2012.6.1. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 142/1 (Jogalkotási aktusok) I IRÁNYELVEK AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2012/13/EU IRÁNYELVE (2012. május 22.) a büntetőeljárás során a tájékoztatáshoz való jogról AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 82. cikke (2) bekezdésére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, a jogalkotás aktus tervezetének a nemzeti parlamentek számára való megküldését követően, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság vélemé- nyére (!), a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően, rendes jogalkotási eljárás keretében (?), mivel: ) Az Unió a szabadságon, a biztonságon és a jog érvénye- sülésén alapuló térség fenntartását és fejlesztését tűzte célként maga elé. Az Európai Tanács 1999. október 15-16-i tamperei ülésének elnökségi következtetéseivel — különösen annak 33. pontjával — összhangban az ítéletek és az igazságügyi hatóságok egyéb határozatai kölcsönös elismerése elvének az Unióban mind a polgári, mind a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együtt- működés sarokkövévé kell válnia, mert a fokozott kölcsönös elismerés és a jogszabályok szükséges közelí- tése megkönnyítené az illetékes hatóságok közötti együtt- működést és az egyének jogainak bírói védelmét. 2000. november 29-én a Tanács — a tamperei következ- tetésekkel összhangban — olyan intézkedési programot fogadott el, amelynek célja a határozatok kölcsönös elismerése elvének a büntetőügyek során való érvényesí- tése (). A programhoz írt bevezető szerint a kölcsönös C 54., 2011.2.19., 48. o. (0) Az Európai Parlament 2011. december 13-i álláspontja (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé) és a Tanács 2012. április 26-i hatá- rozata. () HL Ó HL C 12., 2001.1.15., 10. o. elismerés ,a tagállamok közötti együttműködés fokozását és egyúttal az egyének jogai védelmének erősítését is szolgálja". A — büntetőügyekben hozott határozatok kölcsönös elismerése elvének megvalósítása előfeltételként szük- ségessé teszi, hogy a tagállamok megbízzanak egymás büntető igazságszolgáltatási rendszerében. A kölcsönös elismerés foka nagymértékben függ számos tényezőtől, így a gyanúsítottak és vádlottak jogait garantáló mecha- nizmusoktól és a kölcsönös elismerés elve alkalmazá- sának megkönnyítéséhez szükséges közös minimumstan- dardoktól. A — büntetőügyekben hozott határozatok kölcsönös elismerése csak a bizalom szellemében működhet ered- ményesen, amelynek keretében nemcsak az igazságügyi hatóságok, hanem a büntetőeljárás összes szereplője is egyenértékűnek tekinti a többi tagállam igazságügyi ható- ságai által hozott határozatokat a sajátjaival, ami nemcsak a másik tagállam szabályainak helyénvalóságába, hanem a szabályok megfelelő alkalmazásába vetett bizalmat is feltételezi. Az Európai Unió Alapjogi Chartájának (a továbbiakban: a Charta) 47. cikke és az emberi jogok és alapvető szabad- ságok védelméről szóló európai egyezmény (a továbbiak- ban: az EJEE) 6. cikke rögzíti a tisztességes eljáráshoz való jogot. A Charta 48. cikkének (2) bekezdése garan- tálja a védelemhez való jog tiszteletben tartását. A Charta 6. cikke és az EJEE 5. cikke rögzíti a szabad- sághoz és a személyi biztonsághoz való jogot. E jog korlátozása nem lépheti túl az EJEE 5. cikkének megfele- lően megengedett és az Emberi Jogok Európai Bírósá- gának ítélkezési gyakorlatából következő mértéket. Annak ellenére, hogy valamennyi tagállam részes fele az EJEE-nek, a tapasztalatok szerint ez önmagában nem minden esetben nyújt alapot arra, hogy kellő mértékben megbízzanak a többi tagállam büntető igazságszolgálta- tási rendszerében. A kölcsönös bizalom erősítéséhez az eljárási jogok védel- mére, valamint a Chartából és az EJEE-ből eredő garan- ciákra vonatkozó részletes szabályok szükségesek.