31.7.2009 Euroopa Liidu Teataja L 200/25 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 662/2009, 13. juuli 2009, millega kehtestatakse liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel läbirääkimiste pidamise ja lepingute sõlmimise kord küsimustes, mis käsitlevad lepinguliste ja lepinguväliste võlasuhete suhtes kohaldatavat õigust EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 61 punkti c, artiklit 65 ja artikli 67 lõiget 5, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (!) ning arvestades järgmist: (1) —— Asutamislepingu kolmanda osa IV jaotises on sätestatud õiguslik alus ühenduse õigusaktide vastuvõtmiseks tsi- viilasjades tehtava õigusalase koostöö valdkonnas. (2) = Tsiviilasjades tehtavat õigusalast koostööd liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel on traditsiooniliselt regulee- ritud liikmesriikide ja kolmandate riikide vaheliste lepin- gutega. Sellised lepingud, mida on arvukalt, kajastavad sageli liikmesriigi ja kolmanda riigi vahelisi erisidemeid ning nende eesmärk on luua asjakohane õigusraamistik asjaomaste osapoolte konkreetsete vajaduste rahuldami- seks. (3) = Asutamislepingu artikkel 307 nõuab liikmesriikidelt kõigi vajalike vahendite kasutamist, et kõrvaldada igasugused vastuolud ühenduse õigustiku ning liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel sõlmitud rahvusvaheliste lepin- gute vahel. Sellega võib kaasneda vajadus pidada selliste lepingute üle uusi läbirääkimisi. (44 — Selleks et luua asjakohane õigusraamistik, mis rahuldaks asjaomase liikmesriigi konkreetseid vajadusi tema suhetes kolmanda riigiga, võib ilmneda ka selge vajadus sõlmida kolmandate riikidega uusi lepinguid, mis seonduvad asutamislepingu kolmanda osa IV jaotise kohaldamis- alasse kuuluvate tsiviilõiguse valdkondadega. (!) Euroopa Parlamendi 7. mai 2009. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 7. juuli 2009. aasta otsus. (5) Euroopa Ühenduste Kohus kinnitas oma 7. veebruari 2006. aasta arvamuses 1/03 uue Lugano konventsiooni sõlmimise kohta, et ühendus on omandanud ainupäde- vuse sõlmida kolmandate riikidega selliseid rahvusvahelisi lepinguid nagu Lugano konventsioon küsimustes, mis mõjutavad nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruses (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ning kohtuotsuste täit- mise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (2?) (Brüssel ]) sätestatud eeskirju. Asutamislepingu artikli 300 kohaselt sõlmib ühenduse ja kolmanda riigi vahelised lepingud ühenduse ainupäde- vusse kuuluvates küsimustes ühendus. Asutamislepingu artiklis 10 on sätestatud nõue, et liik- mesriigid aitavad kaasa ühenduse eesmärkide saavutami- sele ning hoiduvad kõikidest meetmetest, mis võiksid kahjustada asutamislepingu eesmärkide saavutamist. Nimetatud lojaalse koostöö kohustus on üldkohaldatav ega sõltu sellest, kas ühenduse pädevus on ainupädevus või mitte. Kolmandate riikidega konkreetsetes tsiviilõiguse küsi- mustes sõlmitud ühenduse ainupädevusse kuuluvate lepingute puhul tuleks kehtestada ühtne ja läbipaistev kord, mille alusel saaks liikmesriiki volitada muutma sõlmitud lepingut või pidama läbirääkimisi uue lepingu üle või seda sõlmima, eelkõige juhul, kui ühendus ei ole teatanud oma kavatsusest kasutada oma välispädevust asjaomase lepingu sõlmimiseks juba olemasolevate või kavandatavate läbirääkimisvolituste alusel. Nimetatud kord ei peaks piirama ühenduse ainupädevust ega asuta- mislepingu artiklite 300 ja 307 sätteid. Seda tuleks vaadelda kui erimeedet ning selle kohaldamisala ja -aeg peaksid olema piiratud. Käesolevat määrust ei tuleks kohaldada, kui ühendus on juba sõlminud samasisulise lepingu asjaomase kolmanda riigiga. Kahte lepingut tuleks pidada samasisuliseks üksnes siis ja sel määral, kui need reguleerivad sisuliselt ühtesid ja samu konkreetseid õigusküsimusi. Samasisulis- tena ei tohiks käsitada sätteid, milles vaid deklareeritakse üldist kavatsust teatavates küsimustes koostööd teha. (2) EÜT L 12, 16.1.2001, lk 1.