488 Euroopa Liidu Teataja 03/37. kd 32002R2244 17.12.2002 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA L 341/27 KOMISJONI MÄÄRUS (EÜ) nr 2244/2002, 16. detsember 2002, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1622/2000 seoses viinhappe kasutamisega veinitoodetes EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 17. mai 1999. aasta määrust (EÜ) nr 1493/1999 veinituru ühise korralduse kohta,(!) viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 2585/2001, (?) eriti selle artik- lit 46, ning arvestades järgmist: (1) (2) ( ( ( ( 1 2) 3 4 ) E ) E ) E ) E Määruse (EÜ) nr 1493/1999 IV lisaga lubatakse asja- omastele veinitoodetele lisada viinhapet. Komisjoni 24. juuli 2000. aasta määrusega (EÜ) nr 1622/2000, milles sätestatakse veinituru ühist korral- dust käsitleva määruse (EÜ) nr 1493/1999 üksikasjali- kud rakenduseeskirjad ning kehtestatakse ühenduse eeskiri veinivalmistustavade ja -menetluste kohta, (°) viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 2066/2001, () sätestatakse teatavate määrusega (EÜ) nr 1493/1999 veinivalmistamisel lubatud ainete kasutamise piirangud ja tingimused. Viinhape, mida nimetatakse ka L-viinhappeks, ja selle soolad on ainukesed ained, mille kasutamine on veini- toodete hapestamisel ja happesuse vähendamisel lubatud, kuna viinamarjad ja vein sisaldavad looduslikult viin- hapet. Rahvusvaheline Veiniamet võttis 2000. aasta juunis vastu otsuse, millega ajakohastatakse rahvusvahelises veinivalmistamiskoodeksis — (International = Oenological Codex) veinivalmistamisel kasutatava — L-viinhappe omaduste ja puhtuse spetsifikatsioonide identifitseerimist käsitlevat monograafiat ja milles viinhape määratletakse “viinamarjadest ekstraheeritavaks naturaalse happena”. Need puhtusekriteeriumid on terviklikumad kui komis- joni 2. detsembri 1996. aasta direktiivis (millega nähakse ette toiduainetes kasutatavate lisaainete (välja arvatud värv- ja magusainete) puhtuse erikriteeriumid, () viimati muudetud direktiiviga 2002/82/EÜ (9) sätestatud kriteeriumid, kuid vastavad siiski nendele. Parema kvaliteedi tagamiseks ja eelkõige selleks, et säili- tada headele veinivalmistustavadele vastav — veini autentsus ja naturaalsed omadused, tuleks Rahvusvahe- lise Veiniameti rahvusvahelise veinivalmistamiskoodeksi spetsifikatsioone arvesse võttes määrusesse (EÜ) nr 1622/2000 lisada nõue, et veinivalmistamisel kasu- tatav viinhape peab olema põllumajandusliku päritoluga. Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas veinituru korralduskomitee arvamusega, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: Artikkel 1 Määruse (EÜ) nr 1622/2000 artiklile 8 lisatakse järgmine lõik: “Viinhape, mida nimetatakse ka L-viinhappeks, ja mille kasutamine on sätestatud määruse (EÜ) nr 1493/1999 IV lisa lõike 1 punktides ] ja m ja IV lisa lõike 3 punk- tides k ja 1, peab olema põllumajandusliku päritoluga ning spetsiaalselt veinitoodetest ekstraheeritud. Viinhape peab samuti vastama komisjoni direktiivis 96/77/EÜ (*) sätes- tatud puhtusekriteeriumidele. (*) EÜTL 339, 30.12.1996, lk 1.” Artikkel 2 Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas. Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides. Brüssel, 16. detsember 2002 ÜTL 179, 14.7.1999, lk 1. ÜTL 345, 29.12.2001, lk 10. ÜTL 194, 31.7.2000, lk 1. ÜTL 278, 23.10.2001, lk 9. Komisjoni nimel komisjoni liige Franz FISCHLER () EÜTL 339, 30.12.1996, lk 1. ( EÜTL 292, 28.10.2002, lk 1.