L 214/66 Euroopa Liidu Teataja 9.8.2008 KOMISJONI OTSUS, 24. juuli 2008, millega kiidetakse heaks teatavate liikmesriikide kavad lammaste katarraalse palaviku vastase erakorralise vaktsineerimise kohta ja määratakse kindlaks 2007. ja 2008. aasta eest antava ühenduse rahalise toetuse suurus (teatavaks tehtud numbri K(2008) 3757 all) (Ainult hispaania-, hollandi-, itaalia-, portugali-, prantsus-, saksa-, taani- ja tšehhikeelne tekst on autentsed) (2008/655]/EÜ) EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 20. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/75/EÜ, millega kehtestatakse erisätted lammaste katar- raalse palaviku tõrjeks ja likvideerimiseks, (!) eriti selle artikli 9 lõiget 2, võttes arvesse nõukogu 26. juuni 1990. aasta otsust 90/424JEMÜ kulutuste kohta veterinaaria valdkonnas, (?) eriti selle artikli 3 lõikeid 3 ja 4 ning lõike 5 teist taanet, ning arvestades järgmist: (1) — 2007. aastal esines mitmes liikmesriigis lammaste katar- raalse palaviku puhanguid: serotüüpi 8 esines Belgias, Tšehhi Vabariigis, Taanis, Saksamaal, Hispaanias, Prant- susmaal, Luksemburgis ja Madalmaades ning serotüüpi 1 Prantsusmaal, Hispaanias ja Portugalis. Aastal 2008 esines lammaste katarraalse palaviku serotüübi 8 puhang esimest korda Itaalias. (2) Lammaste katarraalne palavik on nakkushaigus, mille puhul haigusele vastuvõtlikku liiki kuuluvate loomade tapmine ei ole üldiselt sobiv meede, välja arvatud juhul, kui neil on lammaste katarraalse palaviku kliinilised haigustunnused. Nimetatud haiguse esinemine võib kuju- tada endast tõsist ohtu ühenduse kariloomadele. (33) Komisjon võttis 26. oktoobri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1266/2007 nõukogu direktiivi 2000/75]JEÜ raken- duseeskirjade kohta seoses lammaste katarraalse palaviku tõrje, järelevalve, seire ja teatavate vastuvõtlikku liiki kuuluvate loomade liikumispiirangutega (?) vastu selleks, (1)) EÜT L 327, 22.12.2000, lk 74. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni otsusega 2007/729/EÜ (ELT L 294, 13.11.2007, lk 26). (2?) EÜT L 224, 18.8.1990, lk 19. Otsust on viimati muudetud otsusega 2006/965/EÜ (ELT L 397, 30.12.2006, lk 22). ) ELTL 283, 27.10.2007, lk 37. Määrust on viimati muudetud määru- sega (EÜ) nr 708/2008 (ELT L 197, 25.7.2008, lk 18). (4) et piiritleda kitsendustega tsoonid, sealhulgas ohustatud tsoonid ja järelevalvetsoonid, ja kehtestada tingimused nendest tsoonidest pärit loomade liikumise kohta. Vaktsineerimine on tõhusaim veterinaarmeede lammaste katarraalse palaviku vastu võitlemiseks ning erakorraline massiline vaktsineerimine on parim võimalus kliiniliste haigusnähtude ja surmajuhtumite vähendamiseks, haiguse leviku tõkestamiseks, liikmesriikide haigusevabade piir- kondade kaitseks ning elusloomade ohutu kaubanduse soodustamiseks. Loomade vaktsineerimine lammaste katarraalse palaviku vastu asjaomastes liikmesriikides tuleks seega heaks  kiita kooskõlas = direktiivi 2000/75[EÜ artikli 9 lõikega 2. Vaktsineerimist konkreetse lammaste katarraalse palaviku serotüübi vastu tuleb vaadelda erakorralise meetmena, kui seda tehakse esimest korda pärast uue serotüübi esine- mist territooriumil. Järgmisi vaktsineerimiskampaaniaid samal territooriumil sama serotüübi vastu ei käsitata enam erakorraliste meetmetena ja nende kohta tuleks otsus teha likvideerimisprogrammide raames. Epideemia leviku võimalikult kiireks takistamiseks peaks ühendus rahaliselt toetama asjaomaste liikmesriikide abikõlblikke kulutusi haiguse vastu võitlemise erakorra- liste meetmete raames otsuses 90/424/JEMÜ sätestatud tingimustel. Kuna komisjonil ei ole võimalik vaktsiine tarnida, peaks vaktsiinide ostmine kuuluma abikõlblike kulutuste hulka. Asjaomased liikmesriigid on teavitanud komisjoni ja teisi liikmesriike meetmetest, mida nad on kooskõlas ühen- duse õigusaktidega võtnud lammaste katarraalse palaviku puhangute vastu võitlemiseks. Need liikmesriigid on esitanud erakorralise vaktsineerimise kavad, milles on esitatud 2007. aastal kasutatud ja 2008. aastal kasutata- vate vaktsiinidooside ligikaudne arv ning vaktsineerimiste ligikaudsed kulud. Komisjon on nimetatud kavu hinnanud nii veterinaarsest kui ka rahalisest seisukohast ning leidnud, et need on kooskõlas ühenduse asjaomaste veterinaariaalaste õigusaktidega.