13.12.2005 Euroopa Liidu Teataja L 326/13 NÕUKOGU DIREKTIIV 2005/85/EÜ, 1. detsember 2005, liikmesriikides pagulasseisundi omistamise ja äravõtmise menetluse miinimumnõuete kohta EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 63 esimese lõigu punkti 1 alapunkti d, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (!) võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, (2) (6) võttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arva- must, ) ning arvestades järgmist: (1) 0 Ühine varjupaigapoliitika, sealhulgas Euroopa ühine varjupaigasüsteem, on osa Euroopa Liidu eesmärgist luua järk-järgult vabadusel, turvalisusel ja õiglusel rajanev ala, mis on avatud isikutele, kes neist sõltumatute asja- olude tõttu taotlevad õiguspäraselt kaitset ühenduses. (2?x . Oma erakorralisel istungil Tamperes 15. ja 16. oktoobril 1999 otsustas Euroopa Ülemkogu püüelda vsellise Euroopa ühise varjupaigasüsteemi loomise poole, mis põhineb pagulaste seisundit käsitleva 28. juuli 1951. aasta Genfi konventsiooni, nagu seda on muudetud 31. jaanuari 1967. aasta New Yorgi protokolliga (edaspidi (9) “Genfi konventsioon”), täielikul kohaldamisel, millega kinnitatakse non-refoulment põhimõtet ja tagatakse, et kedagi ei sunnita naasma tagakiusajate küüsi. (33 0 Tampere järeldustes on sätestatud, et Euroopa ühine varjupaigasüsteem peaks lühikeses perspektiivis hõlmama õiglaste ja tõhusate varjupaigamenetluste ühiseid nõudeid liikmesriikides ning pikas perspektiivis ühenduse õigus- akte, mille tulemuseks on ühine varjupaigamenetlus Euroopa Ühenduses. (10) (44 Käesolevas direktiivis sätestatud pagulasseisundi omista- (11) mise või äravõtmise menetluse miinimumnõuded liik- ()) EÜT C 62, 27.2.2001, lk 231 ja EÜT C 291, 26.11.2002, lk 143. (2?) EÜT C 77, 28.3.2002, lk 94. () EÜT C 193, 10.7.2001, lk 77. Arvamus on esitatud pärast mitte- kohustuslikku konsulteerimist. mesriikides on seega esmane meede varjupaigamenetluste jaoks. Käesoleva direktiivi peaeesmärk on kehtestada ühenduses miinimumraamistik pagulasseisundi omistamise ja äravõt- mise menetluste kohta. Pagulasseisundi omistamise ja äravõtmise menetluste eeskirjade ühtlustamine peaks aitama piirata varjupaiga- taotlejate edasist liikmesriikide vahelist liikumist, mis on põhjustatud erinevustest õigusraamistikus. Miinimumnõuete olemusest tulenevalt peaks liikmesrii- kidel olema õigus kehtestada või säilitada kolmandate riikide kodanike ja kodakondsuseta isikute suhtes, kes paluvad liikmesriigilt rahvusvahelist kaitset, soodsamad sätted, kui selline taotlus on esitatud põhjusel, et asjao- mane isik on pagulane Genfi konventsiooni artikli 1 punkti A tähenduses. Käesolevas direktiivis austatakse põhiõigusi ja peetakse kinni iseäranis Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga tunnus- tatud põhimõtetest. Käesoleva direktiivi kohaldamisalasse kuuluvate isikute kohtlemise osas on liikmesriigid seotud kohustustega, mis tulenevad rahvusvahelistest õigusaktidest, millega nad on ühinenud ja mis keelustavad diskrimineerimise. On oluline, et varjupaigataotluste kohta tehakse otsused faktide põhjal ja seda teevad esmatasandil asutused, kelle personalil on vastavad teadmised või kes saab varjupaiga- ja pagulaste alast koolitust. Varjupaigataotluste kohta võimalikult kiiresti otsuse tege- mine on nii liikmesriikide kui ka varjupaigataotlejate huvides. Varjupaigataotluste läbivaatamine peaks olema korraldatud liikmesriikide äranägemisel, et nad saaksid vastavalt oma siseriiklikele vajadustele vaadata mis tahes taotluse läbi eelisjärjekorras või selle läbivaatamist kiiren- dada, võttes arvesse käesoleva direktiivi nõudeid.