18.7.2009 Euroopa Liidu Teataja L 188/93 NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 597/2009, 11. juuni 2009, kaitse kohta subsideeritud impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (kodifitseeritud versioon) EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 133, võttes arvesse põllumajandusturu ühise korralduse eeskirju ja põllumajandussaadustest toodetud kaupade suhtes kohaldata- vaid, asutamislepingu artikli 308 alusel kehtestatud eeskirju, eeskätt neid sätteid, mis võimaldavad kõrvale kalduda põhimõt- test, et ühenduse välispiiril kohaldatavaid kaitsemeetmeid tohib asendada ainult nendes eeskirjades sätestatud meetmetega, võttes arvesse komisjoni ettepanekut ning arvestades järgmist: Nõukogu 6. oktoobri 1997. aasta määrust (EÜ) nr 2026/97 kaitse kohta subsideeritud impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (') on korduvalt oluliselt muudetud (?). Selguse ja otstarbekuse huvides tuleks kõnealune määrus kodifitseerida. Mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay vooru lõpuleviimise tulemusena asutati Maailma Kaubandusor- ganisatsioon (»WTO”). WTO asutamislepingu (,WTO lepingu”) lisa 1 A, mis on kinnitatud nõukogu 22. detsembri 1994. aasta otsusega 94/800/EÜ, mis käsitleb Euroopa Ühenduse nimel sõlmi- tavaid tema pädevusse kuuluvaid küsimusi puudutavaid kokkuleppeid, mis saavutati mitmepoolsete kaubanduslä- birääkimiste Uruguay voorus (1986—1994), ) sisaldab muu hulgas 1994. aasta tolli- ja kaubanduskokkulepet (GATT 1994”), põllumajanduslepingut (,põllumajandus- leping”, GATT 1994 VI artikli rakendamise lepingut (,1994. aasta dumpinguvastane leping”) ning subsiidiu- mide ja tasakaalustusmeetmete lepingut (,subsiidiumide leping”). ()) EÜT L 288, 21.10.1997, lk 1. (2) Vt V lisa. ) EÜT L 336, 23.12.1994, lk 1. (4) Muutmaks ühenduse poolt vastavalt 1994. aasta dumpin- guvastases lepingus ja subsiidiumide lepingus sätestatud eeskirjade kohaldamine läbipaistvamaks ja tõhusamaks, peeti vajalikuks võtta vastu kaks eraldi määrust, milles sätestatakse piisavalt üksikasjalikult kummagi kaubanduse kaitseinstrumendi kohaldamise nõuded. Tagamaks eeskirjade piisavat ja läbipaistvat rakendamist, on kohane võtta nende kahe lepingu keelekasutus võima- likult suurel määral üle ühenduse õigusaktidesse. Lisaks sellele näib soovitav selgitada piisavalt üksikasjali- kult, mida loetakse subsiidiumiks, milliste põhimõtete kohaselt seda loetakse tasakaalustatavaks (eriti, kas subsii- dium on konkreetselt antud) ning milliste kriteeriumide kohaselt tuleb tasakaalustatava subsiidiumi summa arvu- tada. Subsiidiumi olemasolu kindlaksmääramisel on vaja näidata, et valitsus või riigi territooriumil asuv mis tahes avalik-õiguslik asutus on andnud rahalist toetust või et on saadud mingil kujul tulu või hinnatoetust GATT 1994 XVI artikli tähenduses ning et toetust saanud ettevõte on seeläbi kasu saanud. Arvutamaks kasu, mida toetuse saaja sai, tuleks võrdlus- hind asjaomases riigis turu võrdlushinna puudumisel määrata korrigeerides selle riigi valdavaid tingimusi vasta- valt seal tegelikult kasutuselolevate teguritele. Kui see ei ole võimalik, muu hulgas põhjusel, et selliseid hindu või kulusid ei ole või need ei ole usaldusväärsed, tuleks asja- kohane võrdlushind määrata teiste turgude tingimuste alusel. Soovitav on sätestada selged ja üksikasjalikud juhised tegurite kohta, mille alusel võib kindlaks teha, kas subsi- deeritud import on põhjustanud või ähvardab põhjustada olulist kahju. Näidates, et asjaomase impordi maht ja hinnatase on mõnele ühenduse tootmisharule kahju põhjustanud, tuleks pöörata tähelepanu teiste tegurite, eelkõige ühenduse turul valitseva olukorra mõjule.