30 Euroopa Liidu Teataja 07/7. kd 32002R1592 7.9.2002 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA L 240/1 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 1592/2002, 15. juuli 2002, mis käsitleb tsiviillennunduse valdkonna ühiseeskirju ning Euroopa Lennundusohutusameti loomist (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, (44 Tagamaks tarbijate usalduse õhuveo suhtes, tuleks len- võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 80 lõiget 2, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (') (5) võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, (2) olles nõu pidanud regioonide komiteega, toimides asutamislepingu artiklis 251 ettenähtud korras (°) ning arvestades järgmist: (1) — Oleks vaja alaliselt tagada Euroopa kodaniku kõrgetase- meline ja ühetaoline kaitse tsiviillennunduses, võttes sel- leks vastu ühised ohutuseeskirjad ning meetmed taga- maks, et ühenduses vastavad tooted, isikud ja organisat- (7) sioonid nii nendele kui keskkonna kaitsmiseks vastuvõe- tud eeskirjadele. See aitab edendada kaupade, isikute ja organisatsioonide vaba liikumist siseturul. (2) — Sellest tulenevalt tuleks lennundustooted sertifitseerida, kontrollimaks nende vastavust tsiviillennundusega seotud olulistele lennukõlblikkus- ja keskkonnakaitsenõuetele. (8) Asjakohased olulised nõuded tuleks ühe aasta jooksul alates käesoleva määruse jõustumisest välja töötada õhu- sõidukite kasutamise ja lennumeeskondade litsentseeri- mise ning käesoleva määruse kolmandate riikide õhusõi- dukite suhtes kohaldamise osas ning edaspidi ka tsiviil- lennunduse teiste valdkondade osas. (3) Vastamaks kasvavale murele reisijate tervise ja heaolu pärast lendudel on vaja välja töötada reisijate ohutust ja tervist paremini kaitsvad õhusõidukimudelid. (9) (1) EÜT C 154 E, 29.5.2001, lk 1. (7) EÜT C 221, 7.8.2001, lk 38. (3) Euroopa Parlamendi 5. septembri 2001. aasta arvamus (EÜT C 72 E, 21.3.2002, lk 146), nõukogu 19. detsembri 2001. aasta ühine sei- sukoht (EÜT C 58 E, 5.3.2002, lk 44) ja Euroopa Parlamendi 9. aprilli 2002. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avalda- mata). Nõukogu 18. juuni 2002. aasta otsus. nuõnnetuste uurimise tulemustest lähtuvalt kiireloomuli- selt tegutseda, eriti juhtudel, kui need seonduvad viga- dega õhusõiduki konstruktsioonis ja/või kasutamisküsi- mustega. 7. detsembril 1944 Chicagos alla kirjutatud rahvusvahe- lise tsiviillennunduse konventsiooniga (“Chicago kon- ventsioon”), millega on ühinenud kõik liikmesriigid, nähakse juba ette tsiviilennundusohutuse ja sellega seo- tud keskkonnakaitse miinimumnõuded. Ühenduse oluli- sed nõuded ning nende rakendamiseks vastuvõetud ees- kirjad peaksid tagama, et liikmesriigid täidavad oma Chi- cago konventsioonist tulenevad kohustused, sealhulgas kohustused kolmandate riikide ees. Lennundustooted, osad ja seadmed tuleks sertifitseerida üksnes juhul, kuid need on leitud olevat kooskõlas ühen- duse poolt vastavalt Chicago konventsiooni nõuetele kehtestatud oluliste lennukõlblikkus- ja keskkonnakaitse- nõuetega. Komisjonile tuleks anda volitused vajalike rakenduseeskirjade väljatöötamiseks. Saavutamaks ühenduse eesmärke kaupade, isikute ja tee- nuste vaba liikumise ning ühise transpordipoliitika osas peaksid liikmesriigid täiendavat hindamist või nõudmisi kohaldamata tunnustama käesoleva määruse ning selle rakenduseeskirjade alusel sertifitseeritud tooteid, osi ja seadmeid, organisatsioone ja isikuid. Tuleks ette näha piisavalt paindlikkust seoses eriolukor- dadega, näiteks kiireloomulised ohutusmeetmed, tegevu- sega seotud ettenägematud või piiratud vajadused, ning näha ette ka võimalus saavutada võrdväärne ohutustase muude vahendite abil. Liikmesriikidel peaks olema õigus käesoleva määruse ja selle rakenduseeskirjade sätetest erandeid teha, tingimusel et nende kohaldamisala on rangelt piiratud ja need alluvad asjakohasele ühenduse kontrollile. Käesoleva määruse eesmärke on võimalik tõhusalt saavu- tada koostöös kolmandate riikidega. Sellisel juhul võib käesoleva määruse ja selle rakenduseeskirjade sätteid kohandada ühenduse poolt nimetatud riikidega sõlmitud lepingute abil. Niisuguste lepingute puudumisel peaks liikmesriikidel siiski olema võimalus ühenduse asjako- hase kontrolli all tunnustada välismaistele toodetele, osa- dele ja seadmetele, organisatsioonidele ja personalile kolmanda riigi poolt antud heakskiite.