340 Euroopa Liidu Teataja 03/36. kd 32002L0056 L 193/60 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 20.7.2002 NÕUKOGU DIREKTIIV 2002/56/EÜ, 13. juuni 2002, seemnekartuli turustamise kohta EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võimalik turule viia eliitseemnekartulile eelnevate võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, (!) pärast konsulteerimist majandus- ja sotsiaalkomiteega ning arvestades järgmist: (1) Nõukogu 14. juuni 1966. aasta direktiivi 66/403JEMÜ seemnekartuli turustamise kohta (?) on sageli ning oluli- selt muudetud. C) Selguse ja otstarbekuse huvides tuleks kõnealune direktiiv kodifitseerida. Kartulikasvatusel on ühenduse põllumajanduses tähtis koht. Rahuldavad tulemused kartulikasvatuses sõltuvad oluli- selt õige seemnekartuli kasutamisest. Ühenduse kartulikasvatuse saagikust saab veelgi suuren- dada, kui liikmesriigid kohaldavad turustamiseks lubata- vate sortide suhtes võimalikult rangeid ühtseid eeskirju, eelkõige tervisliku seisundi osas. Seepärast nähakse nõukogu direktiiviga 2002/53/EÜ (4) ette ühine põlluma- jandustaimesortide kataloog. On soovitav kehtestada ühenduse ühtne sertifitseerimis- kava, mis põhineb liikmesriikides kavade kohaldamisel saadud kogemustel ning Euroopa Majanduskomisjoni kogemustel. Siseturu konsolideerimise huvides peaks ühenduse kava hõlmama seemnetootmist, mille eesmärk on turustamine, ja ühenduses turustamist ning ei tohiks anda liikmesriikidele võimalust teha ühepoolselt erandeid viisil, mis takistaks taimede vaba liikumist ühenduses. Üldjuhul tuleks lubada kartuliseemet turustada üksnes juhul, kui see on ametlikult kontrollitud ja vastavalt serti- fitseerimise eeskirjadele sertifitseeritud eliitseemnekartu- lina või sertifitseeritud seemnekartulina. Tehniliste mõistete “eliitseemnekartul” ja “sertifitseeritud seemne- kartul” valik põhineb juba olemasoleval rahvusvahelisel terminoloogial. Teatavatel tingimustel peaks olema () 9. aprillil 2002. aastal esitatud arvamus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). (7) EÜT 125, 11.7.1966, lk 2320/66; viimati muudetud komisjoni otsusega 1999/742/EÜ (EÜT L 297, 18.11.1999, lk 39). ) Vt VI lisa A osa. () EÜTL 193, 20.7.2002, lk 1. (10) (11) (12) põlvkondade algseemnekartulit ja sorteerimata seemne- kartulit. Liikmesriigid võivad jagada seemnekartulite kategooriad erinevatele nõuetele vastavateks klassideks. On asjako- hane ette näha, et ühenduse klasse ja nendele esitatavaid nõudmisi võib kehtestada kiirendatud korras. Selles suhtes peaks lubama liikmesriikidel otsustada, millises ulatuses nad kõnealuseid klasse oma toodangu suhtes kohaldavad. Paljundusmeetodite uusi edusamme silmas pidades on asjakohane sätestada ühenduse kord mikropaljundamist hõlmavate meetodite abil toodetud seemnekartulite turustamise suhtes kohaldatavate erieeskirjade kehtesta- miseks. Ühenduse eeskirju ei tohiks kohaldada kolmandatesse riikidesse eksportimiseks ettenähtud seemnekartuli suhtes. Nii ühenduse seemnekartuli aretusväärtuse ja tervisliku seisundi kui ka välistunnuste parandamiseks tuleks ette näha lubatud hälbed seemnekartulite lisandite, plekkide ja haiguste osas. Liikmesriikidel võib lubada kogu nende territooriumidel või territooriumide osal võtta seemnekartuli turustamise suhtes karmimaid meetmeid, kui on kõnealustes piirkon- dades mitteesinevate konkreetsete viirushaiguste või kõnealuste piirkondade põllukultuuride jaoks eriti ohtli- keks osutuvate viirushaiguste suhtes I lisas kehtestatud meetmed. On selgunud, et käesoleva sätte reguleerimis- ala tuleks laiendada muudele kahjulikele organismidele kui viirushaigustele. Seemnekartuli identifitseeritavuse tagamiseks tuleb kehtestada ühenduse eeskirjad pakendamise, pitseerimise ja märgistamise kohta. Selleks peaksid etiketid sisaldama üksikasju ametlikuks kontrolliks ja kasutaja jaoks vaja- liku teabe jaoks ning näitama selgelt sertifitseerimist ühenduse tasandil.