330 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/4. kötet 3200210092 2003.1.15. AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA L9/3 AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2002/92/EK IRÁNYELVE (2002. december 9.) a biztosítási közvetítésről AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és külö- nösen annak 47. cikke (2) bekezdésére és 55. cikkére, tekintettel a Bizottság javaslatára ("), tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (?), a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelő- en Ő), mivel: () A biztosítás- és viszontbiztosítás-közvetítők központi sze- repet töltenek be a biztosítási és a viszontbiztosítási termé- kek értékesítésében a Közösségben. A biztosítási ügynökök és alkuszok (korábbi ISIC 630 cso- port) tevékenységével összefüggésben a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságának tényleges gyakorlását segítő intézkedésekről és különösen az említett tevékeny- ségekre vonatkozó átmeneti intézkedésekről  szóló, 1976. december 13-i 77/92/EGK tanácsi irányelv (?) jelen- tette az első lépést, amely elősegítette a biztosítási ügynöki és alkuszi tevékenységgel összefüggésben a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságának tényleges gyakorlását. Mindaddig a 77/92/EGK irányelvet kellett alkalmazni, amíg a biztosítási ügynöki és alkuszi tevékenység megkezdésére és folytatására vonatkozó nemzeti szabályok összhangba hozására vonatkozó rendelkezések hatályba nem léptek. A biztosítási közvetítőkről szóló, 1991. december 18-i 92/48/EGK bizottsági ajánlást (?) a tagállamok nagymér- tékben követték, és ez az ajánlás segített abban, hogy a biz- tosítási közvetítőkre vonatkozó szakmai követelmények és nyilvántartásuk tekintetében a nemzeti szabályozások közelebb kerültek egymáshoz. Ugyanakkor, még mindig lényeges eltérések vannak a nem- zeti szabályozások között, amelyek a belső piacon akadályt jelentenek a biztosítás- és a viszontbiztosítás-közvetítői tevékenység megkezdése és folytatása tekintetében. Ennek következtében a 77/92/EGK irányelvet egy újabb irányelv- vel kell felváltani. HL C 92. E., 2001.1.30., 2435. o. HL C 221., 2001.8.7., 121. o. Az Európai Parlament 2001. november 14-i véleménye (HL C 140. E., 2002.6.13., 167. 0.), a Tanács 2002. március 18-i közös állás- pontja (HL C 145. E., 2002.6.18., 1. o.) és az Európai Parlament 2002. június 13-i határozata (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé), a Tanács 2002. június 28-i határozata. HL L 26., 1977.1.31., 14. o. Az 1994. évi csatlakozási okmánnyal módosított irányelv. HL L 19., 1992.1.28., 32. o. (6) (11) (12) A biztosítási- és viszontbiztosítási közvetítőknek képesnek kell lenniük arra, hogy éljenek a Szerződésben megfogal- mazott, a tevékenységük megkezdésére és gyakorlására vonatkozó szabadságaikkal. Annak hiánya, hogy a biztosítási közvetítők szabadon működhessenek a Közösség területén meggátolja az egysé- ges piac megfelelő működését a biztosítások terén. Ennek következtében a biztosításközvetítői tevékenységet kezdő és folytató személyekkel kapcsolatos szakmai köve- telményekre és nyilvántartásukra vonatkozó nemzeti sza- bályok összehangolása hozzájárulhat mind a pénzügyi szolgáltatások egységes piacához, mind a fogyasztók védel- mének kiterjesztéséhez ezen a területen. Ügynökként, alkuszként és , bankbiztosítási" közvetítőként biztosítási termékeket többfajta személy és intézmény érté- kesíthet. A közvetítők egyenlő kezelése és a fogyasztók védelme megköveteli ezen irányelv alkalmazását mindezen személyek és szervezetek vonatkozásában. Ez az irányelv tartalmazza a , szerződéses biztosítási köz- vetítő" meghatározását, amely figyelembe veszi bizonyos tagállamok piacainak jellemzőit, és amelynek az a célja, hogy megteremtse az ilyen közvetítők nyilvántartására vonatkozó feltételeket. E meghatározásnak nem az a célja, hogy kizárja a tagállamok hasonló meghatározásait az olyan biztosítási közvetítők vonatkozásában, akik miköz- ben valamely biztosítási vállalkozás részére és nevében, valamint a vállalkozás teljes felelőssége mellett járnak el, az ezen irányelv által megállapított pénzügyi biztosítékoknak megfelelően jogosultak díjak vagy olyan összegek átvéte- lére, amelyet az ügyfélnek szántak. Ezt az irányelvet azokra a személyekre kell alkalmazni, akik harmadik felek számára, olyan biztosításközvetítői tevé- kenységet végeznek ellenszolgáltatás fejében, amely lehet anyagi jellegű vagy más, megállapodás alapján járó, telje- sítményhez kötött gazdasági előny. Ezt az irányelvet nem kell alkalmazni azokra a szemé- Iyekre, akik más jellegű szakmai tevékenységet folytatnak, például az adószakértőkre vagy a könyvelőkre, akik szak- mai tevékenységük kifejtése során eseti jelleggel adnak tanácsot a biztosítási fedezettel kapcsolatban; ugyancsak nem kell ezt az irányelvet alkalmazni akkor, ha csupán a biztosítási termékekről általános jelleggel történő tájékoz- tatásra kerül sor, feltéve hogy ennek a tevékenységnek nem az a célja, hogy segítséget nyújtson a fogyasztónak bizto- sítási vagy viszontbiztosítási szerződés megkötéséhez, vagy teljesítéséhez, illetve nem is az, hogy egy biztosítási vagy viszontbiztosítási vállalkozás szakmai kárügyintézését végezze, sem pedig a kárrendezés és a szakértői kárbecs- lés.