L 381/52 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2004.12.28. A TANÁCS HATÁROZATA (2004. december 2.) a 2005-2010. közötti időszakra az Európai Menekültügyi Alap létrehozásáról (2004/904/EK) AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és külö- nösen annak 63. cikke (2) bekezdésének b) pontjára, tekintettel a Bizottság javaslatára, tekintettel az Európai Parlament véleményére (!), tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság vélemé- nyére Ő), a Régiók Bizottságával való konzultációt követően, mivel: ) 0 Az A Közös Európai Menekültügyi Rendszert is magában foglaló közös menekültpolitika az Európai Uniónak a szabadság, a biztonság és a jog érvényesülésén alapuló olyan térség fokozatos létrehozására irányuló célkitűzé- sének részét képezi, amely nyitva áll mindazok számára, akik kényszerítő körülmények miatt jogosan keresnek védelmet az Európai Unióban. E politika végrehajtásának a tagállamok közötti szolidari- táson kell alapulnia; a végrehajtás olyan mechanizmu- sokat igényel, amelyek a tagállamok által a menekültek és a lakóhelyüket elhagyni kényszerült személyek befoga- dására, illetve a befogadással járó következmények vise- lésére tett erőfeszítések közötti egyensúly előmozdítását szolgálják. A 2000/596/EK határozat (?) erre a célra létre- hozta az Európai Menekültügyi Alapot a 2000-2004. közötti időszakra vonatkozóan. Szükséges a 2005-—2010. közötti időszakra vonatkozóan egy Európai Menekültügyi Alap létrehozása (a továb- biakban: az , Alap") a tagállamok közötti megszakítatlan szolidaritás biztosítása érdekében, tekintettel a mene- kültügy terén a közelmúltban elfogadott közösségi jogszabályokra, és figyelembe véve a 2000-2004. közötti időszakra létrehozott Alap első szakaszának végrehajtása során szerzett tapasztalatokat. Európai Parlament 2004. április 20-i véleménye (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé). Ó HL Ó HL C 241., 2004.9.28., 27. o. L 252., 2000.10.6., 12. o. (4) Támogatni szükséges a tagállamok erőfeszítéseit, hogy megfelelő befogadási feltételeket teremtsenek a mene- kültek és a lakóhelyüket elhagyni kényszerült személyek számára, valamint hogy tisztességes és hatékony mene- kültügyi eljárást alkalmazzanak a nemzetközi védelemre szoruló személyek jogainak biztosítására. Az 1967. január 31-i New York-i jegyzőkönyvvel kiegé- szített, a menekültek jogállásáról szóló, 1951. július 28-i genfi egyezmény egyik célkitűzése a menekülteknek azon országban történő társadalmi beilleszkedése, amelyben letelepedtek. E személyek számára lehetővé kell tenni, hogy osztozhassanak az Európai Unió alapjogi chartá- jában meghatározott értékekben. Ebből a célból támo- gatni kell a tagállamok társadalmi, gazdasági és kulturális beilleszkedésre irányuló intézkedéseit, amennyiben azok hozzájárulnak a gazdasági és társadalmi kohézióhoz, amelynek fenntartása és erősítése a Szerződés 2. cikkében és 3. cikke (1) bekezdésének k) pontjában említett alap- vető közösségi célkitűzés. A tagállamoknak és az érintett személyeknek egyaránt érdekükben áll, hogy a menekültek és a lakóhelyüket elhagyni kényszerült személyek, akik a tagállam területén tartózkodhatnak, a vonatkozó közösségi eszközök rendelkezéseivel — összhangban [ lehetőséget — kapjanak megélhetésük munka révén történő biztosítására. Mivel a Strukturális Alapok által támogatott intézkedések, valamint az oktatás és a szakképzés területén hozott más közösségi intézkedések önmagukban nem elégségesek e beilleszkedés elősegítésére, különleges intézkedések támo- gatására van szükség, hogy a menekültek és a lakóhe- lyüket elhagyni kényszerült személyek teljes mértékben kihasználhassák a szervezett programok előnyeit. Gyakorlati jellegű támogatásra van szükség olyan körül- mények kialakításához és fejlesztéséhez, amelyek lehetővé teszik a menekültek és a lakóhelyüket elhagyni kénysze- rült személyek számára, hogy tájékozott döntést hozhas- sanak a tagállam területének elhagyásáról és a haza- térésről, kívánságuk szerint. A két vagy több tagállam szerveinek bevonásával megtett intézkedések és az e területen a Közösség érdekében álló intézkedések támogathatók az Alapból, továbbá ösztö- nözni kell a tagállamok közötti véleménycserét, a legha- tékonyabb gyakorlat meghatározása és elterjesztése érde- kében.