240 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 17/1. kötet 320011L0084 2001.10.13. AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA L 272/32 AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2001/84/EK IRÁNYELVE (2001. szeptember 27.) az eredeti műalkotás szerzőjét megillető követő jogról AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, és külö- nösen annak 95. cikkére, tekintettel a Bizottság javaslatára (!), tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (?), a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak (?) megfele- lően, és az egyeztető bizottság által 2001. június 6-án jóváhagyott közös szövegtervezet figyelembevételével, mivel: (1) — A szerzői jog terén a követő jog az eredeti képzőművészeti alkotás szerzőjét megillető, az érintett alkotás további ela- dásaival kapcsolatos bevételből való gazdasági részesedés- hez fűződő nem átengedhető és elidegeníthetetlen jog. (2) — A követő jog olyan vagyoni értékkel bíró jog, amelynek révén a szerző/művész díjazásban részesülhet a mű további eladásaiból. A követő jog tárgya a fizikai műpéldány, vagyis a hordozó, amelyben a védelem alatt álló mű testet ölt. (3) — A követő jog célja az, hogy a képzőművészeti alkotások szerzőinek gazdasági részesedést biztosítson az alkotásuk sikeréből. Segítségével helyreáll az egyensúly a képzőmű- vészeti alkotások szerzőinek és azon egyéb alkotóknak a gazdasági helyzete között, akik műveik további hasznosí- tásából bevételhez jutnak. (4) — A követő jog része a szerzői jognak, és a szerzőket megil- lető alapvető előjog. Ahhoz, hogy a szerzők megfelelő és egységes védelemben részesüljenek, szükséges a követő jog bevezetése az összes tagállamban. (5) — A Szerződés 151. cikkének (4) bekezdése értelmében a Közösségnek a kulturális szempontokat is figyelembe kell vennie a Szerződés egyéb rendelkezései alá tartozó tevé- kenysége során. (6) — Az irodalmi és művészeti művek védelméről szóló Berni Egyezmény szerint a követő jogot csak akkor lehet érvé- nyesíteni, ha a szerző származási országa elismeri azt. Ezért e jog fakultatív, és a viszonosság elve korlátozza. Az Euró- pai Közösségek Bíróságának a Szerződés 12. cikkében () HLC178., 1996.6.21., 16. o. és HL C 125., 1998.4.23., 8. o. (4 HLC75., 1997.3.10., 17. o. (6) — Az Európai Parlament 1999. október 27-én megerősített, 1997. ápri- lis 9-i véleménye (HL C 132., 1997.4.28., 88. 0o.), a Tanács 2000. június 19-i közös álláspontja (HL C 300., 2000.10.20., 1. o.) és az Európai Parlament 2000. december 13-i véleménye (HL C 232., 2001.8.17., 173. 0.). Az Európai Parlament 2001. július 3-i határo- zata és a Tanács 2001. július 19-i határozata. Ó megállapított, a megkülönböztetést tilalmazó elv alkalma- zásával kapcsolatos ítélkezési gyakorlatából, és különösen a C-92/92 és a C-326/92 sz., Phil Collins és mások egye- sített ügyekben 1993. október 20-án hozott ítéletből (?) is következik, hogy a viszonossági záradékot tartalmazó tag- állami rendelkezések nem érvényesíthetők azzal a céllal, hogy más tagállamok állampolgárait megfosszák a belföl- diekkel azonos elbánástól. Ilyen záradékok közösségi összefüggésben történő alkalmazása ellentétes az állampol- gárságon alapuló megkülönböztetés tilalmából fakadó egyenlő elbánás elvével. A közösségi modern és kortárs művészeti piac globalizá- ciója — amely napjainkban az új gazdaság hatására egyre gyorsabb, mégpedig olyan szabályozási közegben, amely- ben az Európai Unión kívül kevés állam ismeri el a követő jogot — elengedhetetlenné teszi az Európai Közösség szá- mára, hogy külpolitikai tárgyalásokba kezdjen a Berni Egyezmény 14 ter cikkének kötelezővé tételére. Az a tény, hogy e nemzetközi piac létezik, valamint az, hogy a követő jog több tagállamban egyáltalán nem léte- zik, illetve az ezt a jogot elismerő tagállami szabályozás igen eltérő, alapvető fontosságúvá teszi, hogy olyan átme- neti rendelkezések kerüljenek bevezetésre e jog hatálybalé- pését és tartalmi szabályozását illetően is, amelyek megőr- zik az európai piac versenyképességét. A követő jogról jelenleg a tagállamok többségének belső jogszabályai rendelkeznek. E jogszabályok — ahol léteznek — különböznek egymástól, különösen az érintett művek, a jogosultak, a díj mértéke, a díjköteles ügyletek és a számí- tás alapja tekintetében. E jog alkalmazása vagy nem alkal- mazása jelentős hatást gyakorol a belső piacon belüli ver- senyképességre, mivel a követő jogból fakadó fizetési kötelezettség fennállása vagy hiánya olyan szempont, ame- lIyet minden olyan személynek számításba kell vennie, aki egy műalkotás adásvételében érdekelt. Ezért e jog olyan tényező, amely a verseny torzulását, valamint a kereskede- lemnek a Közösségen belüli eltérülését okozhatja. A követő jog fennállása és alkalmazása terén a tagállamok közti különbségek közvetlen negatív hatást gyakorolnak a Szerződés 14. cikke értelmében vett belső piac zavartalan működésére a műalkotások tekintetében. Ezért a Szerződés 95. cikke megfelelő jogalap. [1993] ECR I-5145. o.