03/29. kd Euroopa Liidu Teataja 99 32000R1042 L 118/4 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 19.5.2000 KOMISJONI MÄÄRUS (EÜ) nr 1042/2000, 18. mai 2000, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2342/1999, millega kehtestatakse veise- ja vasikalihasektori lisatasukavade kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 17. mai 1999. aasta määrust (EÜ) nr 1254/1999 veise- ja vasikalihaturu ühise korralduse kohta, (!) muudetud komisjoni määrusega (EÜ) nr 907/2000, (2) eriti selle artikli 4 lõiget 8, artikli 6 lõiget 7, artikli 11 lõiget 5, artikli 12 lõiget 3 ja artikli 50 teist taanet, ning arvestades järgmist: (1) Seoses loomade tapmise eest makstava lisatasu ja erilisa- tasuga on pärast komisjoni 28. oktoobri 1999. aasta määruses (EÜ) nr 2342/1999 (milles kehtestatakse veise- ja vasikalihaturu ühist korraldust käsitleva nõukogu määruse (EÜ) nr 1254/1999 üksikasjalikud rakendusees- kirjad lisatasukavade kohta) (?) artikli 9 lõikes 1 ja artikli 37 lõikes 1 ettenähtud ooteaeg alla ühe kuu pikkune aja- vahemik loomade tapmiseks, saatmiseks ja eksportimi- seks osutunud ebapiisavaks, eelkõige seoses ekspordil kohaldatavate veterinaarnõuetega. Sellisel juhul tuleks seega võimaldada pikemat ajavahemikku. Lisaks sellele tuleks õigluse huvides seda meedet kohaldada tootja taotluse korral alates uue lisatasukava kehtestamise ajast. Nõukogu 28. detsembri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 3950/92 (millega kehtestatakse lisamaks piima- ja piimatootesektoris, () viimati muudetud komisjoni määrusega (EÜ) nr 749/2000 (°) artiklis 4 ja nõukogu 17. mai 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1255/1999 (piima- ja piimatooteturu ühise korralduse kohta ($) artikli 16 lõikes 3 kasutatakse mõistet “kasutuses olev” indivi- duaalse piimakvoodi kohta. Määruse (EÜ) nr 2342/1999 artiklites 17 ja 31 kasutatakse sama määratluse puhul sõna “eraldatud”. Õigusliku selguse huvides tuleks alati kasutada ühte väljendit. Uue lisatasukava kehtestamisega tekkinud terminoloogiline probleem tuleks lahendada. Kui kohaldatakse määruse (EÜ) nr 1254/1999 artikli 6 lõike 2 sätteid, mille kohaselt võib ammlehmade eest makstava lisatasu taotlustes mullikate osa olla kuni 20 %, ei lubata väiketootjatel, kelle esitatava lisatasutaotluse suhtes 20% nõude kohaldamine annab väiksema arvu kui üks, lisatasutaotlustega asendusmullikaid hõlmata. Vastavalt nimetatud määruse põhjendusele nr 7° on meetme eesmärgiks piirata mullikate arvu tavapärase asendusmääraga. Praktiliste probleemide lahendamiseks nähakse kõnealuse määruse artikliga 50 ette asjakohaste ') EÜTL 160, 26.6.1999, lk 21. ?) EÜTL 105, 3.5.2000, lk 6. °”) EÜTL 281, 4.11.1999, lk 30. 5 ) ° EÜT L 90, 12.4.2000, lk 4. ( | () EÜTL 405, 31.12.1992, lk 1. (°) EU ( EÜTL 160, 26.6.1999, lk 48. meetmete võtmine. Seetõttu peaks vähemalt kahe looma puhul olema ammlehmade eest makstavat lisatasu taotle- vatel väiketootjatel võimalus saada lisatasu ühe asendus- mullika osas ning see peaks tootjate diskrimineerimise vältimiseks kehtima uue kava kehtestamisest alates. Kooskõlas määruse (EÜ) nr 2342/1999 artikliga 30 võivad liikmesriigid kindlaks määrata erilisatasutaotluste ja ammlehmade eest makstava lisatasu taotluste esitamise tähtajad ja kuupäevad ning kehtestada taotluste arvu, mida tootjad võivad ühe lisatasukava kohta ühel kalendriaastal esitada. See on õigustatud tõrgeteta asja- ajamise huvides ja lisatasude maksmise järelevalveks. Kuna need põhjused kehtivad ka loomade tapmise eest makstava lisatasu puhul, tuleks neid kohaldada ka viimati nimetatud lisatasu suhtes. Määruse (EÜ) nr 1255/1999 artikli 16 lõikes 3 määrat- letud individuaalne piimakvoot, mida kasutatakse määruse (EÜ) nr 1254/1999 artikli 6 lõike 2 punktis b sätestatud segakarjades peetavate ja ammlehmade eest lisatasu maksmise tingimustele vastavate lehmade arvu kindlaksmääramiseks, ning kõnealuse määruse artiklis 12 osutatud loomkoormus viitab individuaalsele piimakvoo- dile, mida loetakse kõige paremini põllumajandus- ettevõtte lüpsilehmade tegelikku arvu väljendavaks, st kogusele, mis on kättesaadav kas 31. märtsil või 1. aprillil, sõltuvalt sellest, kas tootja vabastab või võtab individuaalse piimakvoodi üle. Kui individuaalse piima- kvoodi ülekandmine mõjutab ainult järgmise piimandus- aasta algust, st 1. aprilli, saab selle eesmärgi saavutada ainult siiss kui arvutamisel kasutatakse individuaalset piimakvooti 1. aprilli seisuga. Seetõttu toob eespool nimetatud sätete kohaldamine nimetatud juhtudel kaasa ületamatud raskused. Sellistel juhtudel tuleks vastavalt määruse (EÜ) nr 1254/1999 artiklile 50 võtta vastu erimeetmed, et vältida diskrimineerimist tootjate vahel. Selliseid meetmeid, mis peaksid asjaomastele liikmesriiki- dele olema  vabatahtlikud,  kohaldatakse alates 2001. aastast kuni piima- ja piimatootesektoris otsetoe- tuste tegeliku kohaldamiseni, välja arvatud nendes liik- mesriikides asuvate tootjate puhul, mis on otsustanud nimetatud meedet kohaldada alates 2000. aastast ja mis on juba meetme jõustumist taotlenud; selliste tootjate puhul kohaldatakse meetmeid uue lisatasukava kehtesta- misest alates.