07/4. kötet Az Európai Unió Hivatalos Lapja 127 3199810041 1998.7.2. AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA L 188/35 A TANÁCS 98/41/EK IRÁNYELVE (1998. június 18.) a Közösség tagállamainak kikötőibe érkező vagy onnan induló személyhajókon utazó személyek nyilvántartásáról AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, Z tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 84. cikke (2) bekezdésére, tekintettel a Bizottság javaslatára ("), tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (), a Szerződés 189c. cikkében szabályozott eljárásnak megfe- lelően (?), ) mivel a közös közlekedéspolitika keretein belül a tengeri közlekedés biztonságát további intézkedések megtételé- vel javítani kell; mivel a Közösségben súlyos aggodalmat váltanak ki a személyhajókat érő, sok emberáldozatot követelő hajó- zási balesetek, mint amilyenek a Herald of Free Enterprise és az Estonia esetében fordultak elő; mivel a személy- hajókat és nagy sebességű  személyszállító — vízi járműveket használó személyek a Közösség egészében jogosultak elvárni a megfelelő szintű biztonságot és azt, hogy egy olyan megfelelő információs rendszer működésére támaszkodhassanak, amely elősegíti a haté- kony felkutatási és mentési tevékenységeket, valamint az esetleges balesetet követő cselekmények hatékony szerve- zését; mivel biztosítani kell, hogy a személyhajókon tartóz- kodó utasok száma ne haladja meg a hajóra és annak biztonsági felszereléseire engedélyezett létszámot; mivel a társaságoknak képesnek kell lenniük a balesetben érin- tett személyek számának a felkutatási és mentési szolgá- latokkal való közlésére; mivel a felkutatási és mentési tevékenységek meg- könnyítése, valamint a balesetek következményei haté- kony kezelésének az elősegítése céljából adatok gyűjtése szükséges a hajó fedélzetén tartózkodó utasokról és sze- mélyzetről, hogy azonosítani lehessen az érintett szemé- lyeket, egyértelműbb információkat kell szolgáltatni a vonatkozó jogvitákhoz, és biztosítani kell a megmentett személyek megfelelő orvosi ellátását; mivel az ilyen ada- tok megakadályozzák, hogy a tengeri felkutatásról és mentésről szóló 1979. évi nemzetközi egyezmény (SAR) (4 HL C 31., 1997.1.31., 5. o. és HL C 275., 1997.9.11., 7. o. (9 HL C 206., 1997.7.7., 111. o. Ő) Az Európai Parlament 1997. május 29-i véleménye (HL C 138., 1998.6.16., 31. o.), a Tanács 1997. december 11-i közös állásfogla- lása (HL C 23., 1998.1.23., 17. o.) és az Európai Parlament 1998. március 11-i határozata (HL C 104., 1998.4.6.). (10) szerint a tagállamok felügyelete alá tartozó vizeken bale- setet szenvedett személyhajók fedélzetén tartózkodó sze- mélyek hozzátartozói és egyéb érdekeltek indokolatlanul aggódjanak; mivel emiatt az utasokat a hajó indulását megelőzően számba kell venni és regisztrálni kell; mivel az Életbiztonság a tengeren tárgyú nemzetközi egyezmény (SOLAS egyezmény) III. fejezete előírja, hogy 1997. július 1-jétől, illetve 1999. január 1-jétől kezdő- dően a nemzetközi útvonalakon közlekedő személyhajók fedélzetén tartózkodó összes személyt meg kell számolni és regisztrálni kell, ugyanakkor a hatóságok számára engedélyezi, hogy védett vizeken hajózó hajókat men- tesítsenek e követelmények teljesítése és a nyilvántartás- bavételi kötelezettség alól olyan esetekben, ha az ilyen hajók menetrendszerű útjaihoz az ilyen regisztrálás gya- korlatilag megvalósíthatatlan lenne; mivel a SOLAS egyezmény említett fejezete nem vonatkozik a belföldi utakra és a lényeges kérdések értelmezését a tagállamok hatáskörében hagyja; mivel ez az irányelv összhangban van a tagállamoknak azzal a jogával, hogy a kikötőikbe érkező és onnan induló személyhajók számára a SOLAS egyezményben előírtaknál szigorúbb követelményeket írjanak elő; mivel különösen a tengeri személyszállítás belső piacá- nak méreteit tekintve a közösségi szintű intézkedés lehet a leghatékonyabb módszer egy közös minimális bizton- sági szint kidolgozásához a hajók számára a Közösség egészében; mivel, figyelembe véve az arányosság elvét, egy tanácsi irányelv a megfelelő jogi eszköz, minthogy az keretet biztosít a közös biztonsági követelmények tagállamok általi egységes és kötelező alkalmazásához, miközben meghagyja a tagállamok jogát annak eldöntésére, hogy belső rendszerükhöz a megvalósítás milyen eszközei ille- nek legjobban; mivel a tagállamok képesek gondoskodni a lobogójuk alatt hajózó személyhajókra vonatkozó biztonsági szabá- lyok hajók és üzembentartó társaságok általi betartatá- sáról; mivel ezek a szabályok nem alkalmazandók har- madik országok kikötői között hajózó hajókra vonatko- zóan; mivel azokra az útvonalakra a SOLAS egyezmény rendelkezései alkalmazandók;