06/3. kötet Az Európai Unió Hivatalos Lapja 107 3199810026 L 166/45 AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA 1998.6.11. AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 98/26/EK IRÁNYELVE (1998. május 19.) a fizetési és értékpapír-elszámolási rendszerekben az elszámolások véglegességéről AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és külö- nösen annak 1004. cikkére, tekintettel a Bizottság javaslatára ("), tekintettel az Európai Monetáris Intézet véleményére (), tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (?), a Szerződés 189b. cikkében szabályozott eljárásnak megfelelő- en (, () mivel a Tízek Csoportjába tartozó országok központi bankjainak vezetői számára készült 1990. évi Lamfalussy- jelentés feltárta a különböző jogcímen történő fizetések nettósításán, különösen a multilaterális nettósításon ala- puló fizetési rendszerekkel járó, nem elhanyagolható rendszerkockázatot; és tekintettel arra, hogy a valós idejű, bruttó elszámolási rendszerekben való részvétel jogi kockázatainak - csökkentése kimagasló  fontosságú, figyelembe véve e rendszerek egyre intenzívebb fejlődését; mivel az értékpapír-elszámolási rendszerekben való rész- vétel kockázatának csökkentése ugyancsak kiemelt fontos- sággal bír, különösen ott, ahol ezek a rendszerek szorosan kapcsolódnak a fizetési rendszerekhez; mivel ez az irányelv azt tűzi ki célul, hogy előmozdítsa a határokon átnyúló, tagállamok közötti fizetési és értékpapír-elszámolási eljárások hatékony és költségtaka- rékos működését, elősegítve ezzel a tőke szabad mozgását a belső piacon; és mivel ezáltal ez az irányelv illeszkedik a Gazdasági és Monetáris Unió megteremtése céljából a belső piac kiteljesedése érdekében megvalósított fejlődés folya- matába, különösen a tőkemozgások liberalizálása és a szol- gáltatások nyújtásának szabadsága területén; HL C 207., 1996.7.18., 13. o. és HL C 259., 1997.8.26., 6. o. Az 1996. november 21-én kifejtett vélemény HL C 56., 1997.2.24., 1. o. Az Európai Parlament 1997. április 9-i véleménye (HL C 132., 1997.4.28., 74. 0.), a Tanács 1997. október 13-i közös álláspontja (HL C 375., 1997.10.12., 34. o.), valamint az Európai Parlament 1998. január 29-i határozata (HL C 56., 1998.2.23.). A Tanács 1998. április 27-i határozata. (4) mivel kívánatos lenne, hogy a tagállamok jogszabályai arra irányuljanak, hogy minimálisra csökkentsék a rendszerben résztvevő tag ellen indított fizetésképtelenségi eljárás azon hatását, amely az egész rendszerben zavarokat okozhat; mivel a hitelintézetek újjászervezéséről és felszámolásáról szóló, 1985-ben előterjesztett és 1988. február 8-án módo- sított irányelv-javaslat továbbra is a Tanács előtt van; továbbá tekintettel arra, hogy az 1995. november 23-án a tagállamok által a Tanács keretében megfogalmazott Fize- tésképtelenségi eljárási Egyezmény a biztosítási vállalkozá- sokat, hitelintézeteket és befektetési vállalkozásokat kifeje- zetten kizárja a saját hatálya alól; mivel ez az irányelv mind a belföldi, mind a határokon átnyúló, tagállamok közötti fizetési és értékpapír- elszámolási rendszerekre kiterjed; és mivel ez az irányelv a közösségi rendszerekre, valamint az ezekben résztvevők — legyenek azok akár közösségbeli, akár harmadik országbeli résztvevők — által az ilyen rendszerekben való részvétellel kapcsolatban nyújtott biztosítékokra vonatkozik; mivel a tagállamoknak jogukban áll alkalmazni az irányelv rendelkezéseit azokra a belföldi intézményeikre, amelyek közvetlenül részt vesznek harmadik országbeli rendszerek- ben, valamint az ilyen rendszerekben való részvételhez kapcsolódóan nyújtott biztosítékokra; mivel a tagállamok számára meg kell engedni, hogy azokat a rendszereket, amelyek fő tevékenysége az értékpapír- ügyletek elszámolása — még akkor is, ha korlátozott mér- tékben származékosáru-ügyletekkel is foglalkoznak — az irányelv hatálya alá tartozónak minősítsék; mivel a rendszerkockázat csökkentésének fontos előfelté- tele az elszámolások véglegessége és a biztosítékok kikény- szeríthetősége; tekintettel továbbá arra, hogy biztosítéknak tekintendő minden olyan eszköz — ideértve a viszszavásár- lási megállapodásokat, a törvényes zálogjogot és fedezet- len átutalásokat —, amelyet a fizetési és/vagy értékpapír- elszámolási rendszerek résztvevői egymás rendelkezésére bocsátanak annak érdekében, hogy általuk az adott rend- szerrel kapcsolatos jogaikat és kötelezettségeiket biztosít- sák; ugyanakkor az engedélyezett biztosítékok típusának nemzeti jogszabályokban történő szabályozásakor nem kell figyelembe venni a biztosítékoknak az ebben az irány- elvben foglalt meghatározását;