L 201/8 Euroopa Liidu Teataja 30.7.2008 NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 734/2008, 15. juuli 2008, milles käsitletakse ohualdiste avamere ökosüsteemide kaitset põhjapüügivahendite kahjuliku mõju EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, (!) ning arvestades järgmist: (3) Ühendus on alla kirjutanud Ühinenud Rahvaste Organi- satsiooni mereõiguse konventsioonile ja kokkuleppele 10. detsembri 1982. aasta Ühinenud Rahvaste Organisat- siooni mereõiguse konventsiooni nende sätete rakenda- mise kohta, mis käsitlevad piirialade kalavarude ja siirde- kalade kaitset ja majandamist. Kõnealused rahvusvahe- lised dokumendid kohustavad liikmesriike tegema koos- tööd avamere elusressursside kaitsmisel ning nendes on sätestatud, et sellist koostööd teevad liikmesriigid kas otse või asjakohaste allpiirkondlike või piirkondlike kalan- dusorganisatsioonide kaudu või asjakohase majandamis- korra raames. Piirkondliku kalandusorganisatsiooni või majandamis- korra puudumine ei vabasta riike mereõiguses sätestatud kohustusest võtta oma kodanike suhtes meetmeid, mis on vajalikud avamere elusressursside, sealhulgas ohual- diste mereökosüsteemide kaitseks kalapüügi kahjulike mõjude eest. Nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2371/2002 (ühisele kalanduspoliitikale vastava kalava- (1) 4. juuni 2008. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata). eest rude kaitse ja säästva kasutamise kohta) (2) artiklis 2 on sätestatud, et ühises kalanduspoliitikas tuleb kohaldada ettevaatusprintsiipi, kui võetakse meetmeid, et vähendada kalanduse mõju mereökosüsteemidele. Sama määruse artiklis 7 on sätestatud, et komisjon võib liikmesriigi põhjendatud taotluse korral või omal algatusel kehtestada erakorralised meetmed, kui on tõendeid, et vee-elusres- sursside või mereökosüsteemi säilimist ähvardab kalapüü- gist tulenev tõsine ning viivitamatut reageerimist nõudev oht. Ühendus loeb oma kohuseks kaitsta mereökosüsteeme, näiteks rahusid, veealuseid kõrgendikke, süvaveekoralle, hüdrotermilisi lõõre ja käsnade kolooniaid. On olemas palju teaduslikke tõendeid selle kohta, et põhjapüügiva- henditega kalapüük ohustab kõnealuste ökosüsteemide puutumatust. Ühendus on juba vastu võtnud meetmed põhjapüügipiirkondade sulgemiseks ühenduse vetes, kus leidub selliseid ökosüsteeme. Samuti on ühendus kaasa aidanud selliste meetmete vastuvõtmisele avamerepiirkon- dades, mis kuuluvad olemasolevate piirkondlike kalan- dusorganisatsioonide pädevusalasse, kellele on antud õigus põhjapüüki reguleerida. Samuti on ühendus aktiiv- selt kaasa aidanud uute organisatsioonide loomisele või uue korra kehtestamisele, et asjakohane piirkondlik kalanduse kaitse ja majandamine hõlmaks maailma kõiki ookeane. Siiski on olemas teatavad avamerepiir- konnad, kus sellise asutuse loomisel tekivad märkimis- väärsed raskused. 8. detsembril 2006. aastal vastu võetud ÜRO Peaas- samblee resolutsiooniga 61/105 nõustus rahvusvaheline üldsus, et ohualdiste mereökosüsteemide kaitsmiseks põhjapüügi hävitava mõju eest on hädavajalik võtta meet- meid, mille kohaselt reguleerivad kalapüüki rangelt piir- kondlikud kalandusorganisatsioonid või asjaomane majandamiskord või riigid, kehtestades meetmed oma lipu all sõitvatele laevadele, mis tegutsevad piirkondades, kus sellised organisatsioonid või selline majandamiskord puuduvad. Peaassamblee on esitanud suunised selle kohta, milliseid meetmeid tuleb sel eesmärgil võtta. Töö, mida FAOs on alustatud selle kalapüügi majandamist käsitlevate rahvus- vaheliste suuniste koostamiseks vastutustundliku kalan- duse juhendi raames, on äärmiselt oluline nii selliste meetmete kavandamise ja vastuvõtmise aspektist kui ka nende liikmesriikidepoolse rakendamise aspektist. (2) EUT L 358, 31.12.2002, lk 59. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 865/2007 (ELT L 192, 24.7.2007, lk 1).