08/1. kd Euroopa Liidu Teataja 25 31988L0301 L 131/73 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 27.5.1988 KOMISJONI DIREKTIIV, 16. mai 1988, konkurentsi kohta telekommunikatsioonivõrgu lõppseadmete turgudel (88/301JEMÜ) EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 90 lõiget 3, ning arvestades, et: (1) telekommunikatsioon on kõigis liikmesriikides kas osali- selt või tervikuna riiklik monopol, mis antakse eri- või ainuõigusena ühele või mitmele võrgu infrastruktuuri ja sellega seotud teenuste pakkumise ja käitamise eest vastu- tavale asutusele. Kõnealused õigused on sageli siiski ulatus- likumad kui võrgukasutusteenuste pakkumine ja hõlmavad ka võrguühenduseks vajalike kasutajate lõppseadmete pak- kumist. Viimastel aastakümnetel on võrkude tehniline areng olnud märkimisväärne ning eriti kiire on olnud lõpp- seadmete areng; vastuseks tehnilisele ja majanduslikule arengule on mitu liikmesriiki vaadanud läbi eri- ja ainuõiguste andmise tele- kommunikatsioonisektoris. Lõppseadmete liikide kiire lisandumine ja lõppseadme mitmel otstarbel kasutamise võimalus tähendab, et kasutajad peaksid saama vabalt valida olemasolevate eri liiki seadmete vahel, et täielikult ära kasutada kõnealuses valdkonnas toimunud tehnoloo- gia arengut; asutamislepingu artikliga 30 on keelatud koguseliste pii- rangute ja muude samaväärse mõjuga meetmete kohalda- mine teistest liikmesriikidest pärit impordi suhtes. Kui ühele ettevõtjale antakse eri- või ainuõigus importida ja turustada kaupu ühele organisatsioonile, võib selline käi- tumine põhjustada ja sageli ka põhjustab piirangute keh- testamist teistest liikmesriikidest pärit impordi suhtes; (5) asutamislepingu artiklis 37 on sätestatud, et “liikmesriigid kohandavad järk-järgult kaubanduslikke riigimonopole nii, et pärast üleminekuperioodi lõppu ei esineks kaupade hankimis- ja turustamistingimustes diskrimineerimist liik- mesriikide kodanike vahel. Käesoleva artikli sätted kehtivad iga asutuse suhtes, kelle kaudu liikmesriik kas juriidiliselt või faktiliselt, otseselt või kaudselt kontrollib, määrab või oluliselt mõjutab liikmes- riikidevahelist importi ja eksporti. Käesolevad sätted on kohaldatavad samuti monopolide suhtes, mis põhinevad riigi delegeeritud ainuõigusel.” Artikli 37 lõikega 2 keela- takse liikmesriikidel uute, artikli 37 lõikes 1 sätestatud põhimõtetega vastuolus olevate meetmete kehtestamine; riiklike telekommunikatsioonimonopolide lõppseadme- tega seotud eri- või ainuõigusi kasutatakse sel viisil, et tege- likult seatakse teistest liikmesriikidest pärit seadmed eba- soodsamasse olukorda eriti sellega, et kasutajatel ei lasta vabalt valida seadmeid, mis olenemata päritolust oma hinna ja kvaliteedi poolest sobiksid kõige paremini nende vajadustega. Seega ei ole nimetatud õiguste kasutamine artikliga 37 kooskõlas üheski liikmesriigis peale Hispaania ja Portugali, kus riiklikud monopolid tuleb kohandada järk-järgult ühinemisaktiga ettenähtud üleminekuaja jook- sul; lõppseadmete ostmise ja laenutamise puhul on otsustavaks teguriks paigaldus- ja hooldusteenuste pakkumine. Ainu- õiguste säilitamine selles valdkonnas oleks samaväärne turustamise ainuõiguse säilitamisega. Seepärast tuleb ka sellised õigused kaotada, et impordi ja turustamise ainuõi- guste kaotamisel oleks praktiline mõju;