22.7.2011 Den Europæiske Unions Tidende L 192/39 (Ikke-lovgivningsmæssige retsakter) INTERNATIONALE AFTALER RÅDETS AFGØRELSE af 9. juni 2011 om godkendelse på Den Europæiske Unions vegne af Haagerkonventionen af 23. november 2007 om international inddrivelse af børnebidrag og andre former for underholdsbidrag (2011/432/EU) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 81, stk. 3, første afsnit, sammen- holdt med artikel 218, stk. 6, litra b), og artikel 218, stk. 8, andet afsnit, første punktum, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (!), og ud fra følgende betragtninger: (1) Unionen ønsker at skabe et fælles retsområde baseret på princippet om gensidig anerkendelse af retsafgørelser. Haagerkonventionen af 23. november 2007 om inter- national inddrivelse af børnebidrag og andre former for underholdsbidrag (»konventionen«) er et godt grundlag for et verdensomspændende administrativt samarbejde og for anerkendelse og fuldbyrdelse af afgørelser og aftaler om underholdspligt, idet den indfører gratis rets- hjælp i næsten alle sager om børnebidrag og en strøm- linet procedure for anerkendelse og fuldbyrdelse. Konventionens artikel 59 giver organisationer for regional  økonomisk integration såsom  Unionen mulighed for at undertegne, acceptere, godkende eller tiltræde konventionen. De anliggender, der reguleres af konventionen, indgår også i  Rådets forordning (EF) nr. 4/2009 af 18. december 2008 om kompetence, lovvalg, anerken- () Udtalelse afgivet den 11.2.2010 (EUT C 341 E af 16.12.2010, s. 98). delse og fuldbyrdelse af retsafgørelser og samarbejde vedrørende underholdspligt ?). Som aftalt i forbindelse med vedtagelsen af Rådets afgørelse 2011/220/EU (?) om undertegnelse af konventionen bør Unionen indgå konventionen alene og udøve sin kompetence på alle de af konventionen regulerede områder. Medlemsstaterne bør derfor være bundet af konventionen i kraft af Unio- nens godkendelse heraf. Når Unionen godkender konventionen, bør den derfor afgive den erklæring om kompetence, der er omhandlet i artikel 59, stk. 3, i konventionen. Unionen bør desuden på tidspunktet for godkendelse af konventionen tage alle de forbehold og afgive alle de erklæringer, der er tilladt i henhold til henholdsvis artikel 62 og 63 i konventionen, som den finder nødven- dige. Unionen bør i den forbindelse erklære i henhold til konventionens artikel 2, stk. 3, at den vil udvide anven- delsesområdet for konventionens kapitel II og II til underholdspligt mellem ægtefæller og tidligere ægtefæller. Unionen bør samtidig afgive en ensidig erklæring, hvorved den forpligter sig til på et senere tidspunkt at undersøge muligheden for en mere vidtgående udvidelse af anvendelsesområdet. Unionen bør tage de i konventionens artikel 44, stk. 3, nævnte forbehold vedrørende de sprog, der accepteres i forbindelse med meddelelser mellem de centrale myndig- heder. De medlemsstater, der ønsker, at Unionen tager nævnte forbehold for deres vedkommende, bør meddele Kommissionen dette i forvejen samt angive indholdet af det forbehold, der skal tages. L 7 af 10.1.2009, s. 1. L 93 af 7.4.2011, s. 9.