15/5. kötet Az Európai Unió Hivatalos Lapja 353 32000£0076 L 332/91 AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA 2000.12.28. AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2000/76/EK IRÁNYELVE (2000. december 4.) a hulladékok égetéséről AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és külö- nösen annak 175. cikke (1) bekezdésére, tekintettel a Bizottság javaslatára ("), tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (?), tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (?), a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelő- en (?) és az egyeztető bizottság által 2000. október 11-én jóváha- gyott közös szöveg fényében, mivel: () Felülvizsgálatát követően a 2179/98/EK határozattal (5) kiegészített, ötödik környezetvédelmi cselekvési program (,A fenntarthatóság felé — A környezetvédelemmel és a fenntartható fejlődéssel kapcsolatos politikai cselekvési program") azt a célt tűzi ki, hogy bizonyos szennyező anyagok, mint például a nitrogén-oxidok (NO,), kén-dioxid (S5O,), nehézfémek és dioxinok a kritikus terhelést és határ- értéket ne lépjék túl, míg a levegő minőségének védelme tekintetében a célkitűzés az, hogy az embereket hatéko- nyan védjék a levegőszennyezés következtében fellépő ismert egészségügyi kockázatok ellen. E program továbbá célul tűzi ki 2005-re a meghatározott forrásokból kibocsá- tott dioxin mennyiségének 90 26-os csökkentését (az 1985-ös szinthez képest), és valamennyi forrásból kibocsá- tott kadmium (Cd), higany (Hg) és ólom (Pb) mennyiségé- nek legalább 70 96-os csökkentését az 1995-ös szinthez képest. A környezetben tartósan megmaradó szerves szennyezőa- nyagokról szóló jegyzőkönyv, amelyet a Közösség az Egye- sült Nemzetek Európai Gazdasági Bizottságának (ENSZ- EGB) a nagy távolságra jutó, országhatárokon átterjedő levegőszennyezésről szóló egyezménye keretében írt alá, jogilag kötelező határértékeket ír elő a dioxinok és furánok (4) HLCI13., 1998.1. 17., 6. o. és HL C 372., 1998. 12.2., 11. o. (4 HLCI116., 1999.4. 28., 40. o. () HLC 198., 1999.7. 14., 37. o. (9 Az Európai Parlament 1999. április 14-i véleménye (HL C 219., 1999.7. 30., 249. o.), a Tanács 1999. november 25-i közös vélemé- nye (HL C 25., 2000.1.28., 17. o.) és az Európai Parlament 2000. már- cius 15-i határozata (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé). Az Európai Parlament 2000. november 16-i határozata és a Tanács 2000. november 20-i határozata. () HLC138., 1993.5.17, 1. o. és HL L 275., 1998.10.10., 1. o. ) kibocsátására, amely 0,1 ng/m? TE (toxicitási egyenérték) az óránként három tonnánál nagyobb mennyiségű telepü- lési szilárd hulladékot égető létesítmények esetében; 0,5 ng/m? TE az óránként 1 tonnánál nagyobb mennyiségű egészségügyi hulladékot égető létesítmények esetében, és 0,2 ng/m? TE az óránként 1 tonnánál nagyobb mennyi- ségű veszélyes hulladékot égető létesítmények esetében. A nehézfémekről szóló jegyzőkönyv, amelyet a Közösség az Egyesült Nemzetek Európai Gazdasági Bizottságának (ENSZ-EGB) a nagy távolságra jutó, országhatárokon átter- jedő levegőszennyezésről szóló egyezménye keretében írt alá, jogilag kötelező erejű határértékeket ír elő, amely a szi- lárd anyag kibocsátásra vonatkozóan 10 mg/m? az egész- ségügyi és veszélyes hulladék égetése esetén, illetve a higany kibocsátásra vonatkozóan 0,05 mg/m? a veszélyes hulladék égetése esetén és 0,08 mg/m? a települési hulla- dék égetése esetén. A Nemzetközi Rákkutatási Ügynökség és az Egészségügyi Világszervezet jelzései szerint bizonyos policiklikus aromás szénhidrogének (PAH-ok) rákkeltő hatásúak. Ennélfogva a tagállamok kibocsátási határértékeket írhat- nak elő egyéb szennyező anyagok között a PAH-okra is. A Szerződés 5. cikkében megfogalmazott szubszidiaritás és arányosság elvével összhangban közösségi szintű lépések szükségesek. A további intézkedések az elővigyázatosság elvén alapulnak. Ezen irányelv csupán a hulladékégető és az együttégető művek minimális követelményeinek meg- határozására szorítkozik. A 174. cikk továbbá úgy rendelkezik, hogy a Közösség környezetvédelmi politikájának hozzá kell járulnia az emberi egészség védelméhez. Ennélfogva a magas fokú környezet- és emberi egészség- védelem szigorú üzemeltetési feltételek, műszaki követel- mények, valamint kibocsátási határértékek előírását és betartását követeli meg a Közösség területén hulladékot égető vagy együttégető művektől. Amennyire az gyakorlati szempontból lehetséges, az előírt határértékek a környe- zetre gyakorolt negatív hatásokat, valamint az emberi egészség ebből eredő veszélyeztetését előzik meg, illetve korlátozzák. A Közösség hulladékgazdálkodási stratégiájának felülvizs- gálatáról kiadott bizottsági közlemény elsődleges fontos- ságúnak tekinti a hulladék keletkezésének megelőzését, amelyet az újrahasználat és újrahasznosítás, majd a hulla- dék biztonságos ártalmatlanítása követ; a hulladékgazdál- kodás közösségi stratégiájáról szóló, 1997. február 24-i tanácsi határozatban (£) a Tanács megerősítette meggyőző dését, hogy bármely ésszerű hulladékgazdálkodási politi- kában a hulladék keletkezésének megelőzése, valamint a hulladék veszélyes tulajdonságainak a minimálisra csök- kentése a legfontosabb cél. HL C 76., 1997.3.11., 1. o.