2009.7.31. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 200/25 AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 662/2009/EK RENDELETE (2009. július 13.) a szerződéses és szerződésen kívüli kötelmi viszonyokra alkalmazandó jog bizonyos kérdéseit érintő, a tagállamok és harmadik országok között létrejövő megállapodásokkal kapcsolatos tárgyalásokra és e megállapodások megkötésére vonatkozó eljárás létrehozásáról AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és külö- nösen annak 61. cikke c) pontjára, 65. cikkére és 67. cikke (5) bekezdésére, tekintettel a Bizottság javaslatára, a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelő- en (), mivel: (1) — A Szerződés harmadik részének IV. címe megteremti a jogalapot arra, hogy a polgári ügyekben folytatott igaz- ságügyi együttműködés területén közösségi jogszabá- lyokat fogadjanak el. 2) — A tagállamok és harmadik országok között polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködést hagyo- mányosan a tagállamok és harmadik országok közötti megállapodások szabályozzák. Az ilyen megállapodások, amelyből igen sok létezik, gyakran különleges kapcsolatra utalnak egy tagállam és egy harmadik ország között, és céljuk, hogy megfelelő jogi keretet biztosítsanak az érin- tett felek sajátos igényeinek kielégítéséhez. (33 —Az EK-Szerződés 307. cikke előírja a tagállamok számára, hogy tegyék meg a megfelelő lépéseket minden olyan összeegyeztethetetlenség kiküszöbölése érdekében, amely a közösségi vívmányok és a tagállamok és harmadik országok között létrejött nemzetközi szerző- dések között fennáll. Ennek során szükség lehet az ilyen megállapodások újratárgyalására. (4 — — Annak érdekében, hogy a megfelelő jogi keret biztosított legyen az adott tagállamnak egy harmadik országgal fennálló kapcsolatait érintő különleges igények kielégíté- séhez, nyilvánvalóan szükségessé válhat továbbá, hogy a polgári igazságügynek a Szerződés harmadik része IV. címének alkalmazási körébe tartozó területein új megálla- podásokat kössenek harmadik országokkal. () Az Európai Parlament 2009. május 7-i véleménye (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé) és a Tanács 2009. július 7-i hatá- rozata. 6) Az új Luganói Egyezmény megkötésével kapcsolatos, 2006. február 7-i 1/03. sz. véleményében az Európai Közösségek Bírósága megerősítette, hogy a Közösség kizárólagos hatáskört szerzett arra vonatkozóan, hogy harmadik országokkal a Luganói Egyezményhez hasonló nemzetközi megállapodásokat kössön a polgári és keres- kedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a hatá- rozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22-i 44/2001/EK tanácsi rendeletben (?) (Brüsszel I.) meghatározott szabályokat érintő kérdések- ben. A Szerződés 300. cikkének megfelelően a Közösség és valamely harmadik ország közötti, a Közösség kizá- rólagos hatáskörébe tartozó kérdéseket érintő megállapo- dások megkötése a Közösség feladata. Az EK-Szerződés 10. cikke előírja a tagállamok számára, hogy segítsék elő a Közösség feladatainak teljesítését, valamint hogy tartózkodjanak minden olyan intézkedés- től, amely veszélyeztetheti a Szerződés céljainak megvaló- sítását. A lojális együttműködés kötelezettsége általános érvényű, nem pedig annak függvénye, hogy a Közösség hatásköre kizárólagos vagy sem. Tekintettel a Közösség kizárólagos hatáskörébe tartozó, egyes polgári igazságügyi kérdésekről szóló, harmadik országokkal létrejött megállapodásokra, koherens és átlát- ható eljárást kell létrehozni, amely felhatalmazza a tagállamokat a fennálló megállapodások módosítására, illetve új megállapodások tárgyalására és megkötésére, különösen, ha maga a Közösség nem jelezte, hogy gyako- rolni kívánja a megállapodás megkötésére vonatkozó külső hatáskörét, egy már meglévő tárgyalási mandátum vagy tervbe vett tárgyalási mandátum útján. Ez az eljárás sem a Közösség kizárólagos hatáskörét, sem pedig a Szer- ződés 300. és 307. cikkének rendelkezéseit nem sérti. Kivételes intézkedésnek kell tekinteni, és mind hatályát, mind időtartamát korlátozni kell. E rendelet nem alkalmazandó, amennyiben a Közösség azonos tárgykörben már kötött megállapodást az adott harmadik országgal. Két megállapodás csak akkor és csak olyan mértékben tekinthető ugyanarra a tárgyra vonatko- zónak, amennyiben lényegileg ugyanazokat a konkrét jogi kérdéseket szabályozzák. Nem tekinthetők azonos tárgykörre vonatkozónak azok a rendelkezések, amelyek az ilyen kérdésekben való együttműködés általános szán- dékának egyszerű kinyilvánítását tartalmazzák. (4 HL L 12., 2001.1.16., 1. o.