11/21. kd Euroopa Liidu Teataja 27 31994R1733 L 182/1 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 16.7.1994 NÕUKOGU MÄÄRUS (EMÜ) nr 1733/94, 11. juuli 1994, millega keelatakse nõuete rahuldamine lepingute ja tehingute puhul, mille täitmist on mõjutanud ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon nr 757 (1992) ja sellega seotud resolutsioonid EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 228a, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, võttes arvesse nõukogu 13. juuni 1994. aasta otsust 94/366/ÜVJP ühisseisukoha kohta, mille nõukogu määratles Euroopa Liidu lepingu artikli ]J.2 alusel ja mis käsitleb Ühinenud Rahvaste Orga- nisatsiooni Julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 757 (1992) (!) punktis 9 osutatud nõuete täitmise keeldu ning arvestades, et: ühendus on määruste (EMÜ) nr 1432/92, (2) (EMÜ) nr 2656/92 (3) ja (EMÜ) nr 990/93 (4) alusel võtnud meetmeid kaubavahetuse tõkestamiseks ühenduse ja Jugoslaavia Liitvabariigi (Serbia ja Montenegro) vahel; Jugoslaavia Liitvabariigi (Serbia ja Montenegro) vastase embargo tagajärjel ähvardab ühenduse ja kolmandate riikide ettevõtjaid Jugoslaavia Liitvabariigi (Serbia ja Montenegro) nõuete oht; ÜRO Julgeolekunõukogu on 30. mail 1992. aastal vastu võtnud resolutsiooni nr 757 (1992), mille punktis 9 käsitletakse Jugoslaa- via Liitvabariigi (Serbia ja Montenegro) nõudeid seoses lepingute ja tehingutega, mille täitmist on mõjutanud julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 757 (1992) ja sellega seotud resolutsioonide kohaselt rakendatud meetmed; (1) EÜTL 165, 1.7.1994, lk 1. (2) EÜTL 151, 3.6.1992, lk 1. Määrus on tunnistatud kehtetuks määru- sega (EMÜ) nr 990/93 (EÜT L 102, 28.4.1993, lk 14). (33) EÜTL 266, 12.9.1992, lk 27. Määrus on tunnistatud kehtetuks mää- rusega (EMÜ) nr 990/93 (EÜTL 102, 28.4.1993, lk 14). (4) EÜTL 102, 28.4.1993, lk 14. ettevõtjaid on pidevalt vaja kaitsta selliste nõuete eest, samuti tuleb vältida võimalust, et Jugoslaavia Liitvabariik (Serbia ja Mon- tenegro) saaks embargo negatiivse toime eest hüvitust, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: Artikkel 1 Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid: 1. leping või tehing — igasugune tehing mis tahes vormis ning mis tahes õiguse alusel, mis hõlmab kas ühte või mitut lepingut või samalaadset kohustust samade või eri poolte vahel; selles kontekstis hõlmab mõiste leping võlakirju, finantstagatisi ja vastutagatisi või krediite, olenemata sellest, kas need on jurii- diliselt iseseisvad või mitte, ning igasugust kaasnevat tingi- must, mis tuleneb tehingust või on sellega seotud; 2. nõue — enne või pärast käesoleva määruse jõustumise kuu- päeva kas kohtu kaudu või muul viisil esitatud mis tahes nõue, mis tuleneb lepingust või tehingust või on sellega seotud, ning eelkõige: a) nõue, millega taotletakse lepingust või tehingust tuleneva või sellega seotud kohustuse täitmist; b) nõue, mille eesmärk on mis tahes vormis võlakirja, finants- tagatise või vastutagatise pikendamine või väljamaksmine; c) lepingu või tehinguga seotud hüvitisnõue; d) vastunõue; e) nõue, mille eesmärk on kohtuotsuse, vahekohtu otsuse või sellega võrdväärse otsuse tunnustamine või täitmine, k.a välisriigi kohtuotsuse tunnustamine, olenemata kohast, kus need on tehtud;