03/25. kötet Az Európai Unió Hivatalos Lapja 339 31999R1254 1999.6.26. AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA L 160/21 A TANÁCS 1254/1999/EK RENDELETE (1999. május 17.) a marha- és borjúhús piacának közös szervezéséről AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és külö- nösen annak 36. és 37. cikkére, tekintettel a Bizottság javaslatára ("), tekintettel az Európai Parlament véleményére (, tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (?), tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (, tekintettel az Európai Számvevőszék véleményére (?), mivel a mezőgazdasági termékek közös piacának működését és fejlődését a közös agrárpolitika létrehozá- sának kell kísérnie, beleértve elsősorban a termékektől függően különféle formákban megjelenő mezőgazdasági piacok közös szervezését; mivel a közös agrárpolitikának az a célja, hogy elérje a Szerződés 33. cikkében kitűzött célokat; mivel a marha- és borjúhús ágazatban a piacok stabilizálása végett és annak érdekében, hogy méltányos életszínvonalat bizto- sítsanak a mezőgazdasági népesség számára, belső piaci intézkedésekről, különösen a marhahús-előállítók szá- mára történő közvetlen kifizetésekről, magántárolási támogatásról és intervenciós rendszerről kell rendel- kezni; mivel annak érdekében, hogy a húsfogyasztás egyensú- lyát a marhahúságazat javára helyreállítsák, és javítsák e termékek versenyképességét a nemzetközi piacokon, a piaci támogatás szintjét fokozatosan csökkenteni kell; (5 HL C 170., 1998.6.4., 13. o. () 1999. május 6-án kiadott vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé). () HL C 407., 1998.12.28., 196. o. ( HL C 93., 1999.4.6., 1. o. () HL C 401., 1998.12.22., 3. o. mivel, tekintetbe véve a termelőket érintő következmé- nyeket, a közös piaci szervezetben meghatározott jöve- delemtámogatás szintjét ehhez kell alkalmazni és eszerint átalakítani; mivel ezért célszerű felállítani a termelők felé történő közvetlen kifizetések rendszerét; mivel e kifize- tések összegének a piaci támogatások fokozatos csökke- nésével párhuzamosan kell növekednie; mivel tekintettel az állattenyésztő vállalkozások sokféle- ségére, a közvetlen kifizetéseknek magukban kell foglal- niuk a bikákat és tinókat előállítók különleges támoga- tását, az anyatehén-állomány fenntartásáért járó támoga- tást és a vágási támogatást, amely mindenfajta szarvas- marha után jár, beleértve a tejelő teheneket és a borjakat; mivel nem kívánatos, hogy a támogatások fizetése a termelés általános növekedéséhez vezessen; mivel evégett korlátozni kell a különleges támogatásra jogosult hím- ivarú szarvasmarhák és az anyatehénre vonatkozó támo- gatásra jogosult tehenek számát oly módon, hogy külön- leges regionális illetve egyéni felső határokat vezetnek be, a különleges támogatás esetében pedig gazdaságon- kénti létszámkorlátozást, amelyet a tagállamok jo- gosultak lesznek különleges helyzetüknek megfelelően módosítani; mivel a vágási támogatás tekintetében nemzeti felső határokat kell megállapítani a korábbi termelési számadatok alapján; mivel a tinótermelés körülményei rendszerint külön- böznek a bika termelésének körülményeitől; mivel ezért indokolt a tinók esetében az egy állatra jutó különleges támogatást a bikáktól eltérő szinten megállapítani; mivel azonban a tinók különleges támogatását két, meghatá- rozott korcsoportokra megállapított kifizetésre kell bontani; mivel ha azokban a tagállamokban, ahol az ilyen típusú termelés különösen jelentős, a vágási időszakban túl sok tinót vágnak le, az megzavarhatná a piac stabilitását, és főleg a piaci árak csökkenéséhez vezethetne; mivel azért, hogy ösztönözzék a tinóknak az év vágási időszakán kívüli vágását, bizonyos feltételek mellett a különleges támogatáson túl kiegészítő támogatást kell fizetni azon állatok után, amelyeket a vágási időszakon kívül, az év első 23 hetében vágnak le;