2014.3.21. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 85/15 A BIZOTTSÁG VÉGREHAJTÁSI HATÁROZATA (2014. március 19.) a kékúszójútonhal-állományok kelet-atlanti és földközi-tengeri halászatára, a kardhalállományok földközi-tengeri halászatára, valamint a szardínia- és szardellaállományok észak-adriai halászatára vonatkozó egyedi ellenőrzési és vizsgálati program létrehozásáról (az értesítés a C(2014) 1717. számú dokumentummal történt) (2014/156/EU) AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre, tekintettel a közös halászati politika szabályainak betartását biztosító közösségi ellenőrző rendszer létrehozásáról, a 847/96/EK, a 2371/2002/EK, a 811/2004/EK, a 768/2005/EK, a 2115/2005/EK, a 2166/2005/EK, a 388/2006/EK, az 509/2007/EK, a - 676/2007/EK, az 1098/2007/EK, az 1300/2008/EK és az 1342/2008/EK rendelet módosításáról, valamint a 2847/93/EGK, az 1627/94/EK és az 1966/2006/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. november 20-i 1224/2009/EK tanácsi rendeletre ($) és különösen annak 95. cikkére, mivel: (1) — Az 1224/2009/EK rendelet a tagállamok területén vagy az Unió vizein, illetve az uniós halászhajók vagy — a lobogó szerinti tagállam elsődleges felelősségének sérelme nélkül — a tagállamok állampolgárai által végzett minden, a közös halászati politika hatálya alá tartozó tevékeny- ségre alkalmazandó, és a rendelet különösen azt írja elő, hogy valamennyi tagállamnak gondoskodnia kell arról, hogy az ellenőrzést, a vizsgálatot és a végrehajtást az ágazatok, hajók vagy személyek tekintetében hátrányos megkülönböztetés nélkül, a kockázatkezelés elvei alapján végezzék el. 2) — A 302/2009/EK tanácsi rendelet (A) az Atlanti Tonhal Védelmére Létrehozott Nemzetközi Bizottság (ICCAT) által a kékúszójú tonhalra (Thunnus thynnus) vonatkozóan előterjesztett többéves helyreállítási terv Unió általi alkal- mazásával kapcsolatos általános szabályokat határozza meg. (33 —Az 1967/2006/EK tanácsi rendelet ) az élő vízi erőforrások védelme, kezelése és kiaknázása érdekében () HL L 343., 2009.12.22., 1. o. () A Tanács 2009. április 6-i 302/2009/EK rendelete a kékúszójú tonhalra vonatkozóan az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi- tengeren alkalmazandó többéves helyreállítási tervről, a 43/2009/EK rendelet módosításáról és az 1559/2007/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 96., 2009.4.15., 1. 0.. A Tanács 2006. december 21-i 1967/2006/EK rendelete a földközi- tengeri halászati erőforrások fenntartható kiaknázásával kapcsolatos irányítási intézkedésekről, a 2847/93/EGK rendelet módosításáról és az 1626/94/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 409., 2006.12.30., 11. 04. (3 szabályokat állapít meg a nagy távolságokra vándorló halfajokra vonatkozó technikai intézkedések, gazdálko- dási tervek és egyedi intézkedések vonatkozásában. (4 — 2013 májusában megtartott 37. éves ülésén a Földközi- tengeri Általános Halászati Bizottság (GFCM) elfogadta a 17. GFCM földrajzi alterületen (az Adriai-tenger északi része) előforduló kisméretű nyíltvízi állományokra vonat- kozó többéves gazdálkodási tervről és a 18. GFCM föld- rajzi alterületen (az Adriai-tenger déli része) előforduló kisméretű nyíltvízi állományok halászatára vonatkozó átmeneti — technikai  intézkedésekről szóló GFCM 37/2013/1 sz. ajánlást (9. (5) — 2011-es éves ülésén az ICCAT elfogadta a földközi- tengeri kardhalállományra vonatkozó gazdálkodási intéz- kedésekről szóló [11-03] sz. ajánlást (7). A regionális halászati gazdálkodási szervezetek által elfogadott aján- lások rendelkezései kötelezők a tagállamokra nézve, és így relevánsak e határozat szempontjából, amely megálla- pítja, hogy a tagállamoknak miként kell megtervezniük, ütemezniük és végrehajtaniuk a közös halászati politika keretében végrehajtandó ellenőrzési és felügyeleti tevé- kenységeket. (6) — Az 1224/2009/EK rendelet 95. cikke lehetőséget biztosít a Bizottság számára, hogy az érintett tagállamokkal együttesen meghatározza, hogy az egyedi ellenőrzési és vizsgálati programokat mely halászatokra kell kiterjesz- teni. Az ilyen egyedi ellenőrzési és vizsgálati programnak meg kell jelölnie a vizsgálati tevékenységek célkitűzéseit, prioritásait és eljárásait, valamint referenciaértékeit; ez utóbbiakat kockázatkezelés alapján kell megállapítani, és az elért eredmények elemzésének elvégzése után rendsze- resen felül kell őket vizsgálni. Az érintett tagállamok kötelesek a szükséges intézkedések elfogadásával biztosí- tani az egyedi ellenőrzési és vizsgálati programok végre- hajtását, különös tekintettel a szükséges emberi és anyagi erőforrásokra, valamint alkalmazásuk időszakaira és övezeteire. ( GFCM 37/2013/1 sz. ajánlás a 17. GFCM földrajzi alterületen (az Adriai-tenger északi része) előforduló kisméretű nyíltvízi állo- mányokra vonatkozó többéves gazdálkodási tervről és a 18. GFCM földrajzi alterületen (az Adriai-tenger déli része) előforduló kisméretű nyíltvízi állományok halászatára vonatkozó átmeneti technikai intéz- kedésekről. A földközi-tengeri kardhalállományra vonatkozó, az ICCAT kere- tében hozandó gazdálkodási intézkedésekre vonatkozó ICCAT-aján- lás. ] —