11/23. kötet Az Európai Unió Hivatalos Lapja 337 31996R0385 L 56/21 AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA 1996.3.6. A TANÁCS 385/96/EK RENDELETE (1996. január 29.) a vízi járművekre vonatkozó káros árképzés elleni védekezésről AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, és külö- nösen annak 113. cikkére, tekintettel a Bizottság javaslatára ("), tekintettel az Európai Parlament véleményére (?), () ) 0 6 mivel a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet égisze alatt folyó többoldalú tárgyalások 1994. december 21-én a kereskedelmihajó-építő és -javító iparban kívána- tos rendes versenyfeltételek tiszteletben tartásáról megálla- podás aláírásához vezettek (a továbbiakban: Hajóépítési Megállapodás); mivel a Hajóépítési Megállapodás keretében a felek elismer- ték, hogy a hajóvásárlási ügyletek különleges természete kivihetetlenné teszi a kiegyenlítő és dömpingellenes vámok alkalmazását, amelyekről az Általános Vám- és Kereske- delmi Megállapodás (GATT) VI. cikke, a Szubvenciókról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás és a GATT 1994. VI. cikkének végrehajtásáról szóló, a Kereskedelmi Világszervezetet létrehozó megállapodáshoz mellékletként csatolt megállapodás rendelkezik; mivel annak az igénye, hogy hatékony védelmi eszközök álljanak rendelkezésre a hajók rendes érték alatti eladása ellen, amely károkat okoz, a káros hajóépítési árképzésről szóló kódex (a továbbiak- ban: IPI-kódex) elfogadásához vezetett, amely alapelveivel együtt a Hajóépítési Megállapodás III. mellékletét képezi; mivel az IPI-kódex szövege főleg a GATT 1994. VI. cikké- nek végrehajtásáról szóló megállapodáson alapul, de eltér ettől a megállapodástól ott, ahol ezt a hajóvásárlási ügyle- tek különleges természete indokolja; mivel ennélfogva helyénvaló az IPI-kódex megfogalmazásait a közösségi jog- rendbe átemelni, amennyire lehetséges, az Európai Közös- ségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 1995. december 22-i 384/96/EK tanácsi rendelet (?) alap- ján; HL C 13., 1996.1.18., 10. o. HL C 17., 1996.1.22. HL L 56., 1996.3.6., 1. o. (4) mivel a Hajóépítési Megállapodás és az abból fakadó jog- szabályi rendelkezések a közösségi jogrendben nagy jelen- tőséggel bírnak; mivel a Hajóépítési Megállapodás által létrehozott jogok és kötelezettségek egyensúlyának fenntartásához a Közös- ségnek intézkedéseket kell hoznia bármely káros árképzésű vízi jármű ellen, amelynek rendes értéken aluli eladása káros hatást gyakorol a Közösség iparára; mivel a Hajóépítési Megállapodást aláíró felek hajóépítőivel szemben egy vízi jármű eladása csak akkor lehet Közösségi vizsgálat tárgya, ha a vízi jármű vevője egy Közösségen belüli vevő, és feltéve, hogy a hajó nem katonai vízi jármű; mivel kívánatos egyértelmű és részletes szabályokat meg- határozni a rendes érték kiszámítására; mivel az ilyen érté- ket, lehetőség szerint az exportáló ország szokásos keres- kedelmi gyakorlata során értékesített hasonló vízi jármű tipikusnak tekinthető értékesítésére kell alapozni; mivel célszerű meghatározni azokat a körülményeket, amelyben a belföldi értékesítést veszteségesnek lehet ítélni és figyel- men kívül lehet hagyni, és amelyben egy hasonló vízi jármű harmadik ország részére történő eladására, illetve mesterségesen képzett rendes értékére kell hagyatkozni; mivel az is kívánatos, hogy rendelkezés szülessen a költsé- gek megfelelő felosztásáról, akár kiinduló helyzetben is; mivel az is szükséges, hogy a rendes érték képzésekor ki legyen jelölve az értékesítési, általános és adminisztratív költségek, valamint az ebben az értékben megjelenítendő nyereséghányad megállapítására alkalmazandó módszer; mivel a káros árképzés elleni küzdelem új jogi eszközének helyes alkalmazása érdekében a Bizottságnak meg kell hoz- nia az összes ahhoz szükséges intézkedést, hogy az önkölt- ségi ár szerkezetének becslésekor meggyőződjön a harma- dik országok nagy konglomerátumai és holdingjai könyvelési díjainak érvényességéről; mivel a nem piacgazdasági berendezkedésű országok ese- tében a rendes érték meghatározásakor helyénvalónak tűnik olyan eljárási szabályok megállapítása, mely alapján e célra kiválasztható a megfelelő, piacgazdasággal rendel- kező harmadik ország, illetve, ha nem lehetséges ilyen megfelelő harmadik országot találni, akkor annak elrende- lése, hogy az értéket bármilyen egyéb, ésszerű alapon kell meghatározni;