23.7.2009 Euroopa Liidu Teataja L 191/17 KOMISJONI MÄÄRUS (EÜ) nr 639/2009, 22. juuli 2009, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 73/2009 üksikasjalikud rakenduseeskirjad eritoe- tuste suhtes EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 19. jaanuari 2009. aasta määrust (EÜ) nr 73/2009, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames põllumajandustootjate suhtes kohaldatavate otsetoetus- kavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustoot- jate jaoks, muudetakse määruseid (EÜ) nr 1290/2005, (EÜ) nr 247/2006, (EÜ) nr 378/2007 ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1782/2003, (!) eriti selle artikli 68 lõiget 7, artikli 69 lõike 6 esimese lõigu punkti a, artikli 69 lõike 7 neljandat lõiku, artikli 71 lõike 6 teist lõiku, artikli 71 lõiget 10 ning artikli 142 punkte c ja g, ning arvestades järgmist: (1) — Määruse (EÜ) nr 73/2009 III jaotise 5. peatükis on sätes- tatud põllumajandustootjatele makstav eritoetus. Kõne- aluse peatüki rakendamiseks tuleks kehtestada üksikasja- likud eeskirjad. (2) — Vastavalt määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 68 lõikele 6 on nõutav kooskõla kõnealuse artikli kohaselt makstava toetuse ning muude ühenduse meetmete või riigiabi vahenditest rahastatava toetuse vahel. Kavade nõueteko- hase haldamise eesmärgil tuleks vältida samalaadsete meetmete topeltrahastamist nii eritoetuste kui ka muude ühenduse abikavade alusel. Eritoetuse rakenda- mise võimaluste mitmekesisusest tingituna peaksid koos- kõla tagamise eest vastutama üldiselt liikmeriigid vasta- valt otsusele, mille nad teevad eritoetusmeetmete raken- damiseks määruse (EÜ) nr 73/2009 raames ja käesoleva määruse tingimuste kohaselt. (3) Määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 71 lõikega 10 ja artik- liga 140 on ette nähtud, et liikmesriigid teatavad komis- jonile üksikasjalikult meetmetest, mis on võetud eelkõige kõnealuse määruse artiklite 68—72 rakendamiseks. Seepä- rast tuleks täpsustada selliste teatiste ajastus ja sisu, et komisjon saaks jälgida nende rakendamist. (!) ELT L 30, 31.1.2009, lk 16. (4) Kuna põllumajandustootjad peaksid õigusnorme alati järgima, ei peaks eritoetus olema hüvitis nende täitmise eest. (5) — Määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 68 lõike 1 punkti a alapunkti i kohaselt võib eritoetust maksta seoses teata- vate põllumajanduslike tootmisviisidega, mis on kesk- konna kaitsmiseks või parandamiseks olulised. Et jätta liikmesriikidele võimalus tegutseda omal äranägemisel ja samal ajal tagada meetmete hea haldamine, tuleks liik- mesriikidele panna vastutus teatavate põllumajanduslike tootmisviiside määramise eeest, kusjuures meetmed peaksid ikkagi olema ette nähtud märkimisväärse ja mõõdetava keskkonnaalase kasu saamiseks. (6) — Määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 68 lõike 1 punkti a alapunkti ii kohaselt võib eritoetust maksta seoses põllu- majandustoodete kvaliteedi parandamisega. Liikmesriikide abistamiseks tuleks sätestada täita tulevate tingimuste soovituslik loetelu. (7) Määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 68 lõike 1 punkti a alapunkti iii kohaselt võib eritoetust maksta seoses põllu- majandustoodete turustamise parandamisega, mida on käsitletud kõnealuse määruse artikli 68 lõike 2 punktis c, milles nõutakse nõukogu 17. detsembri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 3/2008 (põllumajandussaaduste ja toodete teavitamis- ja müügiedendusmeetmete kohta sise- turul ja kolmandates riikides) (?) artiklites 2—5 sätestatud toetusega seotud tingimuste täitmist. Asjakohane oleks täpsustada abikõlblike meetmete sisu ja komisjoni 5. juuni 2008. aasta määruse (EÜ) nr 501/2008 (milles sätestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 3/2008 (põlluma- jandussaaduste ja -toodete teavitamis- ja müügiedendus- meetmete kohta siseturul ja kolmandates riikides) üksik- asjalikud rakenduseeskirjad) ?) kohaldatavad sätted. (88 — Määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 68 lõike 1 punkti a alapunkti iv kohaselt võib eritoetust maksta seoses loomade heaolu kõrgemate standardite järgimisega. Loomade heaolu kõrgemate standardite saavutamiseks tuleks liikmesriikidele panna vastutus sellise süsteemi kehtestamise eest, mille alusel on võimalik hinnata taot- leja esitatud kavu, milles käsitletakse loomade heaolu eri aspekte. (2) ELT L 3, 5.1.2008, lk 1. (3) ELT L 147, 6.6.2008, lk 3.