L 141/12 Euroopa Liidu Teataja 6.6.2009 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2009/40/EÜ, 6. mai 2009, mootorsõidukite ja nende haagiste tehnoülevaatuse kohta (uuesti sõnastatud) (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, (6) võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 71, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (7) võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arva- must (!), olles konsulteerinud Regioonide Komiteega, toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (2) ning arvestades järgmist: (1) — Nõukogu 20. detsembri 1996. aasta direktiivi 96/96/EÜ (mootorsõidukite ja nende haagiste tehnoülevaatust käsit- levate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) (?) on korduvalt oluliselt muudetud (4. Kuna kõnealusesse direktiivi tehakse uusi muudatusi, tuleks see selguse huvides uuesti sõnastada. (2) — Ühise transpordipoliitika raames peaksid ühendusesisese maanteeliikluse teatud tingimused nii kohaldatavate ohutus- kui ka konkurentsitingimuste osas olema liikmes- riikidest pärit vedajatele kõige soodsamad. (10) (3) Maanteeliikluse tihenemine ning sellega kaasneva ohu ja negatiivsete mõjude kasv põhjustab kõikides liikmesrii- kides samalaadseid tõsiseid ohutusprobleeme. (4) — Testimine sõiduki tööea jooksul peaks olema suhteliselt lihtne, kiire ning odav. (5) — Ühenduse miinimumnõuded ja käesolevas direktiivis loet- letud sõlmede testimiseks kasutatavad meetodid tuleks seepärast ette näha üksikdirektiividega. ()) ELT C 224, 30.8.2008, lk 66. (?2) Euroopa Parlamendi 23. septembri 2008. aasta arvamus (Euroopa (12) Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 30. märtsi 2009. aasta otsus. () EÜT L 46, 17.2.1997, lk 1. Üksikdirektiividega ettenähtud nõudeid ja meetodeid on tarvis kiiresti kohandada tehnika arenguga ning selleks vajalike meetmete hõlbustamiseks tuleb ette näha menetlus liikmesriikide ja komisjoni tihedaks koostööks mootorsõidukite ja nende haagiste tehnoülevaatuse direk- tiivi tehnika arenguga kohandamise komitees. Võttes arvesse varustuse ja meetodite erinevusi ühen- duses, oleks keeruline kindlaks määrata pidurisüsteemide õhusurvemääranguid, rakendusaegasid jm. Kõik sõidukite testimisega seotud isikud on ühel meelel, et testimismeetod ning eriti asjaolu, kas sõidukit testi- takse laadituna, osaliselt laadituna või tühjalt, võivad mõjutada testijate veendumust pidurisüsteemi kasutuskõl- blikkuses. Seda veendumust aitaks tugevdada erineval määral koor- matud sõiduki pidurdusjõu kontrollväärtuste kindlaks- määramine iga sõidukimudeli puhul. Käesolev direktiiv peaks võimaldama nimetatud viisil testimist alternatiivina testimisele iga sõidukiliigi minimaalsete kontrollväärtuste alusel. Pidurisüsteemide osas peaks käesoleva direktiivi regulee- rimisala laienema peamiselt sõidukitele, millele on vasta- valt nõukogu 26. juuli 1971. oaasta direktiivile 71/320JEMÜ (teatavate kategooriate mootorsõidukite ja nende haagiste piduriseadmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) °) antud osa tüübikinni- tustunnistus, ehkki on teada, et teatavat liiki sõidukitele on nimetatud tunnistused välja antud riigisiseste normide alusel, mis võivad selle direktiivi nõuetest erineda. Liikmesriigid võivad pidurdustesti laiendada ka käesolevas direktiivis sätestamata sõidukitele või testitavatele sõlme- dele. Liikmesriigid võivad pidurdustesti karmistada või suuren- dada testimissagedust. (4) Vt III lisa A osa. (5) EÜT L 202, 6.9.1971, lk 37.