19/6. kd Euroopa Liidu Teataja 101 32003LO009 L 31/18 EUROOPA LIIDU TEATAJA 6.2.2003 NÕUKOGU DIREKTIIV 2003/9/EÜ, 27. jaanuar 2003, millega sätestatakse varjupaigataotlejate vastuvõtu miinimumnõuded EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 63 esimese lõigu punkti 1 alapunkti b, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (!) võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, (2) võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, (3) võttes arvesse regioonide komitee arvamust (4) ning arvestades järgmist: (1) Ühine varjupaigapoliitika, sealhulgas Euroopa ühine varju- paigasüsteem on osa Euroopa Liidu eesmärgist luua järk- järgult vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala, mis on avatud isikutele, kes neist sõltumatute asjaolude tõttu taot- levad õiguspäraselt kaitset ühenduses. Oma erakorralisel istungil Tamperes 15. ja 16. oktoob- ril 1999 otsustas Euroopa Ülemkogu püüelda sellise Euroopa ühise varjupaigasüsteemi loomise poole, mis põhineb pagulasseisundit käsitleva 28. juuli 1951. aasta Genfi konventsiooni, täiendatud 31. jaanuari 1967. aasta New Yorgi protokolliga, täielikul kohaldamisel, säilitades seega välja- või tagasisaatmise lubamatuse põhimõtte jär- gimise. Tampere järeldustes on sätestatud, et Euroopa ühine var- jupaigasüsteem peaks lühikeses perspektiivis hõlmama ühiseid miinimumtingimusi varjupaigataotlejate vastuvõt- misele. Miinimumnõuete kehtestamine varjupaigataotlejate vastu- võtmisele on sammuks Euroopa varjupaigapoliitika suu- nas. Käesolevas direktiivis austatakse põhiõigusi ja järgitakse iseäranis Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid. Eelkõige püüab käesolev direktiiv tagada inimväärikuse täielikku austamist ning edendada kõnealuse harta artiklite 1 ja 18 kohaldamist. (12) (13) (1) EÜTC 213E, 31.7.2001, lk 286. (2) Arvamus on esitatud 25. aprillil 2002 (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). (3) EÜT C 48, 21.2.2002, lk 63. (4) EÜT C 107, 3.5.2002, lk 85. (17) Käesoleva direktiivi kohaldamisalasse kuuluvate isikute kohtlemise osas on liikmesriigid seotud kohustustega, mis tulenevad rahvusvahelistest õigusaktidest, millega nad on ühinenud ja mis keelustavad diskrimineerimise. Varjupaigataotlejate vastuvõtmisele tuleks sätestada miini- mumnõuded, mis oleksid piisavad, et tagada varjupaiga- taotlejatele kõikides liikmesriikides väärikas elatustase ning võrreldavad elutingimused. Varjupaigataotlejate vastuvõtmise tingimuste ühtlustamine peaks aitama piirata varjupaigataotlejate edasist liikumist ühest liikmesriigist teise, mida mõjutavad mitmesugused nende vastuvõtmisega seotud tingimused. Erivajadustega rühmade vastuvõtmist tuleks nende vaja- duste rahuldamiseks eraldi kujundada. Kinnipeetavatest varjupaigataotlejate vastuvõtmist tuleks nende vajaduste rahuldamiseks eraldi kujundada. Minimaalsete menetlustagatiste, mis seisnevad võimaluses võtta ühendust õigusabi andvate organisatsioonide või isi- kurühmadega, järgimise kindlustamiseks tuleks jagada tea- vet selliste organisatsioonide ja isikurühmade kohta. Vastuvõtusüsteemi kuritarvitamise võimalikkust tuleks pii- rata, määratledes juhud, millal võib varjupaigataotlejate vastuvõtutingimusi kitsendada või tühistada. Tagada tuleks siseriiklike vastuvõtusüsteemide ja liikmes- riikide vahel varjupaigataotlejate vastuvõtmise vallas teh- tava koostöö tõhusus. Pädevaid asutusi tuleks julgustada kasutama varjupaiga- taotlejate vastuvõtmisel rohkem omavahelist kooskõlasta- mist ning seepärast tuleks edendada kohalike omavalitsuste ja majutuskeskuste vahel harmoonilisi suhteid. Miinimumnõuete olemusest tulenevalt on liikmesriikidel õigus kehtestada või säilitada kolmandate riikide kodanike ja kodakondsuseta isikute suhtes, kes paluvad liikmesriigilt rahvusvahelist kaitset, soodsamad sätted. Samas vaimus on liikmesriigid kutsutud üles kohaldama käesoleva direktiivi sätteid seoses kolmandate riikide koda- nike või kodakondsuseta isikute poolt muude kui Genfi konventsioonist tulenevate kaitse vormide saamiseks esita- tavate taotluste rahuldamise otsustamise menetlustega. Käesoleva direktiivi täitmist tuleks hinnata korrapäraste ajavahemike tagant.