280 Euroopa Liidu Teataja 11/38. kd 32001R2130 31.10.2001 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA L 287/3 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 2130/2001, 29. oktoober 2001, kodukohast lahkuma sunnitud isikute abistamise kohta Aasia ja Ladina-Ameerika arengumaades EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 179 lõiget 1, võttes arvesse komisjoni ettepanekut (!), toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (2) ning arvestades järgmist: (1) Pagulaspoliitika kontekstis on ÜRO võtnud vastu 28. juu- li] 1951. aastal Genfis sõlmitud pagulasseisundi konvent- siooni, 31. jaanuari 1967. aasta New Yorgi protokolli ja mitmeid nii kõnealust valdkonda kui ka inimõigusi ja humanitaarõigust käsitlevaid resolutsioone. Ka 10. detsembri 1948. aasta inimõiguste ülddeklaratsi- oon, 16. detsembri 1966. aasta kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvaheline pakt, 16. detsembri 1966. aasta majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste õiguste rahvusva- heline pakt, 18. detsembri 1979. aasta konventsioon naiste diskrimineerimise kõigi vormide likvideerimise kohta ja 20. novembri 1989. aasta lapse õiguste konventsioon käsitlevad pagulaste küsimust. Euroopa Parlament on kõnealuses valdkonnas võtnud vastu mitmeid resolutsioone, kaasa arvatud 16. det- sembri 1983. aasta resolutsiooni pagulaste abistamise kohta arengumaades. (3) Nii Euroopa Parlament kui ka nõukogu on kutsunud ühen- dust üles tegema selles valdkonnas suuremaid jõupingutusi. Euroopa Ühenduse jätkusuutlikku arengupoliitikat silmas pidades tuleb ühenduse meetmeteks kavandada integreeri- tud, järjepidev ja tõhus strateegia seoses humanitaarabi, rehabiliteerimise, kodukohast lahkuma sunnitud isikute abistamise ja arengukootööga. EÜT C 120 E, 24.4.2001, lk 163. Euroopa Parlamendi 5. juuli 2001. aasta arvamus (Euroopa Ühen- duste Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 16. oktoobri 2001. aasta otsus. EÜT C 10, 16.1.1984, lk 278. Eriti vajalik on kodukohast lahkuma sunnitud isikute abis- tamise integreerimine nende riikide ja elanikkonnarüh- made arengustrateegiaga, kellele abi on suunatud; seepärast peaksid ühenduse meetmed soodustama liikumist hädaa- bistaadiumist arengustaadiumisse, julgustama asjaomaste inimeste sotsiaalmajanduslikku integratsiooni või taasinte- gratsiooni ja relvastatud kokkupõrke põhjuste välistamise vajadust arvesse võttes toetama demokraatlike struktuuride loomist ja tugevdamist ja rahvastiku osa arenguprotsessis. Kodukohast lahkuma sunnitud isikute ja demobiliseeritud sõjaväelaste toetusprogrammid moodustavad Aasia ja Ladina-Ameerika arengumaade üldise rehabiliteerimisstra- teegia lahutamatu osa. Selleks, et programmid oleksid tule- muslikud, tuleb abi kooskõlastada ühenduse tasemel ja teiste abiandjatega, valitsusväliste organisatsioonidega ja ÜRO organitega, eelkõige ÜRO pagulaste ülemkomissari- ga. Komisjon peaks vastutama nii valitsusväliste organisat- sioonide ja ÜRO kaudu liikuvate vahendite jälgimise kui ka nende nähtavuse tagamise eest Lisaks sellele vastutab komisjon poliitiliselt selle eest, mil moel valitsusvälised organisatsioonid ja ÜRO vahendeid kulutavad. Ühenduse, siseriiklike ja rahvusvaheliste ennetus- ja sekku- mismehhanismide tõhusus ja järjepidevus tuleks tagada nii konfliktide välistamiseks kui ka kõigi selliste poliitiliste konfliktide ja sõdade rahumeelse lahendamise soodustami- seks, mis võiksid kaasa tuua elanikkonna ümberasustamise. Spetsialiseeritud organid ja asutused ja valitsusvälised orga- nisatsioonid on varasemate samalaadsete operatsioonide käigus omandanud märkimisväärseid kogemusi seoses kodukohast lahkuma sunnitud isikute abistamisega. Ideaaljuhul peaks kodukohast lahkuma sunnitud isikute abistamise meetmed moodustama osa lähenemisviisist, mille eesmärgiks on jõuda niinimetatud toimetulekustaa- diumist staadiumisse, kus sellised isikud muutuksid iseseis- vateks või vähem sõltuvateks.