19.5.2011 Den Europæiske Unions Tidende L 132/1 ] (Lovgivningsmæssige retsakter) DIREKTIVER EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2011/51/EU af 11. maj 2011 om ændring af Rådets direktiv 2003/109/EF for at udvide dets anvendelsesområde til at omfatte personer med international beskyttelse (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION GB) HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 79, stk. 2, litra a) og b), under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter den almindelige lovgivningsprocedure (!), og ud fra følgende betragtninger: (1) — Rådets direktiv 2003/109/EF af 25. november 2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlæn- ding (?) finder ikke anvendelse på personer med inter- national beskyttelse som defineret i Rådets direktiv (6) 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af mini- mumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsbor- gere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse (?). (2) — Udsigten til at få status som fastboende udlænding i en medlemsstat efter en vis tid er et vigtigt element for fuld ) integration af personer med international beskyttelse i den medlemsstat, hvor de har ophold. () Europa-Parlamentets holdning af 14.12.2010 (endnu ikke offentlig- gjort i EUT) og Rådets afgørelse af 11.4.2011. (?) EUT L 16 af 23.1.2004, s. 44. () EUT L 304 af 30.9.2004, s. 12. Det er også vigtigt at tildele personer med international beskyttelse status som fastboende udlænding for at fremme den økonomiske og sociale samhørighed, der som anført i traktaten om Den Europæiske Unions funk- tionsmåde er et af Unionens grundlæggende mål. Personer med international beskyttelse bør derfor kunne få status som fastboende udlænding i den medlemsstat, der tildelte dem international beskyttelse, på samme vilkår som dem, der gælder for andre tredjelandsstatsbor- gere. I lyset af at personer med international beskyttelse har ret til at opholde sig i andre medlemsstater end den, der tildelte dem international beskyttelse, er det nødvendigt at sikre, at disse andre medlemsstater er informeret om baggrunden for beskyttelsen af de pågældende personer, med henblik på at bringe dem i stand til at opfylde deres forpligtelser til at respektere »non-refoulement«-prin- cippet. Det bør sikres, at personer med international beskyttelse, der har status som fastboende udlænding, på visse betin- gelser behandles på lige fod med opholdsmedlemsstatens egne borgere på en lang række økonomiske og sociale områder, således at denne status som fastboende udlæn- ding kommer til at udgøre et reelt integrationsredskab i det samfund, hvor de pågældende lever. Det forhold, at personer med international beskyttelse behandles på lige fod med borgerne i den medlemsstat, der har tildelt dem international beskyttelse, bør ikke påvirke de rettigheder og fordele, som er garanteret ved direktiv 2004/83/EF og ved konventionen af 28. juli 1951 om flygtninges retsstilling, som ændret ved New York-protokollen af 31. januar 1967 (»Genévekonven- tionen«).