188 Euroopa Liidu Teataja 13/26. kd 32001L0015 22.2.2001 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA L 52/19 KOMISJONI DIREKTIIV 2001/15/EÜ, 15. veebruar 2001, eritoitu lisatavate erilise toitmisotstarbega ainete kohta (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 3. mai 1989. aasta direktiivi 89/398JEMÜ eritoiduks ettenähtud toiduaineid käsitlevate liikmesriikide õigus- aktide ühtlustamise kohta, (') viimati muudetud Euroopa Parla- mendi ja nõukogu direktiiviga 1999/41/EÜ, (2) eriti selle artikli 4 lõiget 2, olles konsulteerinud toidu teaduskomiteega ning arvestades järgmist: (1) (1) (2) Eritoitu võib lisada mitmeid toitaineid nagu vitamiine, mineraale, aminohappeid jne selle tagamiseks, et oleks täi- detud selliste isikute toitumisvajadused, kellele asjaomane toit on ette nähtud, ja/või et täita direktiivi 89/398 JEMÜ artikli 4 lõike 1 kohaselt vastu võetud eridirektiivides sätes- tatud juriidilisi nõudeid. Käesoleva direktiivi kohaldamise jaoks ei ole võimalik mää- ratleda toitaineid selgesti eristatava rühmana ning samuti ei ole võimalik koostada selles etapis täielikku loetelu kõiki- dest toitainete kategooriatest, mida võib lisada eritoidule. Eritoitude valik on väga lai ja mitmekesine ning nende val- mistamisel kasutatakse erinevaid tehnoloogilisi protsesse. Sel põhjusel peaks käesolevas direktiivis loetletavate toitai- nete kategooriate puhul olema saadaval võimalikult lai valik aineid, mida võib ohutult kasutada eritoitude valmis- tamisel. Ainete valik peaks põhinema eelkõige nende ohutusel ja seejärel nende kättesaadavusel inimkasutuseks ning orga- noleptilistel ja tehnoloogilistel omadustel. Ainete lisamine nende ainete loetellu, mida võib kasutada eritoidu valmis- tamisel, ei tähenda seda, et nende lisamine kõnealusele eri- toidule on vajalik või soovitatav. Kui toitaine lisamist peetakse vajalikuks, on see nähtud ette asjakohaste eridirektiivide erieeskirjadega ning vajaduse korral kvantitatiivsete piirangutega. EÜT L 186, 30.6.1989, lk 27. EÜTL 172, 8.7.1999, lk 38. Erieeskirjade puudumise korral või kui on tegemist eridi- rektiividega hõlmamata eritoiduga, tuleks toitaineid kasu- tada selleks, et valmistada tooteid, mis vastavad selliste too- dete määratlusele ning nende vüisikute > erilistele toitumisvajadustele, kellele asjaomased tooted on ette näh- tud. Samuti peavad kõnealused tooted olema valmistaja juhtnööride kohase kasutamise korral ohutud. Sätted, mis käsitlevad loetelu toitainetest, mida võib kasu- tada imiku piimasegude ja jätkupiimasegude ning imiku- tele ja väikelastele ettenähtud teraviljapõhiste töödeldud toitude ja imikutoitude valmistamisel, on nähtud ette komisjoni 14. mai 1991. aasta direktiiviga 91/321JEMÜ (imiku piimasegude ja jätkupiimasegude kohta, (3) viimati muudetud direktiiviga 1999/50J]EÜ (4) ja komisjoni 16. veebruari 1996. aasta direktiiviga 96/5/EÜ (imikutele ja väikelastele ettenähtud teraviljapõhiste töödeldud toi- tude ja imikutoitude kohta, (5) viimati muudetud direktii- viga 1999/39/EÜ (6)). Seepärast ei ole vaja kõnealuseid sät- teid käesolevas direktiivis korrata. Mitmeid toitaineid võib kasutada toiduainetes ka lisaaine- tena. Selles kontekstis on nende jaoks vastu võetud või tuleb ühenduse tasandil vastu võtta puhtusekriteeriumid vastavalt nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivile 89/107/EMÜ (toiduainetes lubatud lisaaineid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, (7) muude- tud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 94/34/EÜ (8). Kõnealuseid puhtusekriteeriume tuleks kohaldada kõnealuste ainete suhtes, olenemata nende toi- duaines kasutamise eesmärgist. Kuni ühenduse tasandil kohaldatavate puhtusekriteeriu- mite vastuvõtmiseni ülejäänud ainete osas ja rahva tervise kaitse kõrge taseme tagamiseks tuleks kohaldada üldiselt heakskiidetud puhtusekriteeriume, mida on soovitanud sel- lised rahvusvahelised organisatsioonid või asutused nagu ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni ja Maailma Tervishoiuorganisatsiooni ühine lisaainete ekspertkomis- jon (JECFA) ja EUP (Euroopa farmakopöa). Liikmesriikidel peaks olema lubatud säilitada siseriiklikud eeskirjad, milles nähakse ette rangemad puhtusekriteeriumid, ilma et see piiraks asutamislepingus sätestatud eeskirjade kohaldamist. EÜTL 175, 4.7.1991, lk 35. EÜTL 139, 2.6.1999, lk 29. EÜTL 49, 28.2.1996, lk 17. EÜTL 124, 18.5.1999, lk 8. EÜTL 40, 11.2.1989, lk 27. EÜTL 237, 10.9.1994, lk 1.