAH-ühendite toiduainetes leidumise ja nende toime indikaatoriks. Kantserogeensete PAH-ühendite hulka kuuluvad ka bens(a)antratseen, benso(b)fluoranteen, benso(j)fluoranteen, benso(k)fluoran- teen, benso(g,hi)perüleen, krüseen, tsüklopenta(c,d)pü- reen, dibens(a,h)antratseen, dibenso(a,e)püreen, diben- solah)püreen, dibenso(aj)püreen, dibenso(a,])püreen, indeno(1,2,3-cd)püreen ja 5-metüülkrüseen. Nimetatud PAH-ühendite toiduainetes esinemise suhteliste osakaa- lude täiendavad analüüsid on vajalikud, et otsustada tule- vikus, kas jätta benso(a)püreen indikaatoriks. PAH-ühendid võivad toiduaineid saastata kuumutamisel ja kuivatamisel, kui põletatavad ained satuvad otsesesse kontakti toiduainetega. Toiduõlide, näiteks oliivijääkõli tootmisprotsessid (kuivatamine otse tulel, kuumutamine) võivad kaasa tuua PAH-ühendite kõrge sisalduse. Õlide rafineerimisel võib benso(a)püreeni eemaldamiseks kasu- tada aktiivsütt. Siiski ei ole selge, kas rafineerimine eemaldab kõik kahjulikud PAH-ühendid. Kasutada tuleks tootmis- ja töötlemismeetodeid, mis takistavad õlide saas- tumist PAH-ühenditega. Rahva tervise kaitseks tuleks kindlaks määrata benso(a)- püreeni piirnorm teatavates rasvu ja õlisid sisaldavates toiduainetes, mille töötlemisel kasutatavad suitsutamis- või kuivatamismeetodid võivad põhjustada toiduainete saastumist. Eraldi on vaja kindlaks määrata madalamad piirnormid imikutoidus, mida on võimalik saavutada imiku piimasegude ja jätkupiimasegude, imikutoitude ning imikutele ja väikelastele ettenähtud teraviljapõhiste töödeldud toitude tootmise ja pakendamise range kont- rolliga. Piirnormide kindlaksmääramine on vajalik ka toiduainete puhul, mis võivad saastuda looduse reostatuse tõttu, eelkõige kala ja kalatoodete puhul, mis võivad saas- tuda laevade õlilekete tagajärjel. Mõnedest toiduainetest, näiteks kuivatatud puuviljadest ja toidulisanditest, on leitud benso(a)püreeni, kuid olemaso- levatest andmetest ei ole võimalik järeldada, milline oleks võimalik madalaim tase. Seega on võimaliku madalaima taseme kindlaksmääramiseks — vajalikud = täiendavad uuringud. Niikaua tuleks kohaldada benso(a)püreeni piir- normi asjaomastes koostisainetes, nagu näiteks õlides ja rasvades, mida kasutatakse toidulisandites.