2015.1.27. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 20/31 A BIZOTTSÁG (EU) 2015/111 VÉGREHA]TÁSI RENDELETE (2015. január 26.) a Kelta-tengerben, a La Manche csatornában, az Ír-tengerben és az Északi-tenger déli részén élő farkassügér-állomány [(Dicentrarchus labrax) védelme tekintetében fennálló súlyos fenyegetés enyhítésére irányuló intézkedések megállapításáról AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre, tekintettel a közös halászati politikáról, az 1954/2003/EK és az 1224/2009/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 2371/2002/EK és a 639/2004/EK tanácsi rendelet és a 2004/585/EK tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 11-i 1380/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (") és különösen annak 12. cikke (1) bekezdésére, mivel: (1) — Az 1380/2013/EU rendelet 12. cikke előírja, hogy a tengeri biológiai erőforrások védelme tekintetében fennálló súlyos fenyegetéssel kapcsolatos, kellően indokolt, rendkívül sürgős esetekben szükséghelyzeti intézkedések hozhatók. A Bizottság egy ilyen fenyegetés enyhítése érdekében akár valamely tagállam indokolással ellátott kérelmére, akár saját kezdeményezésére azonnal alkalmazandó, legfeljebb hat hónapig érvényes végrehajtási jogi aktusokat fogadhat el. 2) — A Nemzetközi Tengerkutatási Tanács (ICES), valamint a Halászati Tudományos, Műszaki és Gazdasági szottsag (HTMGB) tudomanyos szakvelemenyel szerint a Kelta-tengerben, a La Manche-csatornában, az Ír-tengerben és az Eszaki-tenger déli részén (ICES IVb, IVc, VIIa és VIId-h körzet) élő farkassügér-állomány (Dicentrarchus labrax) biomasszája a lassuló állománypótlódás és a növekvő halászati mortalitás együttes hatására rohamosan csökken. A szaporodóképes állomány biomasszája az eddig megfigyelt legalacsonyabb értékhez közelít. A halászati mortalitás mértéke majdnem négyszer magasabb annál, amit az állomány még képes elviselni. Szakvéleményében az ICES ezért olyan intézkedések végrehajtását javasolja, amelyek révén a halászati mortalitás jelentősen csökken az állomány teljes elterjedési területén. (3) — Az Egyesült Királyság 2014. december 19-i levelében kérte, hogy a Bizottság a 1380/2013/EU rendelet 12. cikke alapján 2015 januárja és áprilisa között tiltsa be a farkassügér ICES VIle övezetben folytatott nyílt vízi halászatát annak érdekében, hogy a farkassügér ívó rajainak védelme révén csökkenjen az állományra nehezedő halászati terhelés. A kérelmet Belgium, Franciaország, Írország és Hollandia, valamint az eszaknyugatl vizek tanácsadó testülete és az északi-tengeri tanácsadó testület is megkapta. Belgium, Franciaország és Hollandia eljuttatta észrevételeit a Bizottsághoz. (44 — A Franciaország által tett észrevételek az 1380/2013/EU rendelet 12. cikkének alkalmazhatóságára, a halászati tevékenységek és az eljárás által okozott veszélyekre, a súlyos fenyegetés bizonyítékára és a különféle halászati tevékenységek közötti hátrányos megkülönböztetés kockázatára vonatkoztak. Belgium pozitívan reagált az Egyesült Királyság kérelmére. Hollandia az intézkedések kiterjesztését javasolta azzal a céllal, hogy hatályuk nagyobb területre terjedjen ki és más halászati tevékenységeket is lefedjen. Az 1380/2013/EU rendelet 12. cikkének hatályát és a cikkben előírt eljárást illetően meg kell jegyezni, hogy a szóban forgó rendelkezés alkalmazhatóságát semmi sem korlátozza, így a rendelkezés alkalmazható bármilyen fenyegetés tekintetében, függetlenül attól, hogy azok halászati tevékenységeknek vagy más okoknak tudhatók be, továbbá az említett cikkben előírt határidők indokoltak, figyelembe véve a súlyos fenyegetés elhárításának sürgősségét. A farkassügér tekintetében fennálló súlyos fenyegetést ebben a konkrét ügyben az alább kifejtett tudományos bizonyítékok támasztják alá. (5) — A farkassügérek december és április között ívás céljából nagy számban csoportosulnak meghatározott területeken. A farkassügér-állomány állapotát meghatározza ez a szaporodási fázis. Az állománynak az említett időszakban folytatott célzott halászata ezekre az ívó halrajokra irányul, így jelentősen növeli az állomány halászati mortalitását, és nagymértékben csökkenti az ívásra képes kifejlett egyedek számát. A fogási statisztikák megerősítik, hogy az ilyen halászati gyakorlat főképpen a kifejlett egyedeket pusztítja el, amelyek így már nem tudnak hozzájárulni az állomány szaporodásához. (6) — Az ICES és a HTMGB tudományos értékelése szerint a nyílt vízi vonóhálókkal folytatott kereskedelmi halászatnak tulajdonítható a halászati mortalitás több mint 25 96-a. (7) — A tengerek biológiai erőforrásainak védelme tekintetében fennálló súlyos fenyegetés az állomány ívási kapacitását fenyegető súlyos kár kockázatából ered, ez pedig a szaporodóképes állomány biomasszája drámai csökkenésének következménye, és egyúttal várható, hogy a további célzott halászat olyan kárt okozhat a szaporodóképes állományban, amely nem fenntartható. A Bizottság véleménye szerint ez egy kellően indokolt, rendkívül sürgős () HLL354., 2013.12.28., 22. o.