L 28/12 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2013.1.30. HATÁROZATOK A BIZOTTSÁG VÉGREHAJTÁSI HATÁROZATA (2012. december 19.) a személyes adatok védelmének Új-Zéland által biztosított szintje megfelelőségének a 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján történő megállapításáról (az értesítés a C(2012) 9557. számú dokumentummal történt) (EGT-vonatkozású szöveg) (2013/65/EU) AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre, tekintettel a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (!) és különösen annak 25. cikke (6) bekezdésére, az európai adatvédelmi biztossal folytatott konzultációt köve- tően, mivel: (1) — A 95/46/EK irányelv értelmében a tagállamoknak bizto- sítaniuk kell, hogy a személyes adatok harmadik országba történő továbbítására csak abban az esetben kerülhessen sor, ha az érintett harmadik ország gondoskodik a megfelelő szintű adatvédelemről, és az adatok továbbí- tását megelőzően teljesülnek az irányelv egyéb rendelke- zéseit végrehajtó tagállami jogszabályok. 2) — A Bizottság megállapíthatja, hogy egy harmadik ország megfelelő védelmi szintet biztosít. Ebben az esetben a személyes adatokat a tagállamokból továbbítani lehet anélkül, hogy további garanciákra lenne szükség. (3) — A 95/46/EK irányelv alapján az adatvédelem szintjét az adattovábbítási — művelettel — vagy — műveletsorozattal kapcsolatos valamennyi körülmény fényében, valamint az - adattovábbítás szempontjából fontos, bizonyos meghatározott feltételek különös figyelembevételével kell értékelni. (4 —Tekintettel a harmadik országokban az adatvédelem terén alkalmazott módszerek különbségeire, a megfelelőség értékelését olyan módon kell elvégezni, valamint a 95/46/EK irányelven alapuló bármely határozatot olyan módon kell meghozni és végrehajtani, hogy az ne jelentsen önkényes vagy indokolatlan megkülönböztetést azon harmadik országokkal szemben vagy között, () HL L 281., 1995.11.23., 31. o. amelyekben hasonló feltételek állnak fent, és ne képez- zenek rejtett kereskedelmi akadályt, tekintettel az Unió jelenlegi nemzetközi kötelezettségeire is. Új-Zéland egykori brit gyarmat, amely 1907-ben vált önálló domíniummá, a Nagy-Britanniával fennálló alkot- mányos kapcsolatait azonban formálisan csak 1947-ben bontotta fel. Új-Zéland egységállam, és nem rendelkezik hagyományos értelemben vett írott alkotmánnyal. Az ország alkotmányos monarchia és parlamentáris demok- rácia, amely a westminsteri modellre épül, és amelynek államfője Új-Zéland királynője. Új-Zéland a parlamenti szuverenitás elve alapján műkö- dik. Mindemellett a közmegegyezés alapján számos, különleges alkotmányos jelentőséggel bíró törvény léte- zik, amelyeket ,magasabb szintű jognak" tekintenek, abban az értelemben, hogy e jogszabályok az alkotmá- nyos keret részét képezik, segítve a kormány tevékeny- ségét és az egyéb jogszabályalkotást. Emellett e jogszabá- lyok módosítása vagy hatályon kívül helyezése esetén politikai konszenzusra van szükség. E jogszabályok közül több — az alapvető polgári jogokról szóló 1990. augusztus 28-i törvény (Bill of Rights Act, az 1990. évi 109. sz. törvény), az emberi jogokról szóló 1993. augusztus 10-i törvény (Human Rights Act, az 1993. évi 82. sz. törvény) és az adatvédelemről szóló 1993. május 17-i törvény (Privacy Act, az 1993. évi 28. sz. törvény) — is érinti az adatvédelmet. E jogszabályok alkot- mányos fontosságát azon közmegegyezés tükrözi, amely szerint ezeket az új jogszabályok kidolgozása vagy előter- jesztése esetén figyelembe kell venni. Új-Zélandon a személyes adatok védelmének jogi normáit elsősorban a 2010. szeptember 7-i, a határokon átnyúló információkról szóló adatvédelmi módosító törvény (Privacy (Cross-border Information) Amendment Act, a 2010. évi 113. sz. törvény) által módosított Privacy Act határozza meg. E törvény a 95/46/EK irány- elvnél korábbi, és nem korlátozódik egy nyilvántartó rendszerben automatikusan feldolgozott adatokra vagy strukturált - adatokra, hanem / kiterjed — valamennyi személyes adatra, függetlenül azok formájától. E törvény lefedi a teljes köz- és magánszektort, néhány különleges közérdekű kivétellel, ahogy az a demokratikus társadal- makban elvárható.