L 3236 Euroopa Liidu Teataja 26.10.2004 KOMISJONI MÄÄRUS (EÜ) nr 1851/2004, 25. oktoober 2004, millega muudetakse nõukogu määruse (EMÜ) nr 2377/90 (milles sätestatakse ühenduse menetlus veterinaarravimijääkide piirnormide kehtestamiseks loomsetes toiduainetes) I lisa (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 26. juuni 1990. aasta määrust (EMÜ) nr 2377/90, milles sätestatakse ühenduse menetlus veterinaarravi- mijääkide piirnormide kehtestamiseks loomsetes toiduainetes, (!) eriti selle artikleid 7 ja 8, ning arvestades järgmist: Vastavalt määrusele (EMÜ) nr 2377/90 tuleks jääkide piirnormid kehtestada järk-järgult kõikide farmakoloogi- liste toimeainete suhtes, mida kasutatakse ühenduses toiduloomadele manustamiseks ettenähtud veterinaarravi- mites. Jääkide piirnormid tuleks kehtestada alles pärast seda, kui veterinaarravimite komitee on kontrollinud kogu asjako- hast teavet kõnealuste toimeainete jääkide ohutuse kohta loomse toidu tarbijale ja nende jääkide mõju toidu töös- tuslikule töötlemisele. Loomsetes toiduainetes leiduvate veterinaarravimijääkide piirnormide kehtestamisel on vaja täpsustada loomaliigid, mille puhul jäägid võivad esineda, samuti lubatud määrad igas ravitud loomadelt saadud söödavas koes (sihtkude) ja jääkide kontrollimiseks olulise jäägi laad (markerjääk). Vastavalt ühenduse õigusaktidele tuleks jääkide kontrolli- miseks üldiselt kehtestada jääkide piirnormid maksa või neeru sihtkoes. Maks ja neerud eemaldatakse sageli rümbast rahvusvahelise kaubanduse puhul ja seepärast tuleks kehtestada jääkide piirnormid ka lihas- või rasv- koes. Munalindudele, lakteerivatele loomadele ja mesilastele ettenähtud veterinaarravimite puhul tuleb kehtestada jääkide piirnormid ka munades, piimas ja mees. (1) EÜT L 224, 18.8.1990, lk 1. Määrust on viimati muudetud komis- joni määrusega (EÜ) nr 1646/2004 (ELT L 296, 21.9.2004, lk 5). (6) (10) Määrus (EMÜ) nr 2377/90 sätestab, et jääkide piirnor- mide kehtestamine ei mõjuta mingil viisil muude asjako- haste ühenduse õigusaktide kohaldamist. Veterinaarravimite komitee arvamusele tuginedes muudeti komisjoni määrusega (EÜ) nr 997/1999() määruse (EMÜ) nr 2377/90 III lisa, et hõlmata moranteeli ajutist jääkide piirinormi teadusuuringute lõpuleviimise võimal- damiseks eelkõige markerjäägi ja analüüsimeetodite osas moranteeli jääkide kindlaksmääramiseks sihtkoes. Kõne- alust jääkide piirnormide kehtivusaega pikendati komis- joni määrusega (EÜ) nr 1322/2001,6) et võimaldada taotlejal täiendavat aega vajalike uuringute lõpuleviimi- seks. Veterinaarravimite komitee hindas markerjäägi ja analüü- simeetodi vajalikke andmeid ning leidis, et need ei vasta täielikult Euroopa Liidu ravimieeskirjade 8. köites sätes- tatud nõuetele. Meetod hinnati täies ulatuses kehtivaks kariloomade- ja lambaliikide lihaskoe ja piima ning kas neerude või maksa osas. Veterinaarravimite komitee tegi seejärel ettepaneku lisada moranteel määruse (EMÜ) nr 2377/90 II lisasse põhjendusega, et moranteeli jäägid lagunevad kiiresti ja seepärast ei ole jääkide piirnormi kehtestamine rahva tervise kaitseks vajalik. Kuna moranteeli jäägid ravitud loomadest pärit toiduai- netest võivad ületada aktsepteeritava päevadoosi pärast 24 tunni möödumist manustamisest, on tarbija ohutuse tagamiseks ja moranteeli sisaldavate veterinaarravimite adekvaatse võõrutusperioodide kehtestamise võimaldami- seks peetud vajalikuks säilitada eelnevalt kehtestatud jääkide piirnormid. Moranteel on farmakoloogiliselt antihelmintiline toime- aine, mida on toiduloomade puhul ümar- ja paelusside vastases ravis veterinaarravimina kasutatud märkimis- väärse aja jooksul. Võimalikku resistentsuse kujunemist silmas pidades peaks ravi osas võimalikuks jääma juurde- pääs arvukatele valikutele. (27) EÜT L 122, 12.5.1999, lk 24. () EÜT L 177, 30.6.2001, lk 52.