25.11.2003 Den Europæiske Unions Tidende L 308/15 EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2003/89/EF af 10. november 2003 om ændring af direktiv 2000/13/EF for så vidt angår angivelse af ingredienser i fødevarer (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95, under henvisning til forslag fra Kommissionen (), under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (?), efter proceduren i traktatens artikel 251 (), og ud fra følgende betragtninger: (1) For at opnå et højt niveau for beskyttelse af forbrugernes sundhed og garantere deres ret til information må der sikres hensigtsmæssig forbrugeroplysning om fødevarer (levnedsmidler), bl.a. ved at alle ingredienser fremgår af mærkningen. Ifølge artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnær- melse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler () er visse stoffer undtaget fra den obligatoriske angivelse i ingrediens- listen. Visse ingredienser eller andre stoffer, der anvendes ved fremstillingen af fødevarer og stadig findes i dem, for- årsager allergier eller intolerans hos forbrugerne, og disse allergier og denne intolerans udgør i visse tilfælde en helbredsrisiko for de berørte personer. Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler, der er nedsat ved artikel 1 i Kommissionens afgørelse 97/579/ EF (?), har erklæret, at incidensen af fødevareallergi er så høj, at det påvirker mange menneskers liv ved at for- årsage sygdomme, der kan være såvel godartede som potentielt dødelige. (') EFT C 332 E af 27.11.2001, s. 257 og EFT C 331 E af 31.12.2002, s. 188. () EFT C 80 af 3.4.2002, s. 35. () Europa- -Parlamentets udtalelse af 11.6.2002 (endnu ikke offentlig- 0 gjort i EUT), Rådets fælles holdning af 20.2.2003 (EUT € 102 E af 29.4.2003, s. 16), Europa-Parlamentets holdning af 2.7.2003 (endnu ikke offentliggjort i EUT), Rådets afgørelse af 22.9.2003. ) EFT L 109 af 6.5.2000, s. 29. Ændret ved Kommissionens direktiv 2001/101/EF (EFT L 310 af 28.11.2001, s. 19). (') EFT L 237 af 28.8.1997, s. 18. Ændret ved afgørelse 2000/443/EF (EFT L 179 af 18.7.2000, s. 13). (5) (12) Komitéen har anerkendt, at de almindeligste fødevare- allergener bl.a. er komælk, frugt, bælgfrugter (især jord- nødder og soja), æg, krebsdyr, nødder, fisk, grøntsager (selleri og andre fødevarer fra skærmplantefamilien) samt hvede og andre kornarter. De almindeligste fødevareallergener indgår i en lang række forarbejdede fødevarer. Komitéen har også noteret, at tilsætningsstoffer til føde- varer kan forårsage uønskede reaktioner, og at det ofte er vanskeligt at undgå tilsætningsstofferne, da de ikke altid fremgår af mærkningen. Det bør fastsættes, at tilsætningsstoffer, produktionshjæl- pemidler og andre stoffer med allergene virkninger, som er omfattet af artikel 6, stk. 4, litra a), i direktiv 2000/ 13/EF, skal mærkes for at sikre forbrugere, der lider af fødevareallergi, fyldestgørende information. Selv om mærkningen, der henvender sig til alle forbru- gere, ikke bør betragtes som den eneste informations- kilde og overtage sundhedssektorens rolle, bør man alli- gevel i videst muligt omfang hjælpe de forbrugere, der lider af allergier eller intolerans, ved at give dem mere fyldestgørende oplysninger om fødevarers sammensæt- ning. Listen over allergifremkaldende stoffer bør omfatte føde- varer, ingredienser og andre stoffer, der er anerkendt som årsag til overfølsomhed. For bedre at oplyse alle forbrugere og beskytte bestemte forbrugeres sundhed bør det gøres obligatorisk, at ingre- dienslisten omfatter alle ingredienser og andre stoffer i den pågældende fødevare. I alkoholholdige drikkevarer bør det gøres obligatorisk, at alle ingredienser med allergen virkning i de pågældende drikkevarer anføres i mærkningen. Af hensyn til givne tekniske forhold i forbindelse med fremstilling af fødevarer er det nødvendigt at tillade større fleksibilitet med hensyn til angivelsen af ingredi- enser og andre stoffer, der anvendes i meget små mængder.