246 Euroopa Liidu Teataja 07/6. kd 32002R0889 L 140/2 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 30.5.2002 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 889/2002, 13. mai 2002, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 2027/97 lennuettevõtja vastutuse kohta õnnetusjuhtumi puhul (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 80 lõiget 2, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (') võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, (2) olles nõu pidanud regioonide komiteega, toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (?) ning arvestades järgmist: (1) Ühise transpordipoliitika raames on tähtis tagada, et len- nuõnnetusse sattunud reisijad saavad asjakohase hüvi- tise. 28. mail 1999 sõlmiti Montrealis uus rahvusvaheliste õhuvedude reeglite ühtlustamise konventsioon, milles sätestati uued üldised eeskirjad, mis käsitlevad vastutust rahvusvahelises õhuveonduses õnnetusjuhtumite puhul ja mis asendavad 1929. aasta Varssavi konventsioonis sisalduvaid eeskirju ja nende hilisemaid muudatusi. (*) Varssavi konventsioon jääb Montreali konventsiooni kõr- val ka edaspidi jõusse määramata ajaks. Montreali konventsiooniga nähakse lennureisijate surma või vigastuste korral ette piiramatu vastutus. Ühendus on Montreali konventsioonile alla kirjutanud ja väljendanud oma kavatsust sellega ratifitseerimise teel ühineda. (1) EÜT C 337 E, 28.11.2000, lk 68 ja EÜT C 213 E, 31.7.2001, lk 298. (7) EÜT C 123, 25.4.2001, lk 47. () Euroopa Parlamendi 5. aprilli 2001. aasta arvamus (EÜT C 21, 24.1.2002, lk 256), nõukogu 19. detsembri 2001. aasta ühine seisu- koht (EÜT C 58 E, 5.3.2002, lk 8) ja Euroopa Parlamendi 12. märtsi 2002. aasta otsus. (*) EÜT L 194, 18.7.2001, lk 38. (6) (11) On vaja muuta lennuettevõtja vastutust õnnetusjuhtumi puhul käsitlevat nõukogu 9. oktoobri 1997. aasta määrust (EÜ) nr 2027/97, (°) et viia see kooskõlla Mon- treali konventsiooni sätetega, luues seeläbi rahvusvaheli- ses õhuveonduses ühtse vastutussüsteemi. Käesolev määrus ja Montreali konventsioon tugevdavad reisijate ja nende ülalpeetavate kaitset ja neid ei või tõl- gendada nii, nagu vähendataks nendega kõnealuste isi- kute kaitset, mis tuleneb käesoleva määruse vastuvõt- mise päeval kehtivatest õigusaktidest. Ühendusesisesel lennundusturul ei tehta enam vahet rii- gisisestel ja rahvusvahelistel vedudel, mistõttu on asjako- hane, et vastutuse tase ja laad oleksid ühenduse piires nii rahvusvaheliste kui ka riigisiseste vedude puhul samad. Subsidiaarsuspõhimõtte kohaselt on soovitav võtta ühen- duse tasandil meetmeid, et koostada üksainus eeskiri kõi- kidele ühenduse lennuettevõtjatele. Turvalises ja tänapäevases õhuveonduses on reisijate surma või vigastuste korral asjakohane piiramatu vastu- tus. Ühenduse lennuettevõtja ei tohiks saada kasutada oma huvides Montreali konventsiooni artikli 21 lõiget 2, kui ta ei tõenda, et kahju ei tulenenud lennuettevõtja või tema töötajate või esindajate hooletusest ega muust süülisest teost või tegevusetusest. Ühtsed vastutusmäärad pagasi kadumise, kahjustumise või hävimise ja hilinemisest tuleneva kahju korral, mis kehtivad kõikide reiside puhul, mida ühenduse lennuet- tevõtjad sooritavad, tagavad nii reisijatele kui ka lennuet- tevõtjatele lihtsad ja selged reeglid ja võimaldavad reisija- tel kindlaks teha, millal on vaja lisakindlustust. C) EÜT L 285, 17.10.1997, lk 1.