L 23/54 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2013.1.25. A TANÁCS 40/2013/EU RENDELETE (2013. január 21.) az uniós vizeken, valamint a nemzetközi tárgyalások vagy megállapodások hatálya alá tartozó bizonyos halállományok és halállománycsoportok tekintetében az uniós hajók számára egyes nem uniós vizeken rendelkezésre álló halászati lehetőségeknek a 2013. évre történő meghatározásáról AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 43. cikke (3) bekezdésére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, mivel: (1) A halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK tanácsi rendelet (!) úgy rendelkezik, hogy a vizekhez és az erőforrásokhoz való hozzáférést és a halászati tevékenységek fenntartható folytatását szabályozó uniós intézkedések meghatározását a rendelkezésre álló tudományos, műszaki és gazdasági szakvélemények és különösen a Halászati Tudományos, Műszaki és Gazdasági Bizottság (HTMGB) által készített jelentések figyelembevételével, valamint a regionális taná- csadó testületek javaslataira tekintettel kell végezni. A Tanács feladata, hogy intézkedéseket fogadjon el a halászati lehetőségek meghatározására és elosztására vonatkozóan, beleértve — adott esetben — bizonyos, azokkal funkcionálisan összefüggő feltételeket is. A halá- szati lehetőségeket úgy kell elosztani a tagállamok között, hogy minden tagállam számára viszonylag stabil halászati tevékenység legyen biztosítható valamennyi állomány, illetve halászat tekintetében, és kellően figyelembe lehessen venni a közös halászati politikának a 2371/2002/EK rendeletben meghatározott célkitűzéseit. Bizonyos teljes kifogható mennyiségek (TAC) esetében a tagállamoknak lehetőséget kell biztosítani arra, hogy a teljes körűen dokumentált halászatra vonatkozó próbákban részt vevő hajók számára kiegészítő kvótákat osszanak ki. Ezek a próbák a fogási kvótarendszer, vagyis az összes fogás kirakodására és kvótákból való levonására vonatkozó rendszer vizsgálatára irányulnak annak érde- kében, hogy elkerülhető legyen a visszadobás gyakorlata és a visszadobott — egyébként felhasználható — halak pazarlása. A halak ellenőrizetlen visszadobása fenyegetést jelent a halak mint közjavak hosszú távú fenntartható- sága és ezáltal a közös halászati politika célkitűzései tekintetében is. Ezzel szemben a fogási kvótarendszerek eleve ösztönzőt teremtenek a halászok számára, hogy tevékenységük végzése során optimalizálják a fogási szelektivitást. A visszadobás gyakorlatának ésszerű keze- lése érdekében a teljes körűen dokumentált halászat során minden tengeri műveletről be kell számolni, nem csupán a kikötőben kirakodott rakományról. Ezért a tagállamok általi ilyen kiegészítő kvótakiosztás feltételei L 358., 2002.12.31., 59. o., magyar nyelvű különkiadás 4. feje- Ó HL zet, 5. kötet, 460. o. között szerepelnie kell egy arra vonatkozó kötelezett- ségnek is, hogy a hajón érzékelőrendszerrel összekap- csolt, zárt láncú televíziós kamerák (CCTV) működjenek (a továbbiakban együttesen: a CCTV-rendszer). Ez lehe- tővé teszi a fogás megtartott és visszadobott részeinek pontos nyilvántartását. A fedélzeten valós időben tevé- kenységet folytató megfigyelők alkalmazásán alapuló rendszer kevésbé eredményes, költségesebb és kevésbé megbízható. Következésképpen a CCTV-rendszerek hasz- nálata jelenleg a visszadobás-csökkentésre irányuló prog- ramok — így például a teljes körűen dokumentált halá- szatok — megvalósításának előfeltétele. Ilyen rendszer használata esetén be kell tartani a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv () követelményeit. Annak biztosítására, hogy a teljes körűen dokumentált halászatra vonatkozó próbák keretében hatékonyan érté- kelhető legyen a fogási kvótarendszereknek az érintett állományok abszolút halászati mortalitásának megfékezé- sére vonatkozó potenciálja, elengedhetetlen, hogy a próbák során fogott valamennyi halat — beleértve a legki- sebb kirakodási méret alatti halakat is — levonják a halá- szatban részt vevő hajó teljes kvótájából, valamint hogy a halászati műveleteket beszüntessék, amikor az adott hajó teljes mértékben felhasználta e kvótáját. Továbbá a teljes körűen dokumentált halászatra vonatkozó próbákban részt vevő hajók és az ilyen próbákban részt nem vevő hajók közötti kvótaátadást abban az esetben helyénvaló lehetővé tenni, ha a próbákban részt nem vevő hajók által — visszadobott halak mennyisége bizonyítható módon nem növekszik. A teljes kifogható mennyiségeket a rendelkezésre álló tudományos szakvélemények alapján, a biológiai és társa- dalmi-gazdasági vonatkozások figyelembevételével kell meghatározni, biztosítva ugyanakkor az egyes halászati ágazatokkal szembeni méltányos bánásmódot; ezenkívül figyelembe kell venni az érdekeltekkel folytatott konzul- tációk során megfogalmazott véleményeket is, különös tekintettel az érintett regionális tanácsadó testületek ülésein elhangzottakra. Többéves terv hatálya alá tartozó állományok esetében a teljes kifogható mennyiségeket a vonatkozó tervben szereplő szabályokkal összhangban kell meghatározni. Ennek megfelelően a közönséges nyelvhal és a sima lepényhal északi-tengeri állományai, a közönséges tőke- halnak az Északi-tengerben, a Skagerrakban és a La Manche csatorna keleti részén élő állományai, a kékú- szójú tonhalnak az Atlanti-óceán keleti részén és a Föld- közi-tengeren előforduló állományai, valamint a Skóciától nyugatra fekvő területen élő heringállomány esetében a A) HL L 281., 1995.11.23., 31. o., magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 15. kötet, 355. o.