06/4. kd Euroopa Liidu Teataja 367 32003L0006 L 96/16 EUROOPA LIIDU TEATAJA 12.4.2003 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2003/6/EÜ, 28. jaanuar 2003, siseringitehingute ja turuga manipuleerimise (turu kuritarvitamise) kohta EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 95, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (!) võttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, (2) võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust, (3) tegutsedes artiklis 251 sätestatud menetluse kohaselt (4) ning arvestades järgmist: (1) — Finantsteenuste ühtne turg on äärmiselt oluline majandus- kasvu suurendamiseks ja töökohtade loomiseks ühenduses. (2) Integreeritud ja tõhus finantsturg eeldab turu terviklikkust. Majanduskasvu ja jõukuse suurendamise eeltingimuseks on väärtpaberiturgude tõrgeteta toimimine ja üldsuse usaldus turgude vastu. Turu kuritarvitamine kahjustab finantstur- gude terviklikkust ning üldsuse usaldust väärtpaberite ja tuletisinstrumentide vastu. (3) Komisjoni 11. mai 1999. aasta teatises “Finantsturgude raamistiku rakendamine: tegevuskava” nähakse ette hulk meetmeid, mis on vajalikud finantsteenuste ühtse turu üles- ehitamiseks. 2000. aasta aprillis Lissabonis kokku tulnud Euroopa Ülemkogu nõudis selle tegevuskava rakendamist 2005. aastaks. Tegevuskavas rõhutatakse vajadust koos- tada direktiiv turuga manipuleerimise tõkestamiseks. (4) — 17. juulil 2000 asutas nõukogu Euroopa väärtpaberitur- gude reguleerimiseks tarkade komitee. Tarkade komitee tegi oma lõpparuandes ettepaneku võtta kasutusele uus seadusandlik menetlus, mis põhineb raampõhimõtteid, rakendusmeetmeid, koostööd ja jõustamist hõlmaval nel- jatasandilisel lähenemisviisil. Kui esimene tasand ehk direk- tiiv piirdub üldiste raampõhimõtete määratlemisega, siis teine tasand peaks hõlmama tehnilisi rakendusmeetmeid, mille komisjon võtab vastu komitee abiga. (1) EÜT C 240 E, 28.8.2001, lk 265. (2) EÜTC 80, 3.4.2002, lk 61. (3) EÜT C 24, 26.1.2002, lk 8. (4) Euroopa Parlamendi 14. märtsi 2002. aasta arvamus (Euroopa Ühen- duste Teatajas seni avaldamata), nõukogu 19. juuli 2002. aasta ühine seisukoht (EÜT C 228 E, 25.9.2002, lk 19) ja Euroopa Parlamendi 24. oktoobri 2002. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). (10) ) 2001. aasta märtsis Stockholmis kohtunud Euroopa Ülem- kogu kinnitas oma resolutsiooniga tarkade komitee aru- ande ning kavandatud neljatasandilise lähenemisviisi, mille eesmärk on muuta väärtpabereid käsitlevate ühenduse õigusaktide väljatöötamine veelgi tõhusamaks ja läbipaist- vamaks. Tarkade komitee aruande on kinnitanud ka Euroopa Par- lament oma 5. veebruari 2002. aasta resolutsioonis finants- teenuseid käsitlevate õigusnormide rakendamise kohta, lähtudes komisjoni tehtud pidulikust teadaandest samal päeval Euroopa Parlamendi ees ning parlamendi majandus- ja rahaküsimuste komitee eesistujale adresseeritud siseturu voliniku 2. oktoobri 2001. aasta kirjast, mis käsitleb Euroopa Parlamendi rolli kindlustamist kõnealuses prot- sessis. Käesoleva direktiivi kohaldamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivile 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused. (5) Stockholmis kohtunud Euroopa Ülemkogu arvamuse kohaselt tuleks teise tasandi rakendusmeetmeid kasutada sagedamini, et tagada tehniliste sätete ajakohastamine turu ja järelevalve arenguga, ning peale selle tuleb ette näha kõigi teise tasandi tööetappide tähtajad. Euroopa Parlamendile tuleks pärast rakendusmeetmete eel- nõu esmakordset esitamist anda kolm kuud nende läbivaa- tamiseks ja oma arvamuse avaldamiseks. Kiireloomulistel ja nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võib seda tähtaega lühendada. Kui Euroopa Parlament võtab selle aja jooksul vastu resolutsiooni, peab komisjon meetmete eelnõu uuesti läbi vaatama. Uued arengunähtused rahanduse ja tehnika valdkonnas lisavad turu kuritarvitamiseks stiimuleid, vahendeid ja või- malusi: see hõlmab uusi tooteid, uusi tehnoloogiaid, piiri- ülese tegevuse kasvu ja Internetti. Turu terviklikkust kaitsev olemasolev ühenduse õigusraa- mistik on ebatäielik. Juriidilised nõuded erinevad liikmes- riigiti ning seetõttu on ettevõtjad mõistete, määratluste ja jõustamise puhul sageli ebakindlad. Mõningates liikmesrii- kides puuduvad hinnamanipulatsiooni ja eksitava teabe levitamist käsitlevad õigusaktid täielikult. EÜTL 184, 17.7.1999, lk 23.