2011.1.6. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 3/7 HATÁROZATOK A BIZOTTSÁG HATÁROZATA (2011. január 5.) a textiltermékek behozatalával kapcsolatban Brazília által hozott intézkedésekre vonatkozó vizsgálati eljárás megszüntetéséről (2011/2/EU) AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre, tekintettel a nemzetközi kereskedelmi szabályok, különösen a Kereskedelmi Világszervezet égisze alatt kialakított kereskedelmi szabályok alapján a Közösséget megillető jogok gyakorlásának biztosítása érdekében a közös kereskedelmi politika területén követendő közösségi eljárások megállapításáról szóló, 1994. december 22-i 3286/94/EK tanácsi rendeletre (!) és különösen annak 11. cikke (1) bekezdésére, mivel: H H A. AZ ELJÁRÁS HÁTTERE 1998. január 12-én a Febeltex (Fédération Belge du Textile, belga textilszövetség) panaszt nyújtott be a 3286/94/EK rendelet 4. cikke alapján. A panaszos állítása szerint Brazíliában a közösségi textil- termékek értékesítését a 3286/94/EK rendelet 2. cikkének (1) bekezdése értelmében vett számos kereskedelmi akadály korlátozza, többek között a nem automatikus importengedélyezési rendszer és annak egyes jellemzői, nevezetesen a behozatallal összefüggő kötelező fizetési feltételek és minimális importárak. A Bizottság a 3286/94/EK rendelet által létrehozott ta- nácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően úgy döntött, hogy elegendő bizonyíték áll rendelkezésre ahhoz, hogy vizsgálati eljárást indítson azzal a céllal, hogy mérlegelje az érintett jogi és ténykérdéseket. Ennek megfelelően 1998. február 27-én vizsgálati eljárást indított (). B. A VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGÁLLAPÍTÁSAI Az EU tagállamai az említett tanácsadó bizottság 1998. november 9-i ülésén megkapták a vizsgálati eljárásról készült zárójelentést. L 349., 1994.12.31., 71. o. C 63., 1998.2.27., 2. o. 6) A jelentés megállapította, hogy a kötelező minimálár alkalmazásával működő brazil nem automatikus import- engedélyezési rendszer ellentétesnek tűnik: a) az importengedélyezési eljárásokról szóló WTO- megállapodás 1., 3. és 5. cikkével, mivel: a) alkalma- zása nem semleges; b) működtetése nem igazságos és méltányos módon történik; c) nem a WTO követel- ményeivel összeegyeztethető megszorításokat alkalmaz, és így hatálya és időtartama nem korlátozó- dott a rendszer keretében végrehajtott intézkedésre; valamint d) a behozatal szempontjából további, a kereskedelmet korlátozó és torzító hatásai voltak. Ezenkívül a nem automatikus engedélyezési rendszer hatálya alá tartozó termékek jegyzéke nincs közzétéve, valamint a minimáláras importszállítmányok enge- délykérelmei hónapokig hivatalos válasz nélkül maradtak; b) az Általános Vám- és Kereskedelmi Egyezmény (GATT 1994) X. cikkének 1. és 3. pontjával, mivel a nem automatikus importengedélyezési rendszer közzététele nem valósult meg, valamint a rendszer működtetése nem egységes, pártatlan és ésszerű módon történt; c) a GATT (1994) XI. cikkének 1. pontját, mivel a többi szerződő fél területéről származó termékek behozata- lára vonatkozó engedélyezés keretében érvényesülő minimálár a vámoktól, adóktól vagy egyéb díjaktól eltérő korlátozás, amelyet nem támaszt alá semmilyen, a WTO előírásaival összeegyeztethető indok. C. A VIZSGÁLATI IDŐSZAK UTÁNI FEJLEMÉNYEK A Bizottság 1999. március 17-én úgy határozott, hogy vitarendezési eljárást kezdeményez a Kereskedelmi Világ- szervezetnél (WTO) (). A WTO-val 1999. november 19- én került sor konzultációkra. Ennek keretében Brazília visszautasított ugyan minden, az importengedélyezés vagy a vámérték-megállapítás terén alkalmazott mini- málárra vonatkozó állítást, de elismerte, hogy az import- engedélyezési rendszerét illetően több, bejelentéssel kapcsolatos WTO-kötelezettségnek nem felelt meg. ) HL L 86., 1999.3.30., 22. o.