L 183/28 Euroopa Liidu Teataja 20.5.2004 KOMISJONI MÄÄRUS (EÜ) nr 1005/2004, 19. mai 2004, Soomes ja Rootsis kaera suhtes võetava spetsiaalse sekkumismeetme kohta EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, arvesse nõukogu 30. juuni 1992. aasta määrust (EMÜ) nr 1766/92 teraviljaturu ühise korralduse kohta (!), eriti selle arti- klit 6, ning arvestades järgmist: Kaer kuulub nende toodete hulka, mis on hõlmatud tera- viljaturu ühise korraldusega. Siiski ei ole seda arvatud määruse (EMÜ) nr 1766/92 artiklis 4 osutatud põhivil- jade hulka, mille puhul on sätestatud sekkumiskokkuost. Kaer on Soomes ja Rootsis oluline tavapärane põllukul- tuur ning sobib hästi kõnealuste riikide ilmastikutingi- mustega. Toodang ületab olulisel määral kõnealuste riikide vajaduse ja seepärast tuleb toodangu ülejääk eksportida kolmandatesse riikidesse. Ühendusega liitu- mine ei ole varasemat olukorda muutnud. Soomes ja Rootsis kasvatatava kaera koguse vähendamine tuleks kasuks muudele sekkumiskorraga hõlmatud tera- viljadele, eriti odrale. Otra toodetakse ülejäägiga nii mõlemas nimetatud riigis kui kogu ühenduses. Üleminek kaeralt odrale üksnes halvendaks olukorda ning tekitaks uusi ülejääke. Seepärast on vaja tagada, et kaera eksport kolmandatesse riikidesse saaks jätkuda. Kaera puhul võib anda eksporditoetust vastavalt määruse (EMÜ) nr 1766/92 artiklile 13. Soome ja Rootsi geograa- filine olukord asetab nad eksportimise seisukohalt vähemsoodsasse olukorda, võrreldes teiste liikmesriiki- dega. Toetuse kindlaksmääramine vastavalt artiklile 13 soosib eeskätt kõnealuseid teisi liikmesriike. Seetõttu eeldatakse, et kaera asemel toodetakse Soomes ja Rootsis (1) EÜTL 181, 1.7.1992, lk 21. Määrust on viimati muudetud määru- sega (EÜ) nr 1104/2003 (ELT L 158, 27.6.2003, lk 1). järjest enam otra. Seega tuleb eeldada, et järgmistel aastatel saabuvad vastavalt määruse (EMÜ) nr 1766/92 artiklile 4 Soomes ja Rootsis sekkumislattu suured odra- kogused, mille müümiseks on ainus võimalus eksport kolmandatesse riikidesse. Ühenduse eelarvele on eksport sekkumisladudest kulukam kui otsene eksport. Neid lisakulusid saab vältida spetsiaalse sekkumismeet- mega määruse (EMÜ) nr 1766/92 artiklis 6 määratletud tähenduses. Kõnealuse sekkumismeetme võib võtta meet- mena, mis on ette nähtud Soome ja Rootsi kaeraturu olukorra leevendamiseks. Sellises olukorras oleks kõige asjakohasem meede anda pakkumismenetluse teel ekspor- ditoetust, mida kohaldatakse üksnes kõnealuses kahes riigis toodetud ja sealt eksporditud kaera suhtes. Tulenevalt kõnealuse meetme laadist ja eesmärkidest on asjakohane kohaldada selle suhtes mutatis mutandis määruse (EMÜ) nr 1766/92 artiklit 13 ning kõnealuse artikli rakendamiseks vastuvõetud määrusi, eriti komis- joni 29. juuni 1995. aasta määrust (EÜ) nr 1501/95, millega kehtestatakse teravilja eksporditoetuste andmist ja teraviljaturu häirete korral võetavaid meetmeid käsit- leva nõukogu määruse (EMÜ) nr 1766/92 teatavad üksi- kasjalikud rakenduseeskirjad (2). Määruses (EÜ) nr 1501/95 sätestatakse, et pakkujate kohustuste hulka kuulub ekspordilitsentsi taotlemine ja tagatise esitamine. Tagatise suurus määratakse. Kõnealune teravili tuleks tegelikult eksportida liikmesrii- kidest, mille puhul on rakendatud spetsiaalset sekkumis- meedet. Seega tuleb ekspordilitsentside kasutamist piirata ühelt poolt ekspordiga liikmesriigist, kus ekspordilitsentsi taotlus on esitatud, ning teisalt Soomes ja Rootsis toodetud kaeraga. Kõikide asjaosaliste võrdse kohtlemise tagamiseks on vaja sätestada, et väljaantavatel litsentsidel on ühepikkune kehtivusaeg. 2) EÜTL 147, 30.6.1995, lk 7. Määrust on viimati muudetud määru- sega (EÜ) nr 777/2004 (ELT L 123, 27.4.2004, lk 50).