20/1. kd Euroopa Liidu Teataja 5 31990L0365 13.7.1990 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA L 180/28 NÕUKOGU DIREKTIIV, 28. juuni 1990, kutsetegevuse lõpetanud töötajate ja füüsilisest isikust ettevõtjate elamisõiguse kohta (90/365JEMÜ) EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 235, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (!) võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, (2) võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust (3) ning arvestades, et: asutamislepingu artikli 3 punktis c nähakse ette, et ühenduse tege- vuse hulka kuulub vastavalt asutamislepingule isikute vaba liiku- mise takistuste kõrvaldamine liikmesriikide vahel; asutamislepingu artikliga 8a nähakse ette siseturu rajamine 31. detsembriks 1992; siseturg on sisepiirideta ala, kus on taga- tud kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumine kooskõ- las asutamislepingu sätetega; asutamislepingu artiklites 48 ja 52 nähakse ette töötajate ja füü- silisest isikust ettevõtjate liikumisvabadus, mis hõlmab elamis- õigust liikmesriikides, kus nimetatud isikud tegelevad oma kutse- tegevusega; on soovitav anda elamisõigus ka kutsetegevuse lõpetanud isikutele, isegi kui nad ei ole töötamise ajal oma lii- kumisvabaduse õigust kasutanud; teises liikmesriigis elamise õiguse kasutajad ei tohi põhjendama- tult koormata vastuvõtva liikmesriigi eelarvet; vastavalt määruse (EMÜ) nr 1408/71 (4) artiklile 10, muudetud määrusega (EMÜ) nr 1390/81, (5) on invaliidsushüvitiste, vana- dushüvitiste või tööõnnetus- ja kutsehaiguspensionide saajatel jät- kuvalt õigus neid hüvitisi ja pensione saada, isegi kui nad ei ela selle liikmesriigi territooriumil, kus asub maksmise eest vastutav asutus; (1) EÜTC 191, 28.7.1989, lk 3 ja EÜT C 26, 3.2.1990, lk 19. (2) Arvamus on esitatud 13. juunil 1990 (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). (3) EÜTC 329, 30.12.1989, lk 25. (4) EÜTL 149, 5.7.1971, lk 2. () EÜTL143, 29.5.1981, k 1. seda õigust saab tegelikult teostada üksnes juhul, kui sama õigus antakse ka isiku pereliikmetele; käesoleva direktiivi subjektide suhtes tuleb kohaldada samasugust halduskorda nagu on sätestatud oeelkõige — direktiivis 68/630JEMÜ (5) ja direktiivis 64/221JEMÜ (7); asutamislepingus ei nähta asjaomaste meetmete jaoks ette muid volitusi peale artiklis 235 sätestatute, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI: Artikkel 1 1. Liikmesriigid annavad elamisõiguse liikmesriikide kodanikele, kes on lõpetanud tegevuse töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja- na, ning nende lõikes 2 määratletud pereliikmetele tingimusel, et nad saavad invaliidsuspensioni või ennetähtaegset vanaduspen- sioni või vanadushüvitist või tööõnnetus- või kutsehaiguspensio- ni, mis on piisav selleks, et mitte koormata elamisperioodi vältel vastuvõtva liikmesriigi sotsiaalkindlustussüsteemi, ning tingimu- sel, et neil on vastuvõtvas liikmesriigis kõiki riske hõlmav ravi- kindlustus. Taotleja elatusvahendeid peetakse piisavaks, kui need ületavad ela- tusvahendite määra, millest väiksemate elatusvahendite puhul võib vastuvõttev liikmesriik anda sotsiaalabi oma kodanikele, arvestades lõikes 2 osutatud isikute olukorda. Kui liikmesriik ei saa teist lõiku kohaldada, peetakse taotleja ela- tusvahendeid piisavaks siis, kui need ületavad vastuvõtvas liikmes- riigis makstava miinimumpensioni taseme. 2. Olenemata kodakondsusest võivad koos elamisõiguse valda- jaga asuda teise liikmesriiki elama järgmised isikud: a) abikaasa ja nende ülalpeetavad alanejad sugulased; b) elamisõiguse valdaja ja tema abikaasa ülalpeetavad ülenejad sugulased. ($$ EÜTL 257, 19.10.1968, lk 13. (7) EÜT 56, 4.4.1964, lk 850/64.