2013.8.21. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 223/1 (Nem jogalkotási aktusok) RENDELETEK A BIZOTTSÁG 793/2013/EU VÉGREHA]TÁSI RENDELETE (2013. augusztus 20.) a Feröer szigetekkel szemben az atlanti-skandináv heringállomány megóvásának biztosítása érdekében alkalmazandó intézkedések megállapításáról (EGT-vonatkozású szöveg) AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre, tekintettel a halállomány megőrzésére irányuló, a nem fenntart- ható halászatot lehetővé tevő országok esetében alkalmazandó egyes intézkedésekről szóló, 2012. október 25-i 1026/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (!), és különösen annak 4. cikkére, mivel: Az atlanti-skandináv (más néven tavasszal ívó norvég) heringállomány a világ legjelentősebb méretű heringállo- mánya. Az állományból származó fogások nagyságrendje egy- és kétmillió tonna között van. Miután azonban az intenzív halászatból adódó túlhalászás az állomány összeomlását eredményezte, az 1970-es évek elejétől az 1990-es évek közepéig megszűnt a halászati tevékenység, ami súlyos következményekkel járt az állományt kiaknázó flottákra nézve. Az állomány helyreállítása és a halászat 1996-ban bekö- vetkezett újbóli megindulása óta az atlanti-skandináv heringállomány kezelését — rendszeres konzultációk kere- tében — az az öt állam biztosítja, melynek kizárólagos gazdasági övezetét (EEZ) az érintett halfaj vándorlási ciklusa érinti: az Oroszországi Föderáció, Norvégia, a Feröer szigetek, Izland és az Európai Unió (a továbbiak- ban: , parti államok"). L 316., 2012.11.14., 34. o. Ő HL 6) 2007-től fogva a parti államok konzultációi során kidol- gozott megállapodások végleges szabályokat rögzítettek a teljes kifogható mennyiség felosztásáról, és a felek köte- lezettséget vállaltak, hogy a következő években e felosz- tási arányok viszonylag állandóak maradnak. A megálla- podás az atlanti-skandináv heringállomány felosztását a következőképpen rögzítette: a Feröer szigetek 5,16 96, Izland 14,5196, az Unió 6,51596, Norvégia 6159, az Oroszországi Föderáció pedig 12,82 96 arányban része- sedik a halászatból. A parti államok hosszú távra megállapodtak abban is, hogy a közösen kidolgozott állománykezelési terv kizárólag együttesen, új tudomá- nyos ajánlások alapján és adott időponttól vizsgálható felül és módosítható. A teljes kifogható mennyiség megállapításának megköny- nyítése érdekében a parti államok a rendelkezésre álló tudományos ismeretekre támaszkodva hosszú távú állo- mánygazdálkodási tervet dolgoztak ki és valósítottak meg, az elővigyázatosság elve alapján, a biztonságos biológiai határértéken belüli fogások és a fenntartható halászat biztosítása érdekében. E hosszú távú állománygazdálkodási terv célja annak elkerülése volt, hogy az állomány a 2500000 biomasszaszint alá csökkenjen, ugyanakkor minden eszközzel arra törekedve, hogy ez a szint meghaladja a legnagyobb fenntartható hozamot biztosító 5 000 000 t értéket. A terv végrehajtása során a lehalászás korláto- zását 0,125 halászati állománypusztulási értékhez igazítva határozták meg. A megállapodás szerint ameny- nyiben a biomasszaszint 5 000 000 t alá csökken, a halá- szati állománypusztulást is csökkenteni kell oly módon, hogy biztosítható legyen az állomány gyors helyreállítása. A Nemzetközi Tengerkutatási Tanács (ICES) — az állo- mánygazdálkodási tervben alkalmazott elővigyázatossági megközelítéssel összhangban — 2012. szeptemberi aján- lásában az öt parti állam számára megállapított teljes kifogható mennyiség (total allowable catch, a továbbiak- ban: TAC) 619 000 tonnára történő korlátozását java- solta 2013-ban, ami a 2012. évre megállapított TAC- hoz képest 26 96-os csökkenést jelent.