6.1.2011 Den Europæiske Unions Tidende L 3|7 AFGØRELSER KOMMISSIONENS AFGØRELSE af 5. januar 2011 om afslutning af undersøgelsesproceduren vedrørende de foranstaltninger, som Brasilien har indført i forbindelse med importen af tekstilvarer (2011/2/EU) EUROPA-KOMMISSIONEN HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 3286/94 af 22. december 1994 om fastsættelse af fællesskabsprocedurer på området for den fælles handelspolitik med henblik på at sikre udøvelsen af Fællesskabets rettigheder i henhold til inter- nationale handelsregler, navnlig regler fastlagt i Verdenshandels- organisationens regi (1), særlig artikel 11, stk. 1, og ud fra følgende betragtninger: A. PROCEDUREMÆSSIG BAGGRUND Den 12. februar 1998 indgav Febeltex, (Fédération Belge du Textile) en klage i henhold til artikel 4 i forordning (EF) nr. 3286/94. Klageren hævdede, at EU's salg af tekstilvarer i Brasilien var udsat for handelshindringer, jf. artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 3286/94, herunder en importlicens- ordning med ikke-automatisk udstedelse af licens, og den måde, hvorpå denne ordning fungerer, bl.a. gennem de obligatoriske importbetalingsbetingelser og minimums- importpriser. Kommissionen besluttede derfor efter høring af det rådgi- vende udvalg, der er nedsat ved forordning (EF) nr. 3286/94, at der forelå tilstrækkelige beviser til at beret- tige indledningen af en undersøgelsesprocedure med henblik på at undersøge de pågældende juridiske og faktuelle spørgsmål. Følgelig blev der indledt en under- søgelsesprocedure den 27. februar 1998 ?. B. RESULTATER AF UNDERSØGELSESPROCEDUREN Den endelige rapport om undersøgelsesproceduren blev rundsendt til EU-medlemsstaterne på mødet i det rådgi- vende udvalg den 9. november 1998. (1) EFT L 349 af 31.12.1994, s. 71. (?) EFT C 63 af 27.2.1998, s. 2. ) I rapporten konkluderedes det, at den brasilianske importlicensordning med ikke-automatisk udstedelse af licens som anvendt i forbindelse med et krav om mini- mumspris, synes at stride mod: a) artikel 1, 3 og 5 i WTO-aftalen om importlicenspro- cedurer, eftersom a) anvendelsen ikke var neutral; b) ordningen ikke blev administreret på en rimelig og retfærdig måde; c) den ikke var med til at gennemføre WTO-konforme restriktioner, og derfor ikke var begrænset i anvendelsesområde og varighed til en foranstaltning, som den selv havde gennemført; og d) den havde yderligere handelshindrende og konkur- renceforvridende virkninger på importen. Desuden var listen over de varer, som var underlagt ikke-auto- matisk udstedelse, ikke offentliggjort, og ansøgninger om licenser med henblik på import under minimums- prisen forblev ubesvaret fra officiel side i flere måneder. b) artikel X.1 og X.3 i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT 1994), da importli- censordningen med ikke-automatisk udstedelse af licens ikke var offentliggjort og ikke blev administreret på en ensrettet, upartisk og rimelig måde. c) artikel XL.1 i Gatt (1994), da ordningen med mini- mumspriser var en restriktion ud over skatter, afgifter og andre gebyrer, som var gjort gældende gennem importlicenser for importen af enhver vare fra en hvilken som helst anden kontrahents område uden WTO-konform dokumentation. C. UDVIKLINGEN EFTER UNDERSØGELSEN Den 17. marts 1999 ?) besluttede Kommissionen at indlede en WTOr-tvistbilæggelsesprocedure. Der blev afholdt WTO-høringer den 19. november 1999. Ved den lejlighed indrømmede Brasilien, at man ikke opfyldte en række af WTO-forpligtelserne om meddelelse i forbin- delse med importlicensordningen, selv om man benæg- tede alle påstande om en praksis med hensyn til fast- sættelse af en minimumspris både i forbindelse med importlicens og toldværdiansættelse. (?) EFT L 86 af 30.3.1999, s. 22.