03/24. kötet Az Európai Unió Hivatalos Lapja 179 31998R2647 1998.12.10. AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA L 335/33 A BIZOTTSÁG 2647/98/EK RENDELETE (1998. december 9.) az egyes, kereskedelmi tevékenységükben időszakosan korlátozott tejtermelőknek és tejtermék- gyártóknak nyújtott kártalanítás felajánlásáról szóló 2330/98/EK tanácsi rendelet alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról, valamint a kártalanítás iránti kérelemhez használt nyomtatvány kidolgozásáról AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, tekintettel az egyes, kereskedelmi tevékenységükben idősza- kosan korlátozott tejtermelőknek és tejtermékgyártóknak nyúj- tott kártalanítás felajánlásáról szóló, 1998. október 22-i 2330/98/EK tanácsi rendeletre () és különösen annak 9. és 16. cikkére, mivel a 2330/98/EK rendelet 9. cikkének értelmében a kártala- nítás iránti kérelmet az érintett termelőknek az adott tagállam arra kinevezett illetékes hatóságához kell címezniük, forma- nyomtatvány használatával; mivel ki kell dolgozni egy ilyen nyomtatványt, hogy az illetékes hatóságok munkadoku- mentumaként szolgáljon, e hatóságok jogát fenntartva arra, hogy — tekintettel a különböző adminisztrációs követelmé- nyekre — módosítani tudják a nyomtatvány tartalmát; mivel az említett rendelet 16. cikke értelmében, a Bizottságot utasították, hogy hozzon részletes szabályokat a rendelet alkal- mazására, különös tekintettel az érintett termelők képviselői költségeinek megtérítésére vonatkozó rendelkezésekről; mivel a kártalanítási ajánlatnak tekintetbe kell vennie a termelők által a közösségi intézményekkel szemben fennálló követeléseik érvényre juttatása során — még a 2330/98/EK ren- delet hatálybalépését megelőzően — igénybe vett képviselők díját; mivel azok az indokok, amelyek alapján a Tanács úgy határozott, hogy a kártalanítást átalány alapján számítják ki, a képviselők díjára is vonatkoznak; mivel, továbbá, egy képviselő gyakran sok termelőt képviselt; mivel ezért indokolt a díjak átalány alapján történő megtérítése; mivel azoknál a termelőknél, akik az Elsőfokú Bírósághoz kere- setet nyújtottak be, magasabb ügynöki díjak merültek fel, és mivel ezért magasabb átalánydíjat kell kapniuk; mivel némely egyedi esetben azzal a lehetőséggel is számolni kell, hogy az átalány összegét meghaladó költségeket is meg kell téríteni; mivel indokolt az egész Közösség számára a teljes és végleges kárrendezés elismervényeként egy egységes szövegű nyomtat- vány bevezetése, a Bizottság azon jogának sérelme nélkül, hogy valamely tagállam tekintetében — szükség szerint — megváltoz- tathassa a szövegezést; () HL L 291., 1998.10.30., 4. o. mivel az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a Tej- és Tejtermékpiaci Irányítóbizottság véleményével, ELFOGADTA EZT A RENDELETET: 1. cikk A 2330/98/EK rendelet 9. cikkében említett formanyomtatvány az I. mellékletben feltüntetett. Az illetékes hatóság módosíthatja a nyomtatványt figyelembe véve a már rendelkezésére álló információkat, vagy abból a célból, hogy beszerezzen további, a 2330/98/EK rendelet és különösen annak 5. cikke (3) és (4) bekezdésében szereplő rendelkezések alkalmazásához szükséges információt, vagy bizonyítékot. 2. cikk A termelőnek a közösségi intézményeknél az ő nevében eljáró képviselő díjából felmerülő költségeit átalányra számítva — a 2330/98/EK rendelet 10. cikkében említett kártalanítás össze- gének 0,5 96-ával számolva — kell visszatéríteni, amely azoknak a termelőknek az esetében, akik a Közösség ellen az Elsőfokú Bíróságon indítottak keresetet legalább 500 ECU, egyéb esetekben legalább 250 ECU. Az illetékes hatóság csak a termelő által az 1. cikkben említett nyomtatványon benyújtott kérelemre, és a képviselő díjáról szóló számla bemutatása ellenében téríti vissza az összeget. Mindazonáltal, a termelőnek kifizetendő összeg nem haladhatja meg a számlán szereplő összeget, és minden termelő csak egy képviselő díját követelheti. 3. cikk A 2. cikk rendelkezései ellenére, azokban az esetekben, amelyekben az Elsőfokú Bíróság a közösségi intézmények felelőssége tekintetében hozott döntést, a költségek összegéről a közösségi intézmények és az érintett termelők képviselői egymás között közvetlen megegyezés útján döntenek.