10/3. kd Euroopa Liidu Teataja 89 32002L0047 27.6.2002 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA L 168/43 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2002/47/EÜ, 6. juuni 2002, finantstagatiskokkulepete kohta EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 95, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (!) võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust, (2) võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, () toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (*) ning arvestades järgmist: (1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. mai 1998. aasta direktiiv 98/26/EÜ arvelduse lõplikkuse kohta makse- ja väärtpaberiarveldussüsteemides (°) kujutas endast versta- posti makse- ja väärtpaberiarveldussüsteemidele kindla õigusliku raamistiku loomisel. Kõnealuse direktiivi rakendamine on näidanud, et on tähtis piirata sellistele süsteemidele omast süsteemset riski, mis tuleneb mitme kohtualluvuse erinevast mõjust, ja kasulik koostada ühised eeskirjad selliste süsteemide raames seatavate tagatiste kohta. (2) 2v Oma finantsteenuseid käsitlevas 11. mai 1999. aasta tea- tises Euroopa Parlamendile ja nõukogule “Finantsturgude raamistiku rakendamine: tegevuskava” võttis komisjon, olles nõu pidanud turutundjate ja siseriiklike asutustega, kohustuse koostada edasisi ettepanekuid tagatisi käsitle- vate seadusandlike meetmete kohta, et saavutada taga- tiste vallas direktiiviga 98/26/EÜ võrreldes suuremaid edusamme. (3) Tuleks kehtestada ühenduse kord väärtpaberi- ja sulara- hatagatiste esitamiseks nii pandiõigusel kui ka omandiõi- guse üleminekul põhinevates süsteemides, kaasa arvatud tagasiostulepingud. See suurendab finantsturgude inte- greerumist ja tasuvust ning edendab ühenduse finantssüsteemi stabiilsust, toetades seeläbi teenuste osu- tamise vabadust ja kapitali vaba liikumist finantsteenuste ühtsel turul. Käesolev direktiiv keskendub kahepoolsetele finantstagatiskokkulepetele. 1) EÜT C 180 E, 26.6.2001, lk 312. ( () EÜT C 196, 12.7.2001, lk 10. () EÜT C 48, 21.2.2002, lk 1. (4) Euroopa Parlamendi 13. detsembri 2001. aasta arvamus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata), nõukogu 5. märtsi 2002. aasta ühine seisukoht (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata) ja Euroopa Parlamendi 15. mai 2002. aasta otsus. C) EÜT L 166, 11.6.1998, lk 45. (44 Käesolev direktiiv on vastu võetud ühenduse õiguslikus raamistikus, mis koosneb eelkõige nimetatud direktiivist 98/26/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. aprilli 2001. aasta direktiivist 2001/24/EÜ krediidiasutuste saneerimise ja likvideerimise kohta ($, Euroopa Parla- mendi ja nõukogu 19. märtsi 2001. aasta direktiivist 2001/17/EÜ kindlustusseltside saneerimise ja likvideeri- mise kohta (7) ning nõukogu 29. mai 2000. aasta määrusest (EÜ) nr 1346/2000 maksejõuetusmenetluse kohta (Š). Käesolev direktiiv on kooskõlas nende varase- mate õigusaktide põhijoontega ega ole nendega vastu- olus. Käesoleva direktiiviga tegelikult täiendatakse ole- masolevaid õigusakte, käsitledes uusi küsimusi ja põhja- likumalt teatavaid küsimusi, mida on kõnealustes õigus- aktides juba käsitletud. (55 — Õiguskindluse suurendamiseks finantstagatiskokkulepete vallas peaksid liikmesriigid tagama, et selliste kokkule- pete suhtes ei kohaldata teatavaid maksejõuetusõiguse sätteid, eelkõige neid, mis pärsiksid finantstagatiste tege- likku realiseerimist või seaksid kahtluse alla selliste prae- guste meetodite kehtivuse nagu lõpetamisel toimuv kahepoolne tasaarveldus, lisatagatise esitamine tagatise ülekatte vormis ja tagatise asendamine. (66 = Käesolev direktiiv ei käsitle õigusi, mis mõnel isikul või- vad olla finantstagatisena esitatud vara suhtes ja mis tekivad muul viisil kui finantstagatiskokkuleppe tingi- muste kohaselt ja muul viisil kui mõne õigusnormi või eeskirja põhjal, mida kohaldatakse likvideerimismenet- luse või saneerimismeetmete algatamise või jätkamise tõttu, nagu näiteks eksimusest, veast või pädevuse puu- dumisest tulenev tagastamine. (7) > Direktiivi 98/26/EÜ põhimõtet, mille järgi tagatisena esi- tatud registreeritud väärtpaberite suhtes kohaldatavaks õiguseks on selle riigi õigus, kus asjakohane register, konto või keskne depositoorium asub, tuleks laiendada, et luua õiguskindlus seoses kõnealuste väärtpaberite kasutamisega, mida omatakse piiriüleste tehingute raa- mes ja tarvitatakse käesoleva direktiivi kohaselt finants- tagatisena. (8) — Praegu tunnustavad kõik liikmesriigid asukohamaa õiguse reeglit, mille kohaselt selle kindlaksmääramisel, kas finantstagatiskokkulepe on nõuetekohaselt vormista- ($ EÜT L 125, 5.5.2001, lk 15. (7) EÜT L 110, 20.4.2001, lk 28. (6) EÜT L 160, 30.6.2000, lk 1.