148 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 03/28. kötet 31999L0105 2000.1.15. AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA L 11/17 A TANÁCS 1999/105/EK IRÁNYELVE (1999. december 22.) az erdészeti szaporítóanyagok forgalmazásáról AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és külö- nösen annak 37. cikkére, tekintettel a Bizottság javaslatára ("), tekintettel az Európai Parlament véleményére (, tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (?), mivel: () az erdészeti szaporítóanyagok forgalmazásáról szóló, 1966. június 14-i 66/404/EGK tanácsi irányelvet (!) és a Közösségen belül forgalmazott erdészeti szaporító- anyagokra vonatkozó külső minőségi előírásokról szóló, 1971. március 30-i 71/161/EGK tanácsi irányelvet () számos alkalommal alapjaiban módosították; mivel további jelentős módosításokat kell végezni, az irányel- veket össze kell vonni és az egyértelműség kedvéért át kell dolgozni; az erdők a Közösség nagy területét borítják és társa- dalmi, gazdasági, környezeti, ökológiai és kulturális funk- ciójuk alapján sokoldalú szerepet töltenek be; a különféle erdőtípusok esetében sajátos megközelítésre és műve- letekre van szükség, felismerve a közösségi erdők termé- szeti, társadalmi, gazdasági és kulturális feltételeinek széles körét; mind ezen erdők felújítása, mind az új erdők telepítése egy fenntartható erdőgazdálkodást kíván meg az Európai Unió 1998. december 15-i tanácsi állás- foglalásban ($) meghatározott Erdészeti Stratégiájával kapcsolatban; az erdészeti célokból fontos fafajok és mesterséges hibridek erdészeti szaporítóanyagainak genetikailag szük- séges megfelelniük a különféle termőhelyi feltételeknek és kiváló minőségűeknek kell lenniük; az erdők biodiver- zitásának megőrzése és erősítése — ideértve a fák gene- tikai változatosságát is — létfontosságú a fenntartható erdőgazdálkodáshoz; amennyiben azok a növények egészségével összefüg- genek, a harmonizált feltételeknek összhangban kell lenniük a növények vagy növényi eredetű termékek károsító szervezeteinek a tagállamokba történő behurco- lása elleni védekezési intézkedésekről szóló, 1976. december 21-i 77/93/EGK tanácsi irányelvvel (); (§ HL C 199., 1999.7.14., 1. o. ) 11999. december 1-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették özzé) () HL C 329., 1999.11.17., 15. o. () HL 125., 1966.7.11., 2326/66. o. A legutóbb az 1994-es Csatlako- zási Okmánnyal módosított irányelv. Ő) HL L 87., 1971.4.17., 14. o. A legutóbb az 1994-es Csatlakozási Okmánnyal módosított irányelv. (9 HL C 56., 1999.2.26., 1. o. () HLL 26., 1977.1.31., 20. o. A legutóbb az 1999/53/EK bizottsági irányelvvel módosított irányelv (HL L 142.,1999.6.5., 29. 0.). 6) (10) (12) (13) erdészeti kutatások kimutatták, hogy ha az erdők értékét — beleértve a stabilitás, az adaptáció, az ellenálló képesség, a produktivitás és a változatosság vonatkozá- sait — növelni akarjuk, akkor olyan szaporítóanyagot szükséges alkalmazni, amely a termőhelynek genetikailag és fenotípusosan megfelel, valamint jó minőségű; az erdészeti vetőmagoknak szükség szerint meg kell felelniük egyes külső minőségi szabványoknak; a belső piac konszolidációjának összefüggésében el kell távolítani bármely tényleges vagy lehetséges kereske- delmi korlátot, amely akadályozhatja az erdészeti szapo- rítóanyagok szabad mozgását a Közösségen belül; vala- mennyi tagállam érdeke, hogy a lehető legmagasabb szabványokat kivető közösségi szabályokat állapítsanak meg; a közösségi szabályoknak utalni kell a vetőmagok és növények fenotípusos és genetikai jellemzőire, valamint az erdészeti szaporítóanyagok külső minőségére; e szabályoknak vonatkozniuk kell mind a más tagálla- mokban, mind a belföldi piacon történő forgalmazásra; e szabályoknak figyelembe kell venniük a gyakorlati szükségleteket és csak azon fajokra és mesterséges hibri- dekre kell vonatkozniuk, amelyek a Közösség egészében vagy annak egy részében erdészeti célokból fontosak; néhány tagállamban hagyományosan alkalmaznak olyan ,azonosított származású" erdészeti szaporítóanyagokat, amelyek forgalmazását a 66/404/EGK irányelv nem hagyta jóvá, ez megfelel a klímának és erdészeti célokból nélkülözhetetlen, ezért helyénvaló jóváhagyni e termékek forgalmazását azon tagállamokban, amelyek ezt kívánják tenni; azonban nem helyénvaló valamennyi tagállamban elrendelni ezen anyagok forgalmazását a végső felhasz- nálók felé; a Közösség egyes térségei, mint az alpesi, földközi- tengeri és északi régiók, sajátos éghajlati vagy sebezhető termőhelyi feltételekkel rendelkeznek, amelyek indo- kolják az egyes fajok erdészeti szaporítóanyagainak külső minőségével kapcsolatos különleges követelményeket; az európai erdők védelméről Lisszabonban megrendezett Harmadik Miniszteri Konferencia Általános Nyilatkozata szerint az újraerdősítéshez és erdősítéshez előnyben kell részesíteni a termőhelyhez jól alkalmazkodott őshonos és meghonosodott fajokat; a harmadik országokba irányuló kivitelre vagy újbóli kivitelre szánt szaporítóanyagokat nem szükséges az irányelvben  meghatározott intézkedések hatálya alá vonni;