07/3. kötet Az Európai Unió Hivatalos Lapja 489 31997R2027 1997.10.17. AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA L 285/1 A TANÁCS 2027/97/EK RENDELETE (1997. október 9.) a légifuvarozók baleset esetén fennálló felelősségéről AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 84. cikkének (2) bekezdésére, tekintettel a Bizottság javaslatára ("), tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (), a Szerződés 189. cikkének c) pontjában megállapított eljárás- nak megfelelően (?), ) mivel a közös közlekedéspolitika keretén belül szükség van a légi balesetet szenvedett utasok védelme színvona- lának javítására; mivel a baleset esetén fennálló felelősségre vonatkozó szabályokat a nemzetközi légifuvarozásra vonatkozó egyes szabályok egységesítéséről szóló, Varsóban 1929. október 12-én aláírt egyezmény, illetve ezen egyezmény 1955. szeptember 28-i hágai módosítása, valamint az 1961. szeptember 18-i guadalajarai egyezmény — a továbbiakban egységesen Varsói Egyezmény — szabá- lyozza az adott esetben alkalmazandó egyezmény sze- rint; mivel a Varsói Egyezményt világszerte egyaránt alkalmazzák az utasok és a légifuvarozók érdekében; mivel a felelősség Varsói Egyezményben meghatározott határa túl alacsony a mai gazdasági és szociális viszo- nyok között, és ez gyakran hosszadalmas jogi eljárások- hoz vezet, melyek ártanak a légi közlekedésről alkotott általános képnek; mivel ennek eredményeképpen a tagál- lamok különböző mértékben felemelték a felelősség határát, ami a nemzetközi repülési piacon egymástól eltérő közlekedési feltételeket eredményezett; mivel ezen felül a Varsói Egyezmény kizárólag a nem- zetközi közlekedésre vonatkozik; mivel a repülés belső piacán eltörölték a nemzeti és nemzetközi közlekedés közötti — megkülönböztetést; : mivel  emiatt azonos mértékű és természetű felelősség szükséges a nemzeti és a nemzetközi közlekedés terén; (4 HL C 104., 1996.4.10., 18. o., és HL C 29., 1997.1.30., 10. o. ( HL C 212., 1996.7.22., 38. o. Ő) Az Európai Parlament 1996. szeptember 17-i véleménye (HL C 320., 1996.10.28., 30. o.), a Tanács 1997. február 24-i közös álláspontja (HL C 123., 1997.4.21., 89. o.) és az Európai Parlament 1997. május 29-i határozata (HL C 182., 1997.6.16.). 6) (10) (11) (12) mivel a Varsói Egyezmény teljes felülvizsgálata és módosítása már jó ideje esedékes, és hosszú távon egysé- gesebb és alkalmazhatóbb intézkedéseket eredményezne nemzetközi szinten a légi fuvarozók balesetek esetén fennálló felelősségét illetően; mivel a Varsói Egyezmény- ben — megállapított felelősség határának emelésére irányuló erőfeszítéseket többoldalú tárgyalások keretében folytatni kell; mivel a szubszidiaritás elvével összhangban közösségi szintű intézkedés kívánatos a légi fuvarozók felelőssége terén a harmonizáció elérése érdekében, és ez iránymu- tatásul szolgálhat az utasok megerősített védelmére az egész világra kiterjedően; mivel szükség van a felelősség valamennyi, a Varsói Egyezmény 22. cikkének (1) bekezdése szerinti, illetve minden egyéb jogszabályi vagy szerződéses pénzügyi korlátozásának a megszüntetésére a jelenlegi nemzetközi folyamatoknak megfelelően; mivel annak elkerülése érdekében, hogy a balesetek áldo- zatai ne részesüljenek kártérítésben, a Közösség légifuva- rozói az utas halálából, sérüléséből vagy egyéb testi sérelméből eredő, a Varsói Egyezmény 17. cikke szerinti kár miatti bármely kártérítési kérelem esetén egy bizo- nyos összeghatárig nem élhetnek a Varsói Egyezmény 20. cikkének (1) bekezdése szerinti védekezéssel; mivel a Közösség légifuvarozói mentesülhetnek a felelős- ség alól, ha a kár az érintett utas hibájából következett be; mivel meg kell határozni az e rendeletből eredő kötele- zettségeket a légifuvarozók engedélyezéséről  szóló, 1992. július 23-i 2407/92/EGK tanácsi rendelet () 7. cikkének fényében; mivel ebben a tekintetben a Közösség légifuvarozóinak az e rendeletben meghatáro- zott összeghatárig biztosítással kell rendelkezniük; mivel a Közösség légifuvarozóinak mindig jogosultnak kell lenniük harmadik féllel szembeni visszkereseti igény érvényesítésére; mivel a gyors előlegfizetés jelentős mértékben segítheti a kártérítésre jogosult sérült utasokat vagy természetes személyeket a légi balesetből eredő azonnali költségek fedezésében; ( HL C 240., 1992.8.24., 1. o.