15/4. kötet Az Európai Unió Hivatalos Lapja 223 31999L0044 L 171/12 AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA 1999.7.7. AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 1999/44/EK IRÁNYELVE (1999. május 25.) a fogyasztási cikkek adásvételének és a kapcsolódó jótállásnak egyes vonatkozásairól AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és külö- nösen annak 95. cikkére, tekintettel a Bizottság javaslatára (!), tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (?), a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelő- en (?), az egyeztető bizottság által 1998. május 18-án elfogadott közös szövegtervezet figyelembevételével, () ) — — L mivel a Szerződés 153. cikke (1) és (3) bekezdése elrendeli, hogy a Közösségnek a Szerződés 95. cikke alapján elfoga- dott intézkedések foganatosításán keresztül hozzá kell járulnia a fogyasztóvédelem magas szintjének eléréséhez; mivel a belső piac egy olyan, belső határok nélküli térség, amelyben biztosított az áruk, a személyek, a szolgáltatások és a tőke szabad mozgása; mivel az áruk szabad mozgása nem csak a hivatásszerűen kereskedő személyek által bonyolított ügyleteket érinti, hanem a magánszemélyek által bonyolított ügyleteket is; mivel ez azzal jár, hogy az egyik tagállam fogyasztói számára lehetővé kell tenni, hogy a fogyasztási cikkek adásvételét szabályozó egységesített minimális szabályok alapján szabadon vásárolhassanak fogyasztási cikkeket egy másik tagállam területén; mivel a tagállamoknak a fogyasztási cikkek adásvételével kapcsolatos jogszabályai bizonyos mértékig eltérőek, ami azt eredményezi, hogy a fogyasztási cikkek nemzeti piacai különböznek egymástól, és az eladók közötti versenyben torzulások adódhatnak elő; mivel a fogyasztók arra való törekvésükben, hogy kihasz- nálják a nagy méretű piac előnyeit azáltal, hogy a lakóhe- lyüktől különböző másik tagállamban vásárolják meg a szükséges fogyasztási cikkeket, meghatározó szerepet ját- szanak a belső piac kiteljesedésének folyamatában; mivel a határok mesterséges visszaállítását és a piacok lezárását meg kell akadályozni; mivel a fogyasztók rendelkezésére álló lehetőségek nagy mértékben kiszélesedtek az új táv- közlési technológiák bevezetésével, amelyek közvetlen hozzáférést biztosítanak más tagállamokban vagy harma- dik országokban működő forgalmazási rendszerekhez; mivel a fogyasztási cikkek kereskedelmét meghatározó sza- bályok minimális szintű összehangolásának hiánya gátol- hatja az áruknak az új távközlési technológiákon keresz- tüli adásvétele fejlődését; HL C 307., 1996.10.16., 8. o. és HL C 148., 1998.5.14., 12. o. HL C 66., 1997.3.3., 5. o. Az Európai Parlament 1998. március 10-i véleménye (HL C 104., 1998.4.6., 30. o.), a Tanács 1998. szeptember 24-i közös álláspontja (HL C 333., 1998.10.30., 46. o.) és az Európai Parlament 1998. december 17-i határozata (HL C 98., 1999.4.9., 226. 0.). Az Európai Parlament 1999. május 5-i határozata. A Tanács 1999. május 17-i határozata. 6) mivel a fogyasztói jogok minimális közös szabályainak lét- rehozása, amely függetlenül attól alkalmazandó, hogy a fogyasztási cikket a Közösségen belül hol vásárolják meg, erősíteni fogja a fogyasztók bizalmát, és lehetővé teszi, hogy a fogyasztók a belső piac előnyeit minél nagyobb mértékben élvezzék; mivel a fogyasztók nehézségeinek és az eladókkal szem- beni jogviták fő forrása az, hogy az áru nem felel meg a szerződésnek; mivel ezért indokolt a fogyasztási cikkek adásvételét szabályozó nemzeti jogszabályok közelítése ebből a szempontból, elkerülve ugyanakkor a szerződéses és a szerződésen kívüli felelősségre vonatkozó nemzeti jog- szabályi rendelkezésekkel és alapelvekkel való ütközéseket; mivel a fogyasztási cikkeknek mindenekelőtt meg kell felel- niük a szerződésben meghatározott tulajdonságoknak; mivel a szerződésszerűség elve közösnek tekinthető az egymástól eltérő nemzeti jogi hagyományokban; mivel bizonyos jogi hagyományok feltehetően nem teszik lehe- tővé, hogy a fogyasztók minimális védelmének biztosítása céljából kizárólag erre az alapelvre támaszkodjunk; mivel különösen az ilyen jogi hagyományok mellett hasznosnak bizonyulhatnak kiegészítő nemzeti rendelkezések a fogyasztók védelmének biztosítására olyan esetekben, ami- kor a szerződő felek nem állapodtak meg speciális szerző- dési feltételekben, vagy olyan szerződési kikötést alkalmaz- nak, illetve megállapodást kötöttek, amely szerint a fogyasztó közvetve vagy közvetlenül lemond az őt megil- lető jogokról vagy elfogadja e jogok korlátozását; amenny- iben ezeket a jogokat ez az irányelv biztosítja, az ilyen szer- ződési kikötés vagy megállapodás nem köti a fogyasztót; mivel a szerződésszerűség elve alkalmazásának elősegítése céljából hasznos a szerződésszerűség — legáltalánosabb helyzeteket lefedő — megdönthető vélelmének bevezetése; mivel ez a vélelem nem korlátozza a szerződéses szabadság elvét; mivel továbbá erre vonatkozó speciális szerződési feltételek hiányában, valamint minimális védelmi záradék alkalmazása esetén, a vélelem elemei használhatók az áru szerződésnek való megfelelése hibájának megállapítására; mivel a fogyasztó által ésszerűen elvárható minőség és tel- jesítmény többek között attól függ, hogy a fogyasztási cikk új vagy használt; mivel a vélelem elemei kumulatívan érvé- nyesülnek; mivel ha az adott eset körülményei valamely elemet kifejezetten alkalmatlanná tesznek, a vélelem többi eleme mindazonáltal érvényben marad; mivel a fogyasztási cikk szerződésszerűségéért az eladónak közvetlenül felelnie kell a fogyasztóval szemben; mivel ez olyan hagyományos megoldás, amely beágyazódott a tagállamok jogrendjébe; mivel mindazonáltal az eladó a nemzeti jogokban előírtak szerint visszkereseti igényt támaszthat a gyártóval, az őt ugyanabban a szerződéslánc- ban megelőző korábbi eladóval vagy más közvetítővel szemben, kivéve, ha erről a jogáról lemondott; mivel az