13/29. kd Euroopa Liidu Teataja 535 32002L0072 L 220/18 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 15.8.2002 KOMISJONI DIREKTIIV 2002/72/EÜ, 6. august 2002, toiduga kokkupuutumiseks ettenähtud plastmaterjalide ja -toodete kohta (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivi 89/109JEMÜ toiduainetega kokkupuutumiseks ettenähtud mater- jale ja tooteid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, (?) eriti selle artiklit 3, olles konsulteerinud toidu teaduskomiteega ning arvestades järgmist: (1) Komisjoni 23. veebruari 1990. aasta direktiivi 90/128/EMÜ toiduainetega kokkupuutumiseks ettenähtud plastmaterjalide ja -toodete kohta, (2) viimati muudetud direktiiviga 2002/17/EÜ, (3) on sageli ja oluliselt muude- tud; seepärast tuleks selguse ja otstarbekuse huvides kõne- alune direktiiv konsolideerida. (2) Direktiivi 89/109/JEMÜ artikliga 2 nähakse ette, et valmis- materjalid ja -tooted ei tohi eraldada toidusse koostisaineid koguses, mis võib ohustada inimeste tervist või põhjustada soovimatuid muutusi toidu koostises. (3) — Sobiv dokument selle eesmärgi saavutamiseks seoses plast- materjalide ja -toodetega on eridirektiiv direktiivi 89/109JEMÜ artiklis 3 määratletud tähenduses, mille üld- sätted on rakendatavad ka kõnealusel juhul. (4) Käesoleva direktiivi reguleerimisala peab kokku langema nõukogu direktiivi 82/711/EMÜ (4) reguleerimisalaga. (5) Kuna käesolevas direktiivis sätestatud eeskirjad ei ole kohaldatavad ioonvahetusvaikude suhtes, siis hõlmatakse need materjalid ja tooted edaspidi eridirektiiviga. (6) Silikoone tuleks käsitada elastomeersete materjalidena, mitte plastmaterjalidena ning seepärast tuleks need mõiste “plast” määratlusest välja jätta. (7) Direktiivi 89/109/EMÜ artiklis 2 sätestatud eesmärgi saa- vutamiseks on küllaldane kehtestada heakskiidetud ainete nimekiri, milles on märgitud üldmigratsiooni piirnormid ja vajaduse korral ka muud eripiirangud. (1) EÜTL 40, 11.2.1989, lk 38. (2) EÜTL 75, 21.3.1990, parandatud EÜT L 349, 13.12.1990, lk 26. (3) EÜTL 58, 28.2.2002, lk 19. (4) EÜTL 297, 23.10.1982, lk 26. Direktiivi on viimati muudetud direk- tiiviga 97/48/EÜ (EÜT L 222, 12.8.1997, lk 10). (8) (11) (13) (14) 6) Lisaks ühenduse tasandil täielikult hinnatud ja lubatud monomeeridele ja muudele lähteainetele leidub ka vähe- malt ühes liikmesriigis hinnatud ja lubatud monomeere ja lähteaineid, mille kasutamist võib jätkata, kuni toidu tea- duskomitee annab neile oma hinnangu ja need lisatakse ühenduse loetellu; vastavalt sellele tuleb käesolevat direk- tiivi õigel ajal ning viisil laiendada ka esialgsest nimekirjast välja jäänud ainetele ja sektoritele. Lisaainete praegune loetelu ei ole täielik, kuna see ei sisalda kõiki aineid, mis on praegu ühes või mitmes liikmesriigis lubatud; sellest tulenevalt jätkatakse kõnealuste ainete reguleerimist siseriikike õigusaktidega, kuni tehakse otsus nende kandmise kohta ühenduse loetellu. Käesoleva direktiiviga kehtestatakse spetsifikatsioonid üks- nes mõne aine puhul. Muude ainete suhtes, mis võivad vajada spetsifikatsioone, jätkatakse selles osas siseriiklike õigusaktide kohaldamist, kuni tehakse otsus ühenduse tasandil. Teatavate lisaainete puhul ei saa käesolevas direktiivis keh- testatud piiranguid kohaldada kõikides olukordades enne, kui kogutakse ja hinnatakse kõiki andmeid, mida on vaja, et paremini hinnata tarbija kokkupuudet kõnealuste aine- tega teatavates konkreetsetes olukordades; seepärast on kõnealused lisaained esitatud muus loetelus kui ühenduse tasandil täielikult reguleeritud lisaainete loetelus. Direktiiviga 82/711/EMÜ sätestatakse plastmaterjalide ja -toodete koostisainete migratsiooni katsetamise põhiees- kirjad ning nõukogu direktiiviga 85/572/JEMÜ () kehtes- tatakse migratsioonikatsetes kasutatavate mudelainete loe- telu. Aine koguse kindlaksmääramine valmismaterjalis või -tootes on lihtsam kui selle erimigratsiooni taseme kind- laksmääramine. Seepärast tuleks teatavatel tingimustel lubada nõuete täitmise kontrollimist koguse kindlaksmää- ramise, mitte erimigratsiooni taseme abil. Teatavate plastitüüpide puhul võimaldab katseandmetel põhinevate üldtunnustatud difusioonimudelite kättesaada- vus teatavatel tingimustel hinnata aine migratsioonitaset ning seega on võimalik vältida keerulisi, kulukaid ja aega- nõudvaid katsetusi. EÜTL 372, 31.12.1985, lk 14.