350 Euroopa Liidu Teataja 05/4. kd 32003LO041 23.9.2003 EUROOPA LIIDU TEATAJA L 235/10 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2003/41/EÜ, 3. juuni 2003, tööandjapensioni kogumisasutuste tegevuse ja järelevalve kohta EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 47 lõiget 2, artiklit 55 ja artikli 95 lõiget 1, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (!) võttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, (2) toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud menetluse koha- selt (3) ning arvestades järgmist: (1) (0) (2) ) Finantsteenuste tõeline siseturg on äärmiselt oluline majan- duskasvu suurendamiseks ja töökohtade loomiseks ühen- duses. Kõnealuse siseturu loomises on juba tehtud suuri edusam- me, mis võimaldavad finantsasutustel tegutseda teistes liik- mesriikides ja mis tagavad finantsteenuste tarbijatele kõr- getasemelise kaitse. Komisjoni teatises “Finantsturgude raamistiku rakendami- ne: tegevuskava” nähakse ette hulk meetmeid, mis on vaja- likud finantsteenuste siseturu ülesehitamiseks, ja Euroopa Ülemkogu kutsus üles 23. ja 24. märtsi 2000. aasta Lissa- bonis toimunud kohtumisel rakendama nimetatud tege- vuskava aastaks 2005. Finantsteenuste tegevuskavas rõhutatakse prioriteedina vajadust koostada viivitamata direktiiv tööandjapensioni kogumisasutuste usaldatavusnormatiivide täitmise järele- valve kohta, kuna nimetatud asutused on finantsasutused, kellel on oluline roll finantsturgude integreerumise, tõhu- suse ja likviidsuse tagamisel, aga nende tegevust ei reguleeri ühtne ühenduse õiguslik raamistik, mis võimaldaks neil saada täielikku kasu siseturu eelistest. Kuna sotsiaalkindlustussüsteemid on kasvava surve all, hakatakse tööandjapensioni hüvitisi kasutama tulevikus üha enam neid täiendavana. Seepärast tuleks arendada tööandjapensioni hüvitisi, seadmata siiski kahtluse alla EÜT C 96 E, 27.3.2001, lk 136. EÜT C 155, 29.5.2001, lk 26. Euroopa Parlamendi 4. juuli 2001. aasta arvamus (EÜT C 65 E, 14.3.2002, lk 135), nõukogu 5. novembri 2002. aasta ühine seisu- koht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata), Euroopa Parlamendi 12. märtsi 2003. aasta otsus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldama- ta) ja nõukogu 13. mai 2003. aasta otsus. (10) sotsiaalkindlustuse pensionisüsteemide tähtsust turvalise, kestva ja tõhusa sotsiaalkaitsena, mis peaks tagama vana- duses rahuldava elatustaseme ja peaks seetõttu olema Euroopa sotsiaalmudeli tugevdamisel kesksel kohal. Käesolev direktiiv on seega esimeseks sammuks Euroopa tasandil korraldatud tööandjapensioni kogumise siseturu loomisel. Seades ettevaatuspõhimõtte kapitaliinvesteerin- gute aluspõhimõtteks ja võimaldades asutustel tegutseda piiriüleselt, soodustatakse säästude suunamist tööandja- pensioni kogumisse, aidates seeläbi kaasa majanduslikule ja sotsiaalsele arengule. Käesolevas direktiivis sätestatud usaldatavusnormatiivid peavad tagama rangete järelevalvestandardite kehtestamise abil kõrge turvalisuse taseme tulevastele pensionäridele ning võimaldama tööandjapensioni skeemide tõhusat juh- timist. Asutused, kes tegutsevad täielikult eraldatult sponsorette- võtjatest ja kes tegutsevad rahastatuse põhimõttel ainuees- märgiga pakkuda pensionihüvitisi, peaksid omama tee- nuste osutamise vabadust ja investeerimisvabadust, mille teostamisele kohaldatakse üksnes kooskõlastatud usaldata- vusnõudeid, olenemata sellest, kas neid asutusi peetakse juriidilisteks isikuteks. Vastavalt subsidiaarsuse põhimõttele peaks liikmesriikidele jääma täielik vastutus pensionisüsteemide korraldamise eest, samuti pensionisüsteemi kolme eri “samba” rolli üle otsustamise eest eri liikmesriikides. Teise samba raames peaks neile samuti jääma täielik vastutus erinevate tööand- japensioni hüvitisi pakkuvate asutuste, nagu näiteks (ma- jandussektorite) sektoraalsete pensionifondide, ettevõtete pensionifondide ja elukindlustusseltside ülesannete ja tege- vuse eest. Käesolev direktiiv ei sea seda eesõigust kahtluse alla. Füüsilisest isikust ettevõtjate osalust tööandjapensioni kogumisasutustes käsitlevates siseriiklikes eeskirjades esi- neb erinevusi. Mõnes liikmesriigis võivad tööandjapensioni kogumisasutused tegutseda selliste kutsealade või kutsea- larühmadega sõlmitud kokkulepete alusel, mille liikmed tegutsevad füüsilisest isikust ettevõtjatena, või otse füüsili- sest isikust ettevõtjatega ja töötajatega sõlmitud kokkule- pete alusel. Mõnes liikmesriigis võib füüsilisest isikust ette- võtja samuti asutusega liituda, kui ta tegutseb tööandjana või osutab oma kutseala teenuseid teisele ettevõtjale. Mõnes liikmesriigis ei saa füüsilisest isikust ettevõtjad tööandjapensioni kogumisasutusega liituda enne, kui tea- tavad nõuded, sealhulgas sotsiaal- ja tööõigusaktides keh- testatud nõuded on täidetud.