27. 9. 96 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. L 246/43 KOMMISSIONENS BESLUTNING af 29. maj 1996 om støtte fra delstaten Niedersachsen til JAKO Jadekost GmbH & Co KG (Kun den tyske udgave er autentisk) (Tekst af betydning for EØS) (96/563/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93, stk. 2, første afsnit, efter at have givet de interesserede parter en frist til at fremsætte deres bemærkninger, jf. traktatens artikel 93, stk. 2, første afsnit, og under henvisning til disse bemærk- ninger, og ud fra følgende betragtninger: Gennem henvendelse fra flere konkurrenter og organisa- tioner i Tyskland, Danmark, Frankrig og Det Forenede Kongerige erfarede Kommissionen, at delstaten Nieder- sachsen skulle have ydet JAKO Jadekost GmbH & Co KG (Jadekost), Wilhelmshaven støtte i form af en garanti for et driftslån. Ved skrivelse af 30. juni 1994 opfordrede Kommissionen Tyskland til at afgive en udtalelse herom, idet den udtrykte tvivl med hensyn til støttens forene- lighed med punkt 1.3 i »Retningslinjer for gennemgangen af national støtte til fiskeri- og akvakultursektorerne« ()). Tyskland fremsendte sit svar ved skrivelse af 19. juli 1994 og anførte i det væsentlige, at Jadekost foruden fremstil- lingen af kødprodukter og færdigretter også i juni 1993 havde påbegyndt fremstilling af fortrinsvis dybfrosne fiskerivarer (fish, sticks, fiskefileter, »Schlemmerfileter«). — For Jadekost, som er en af de mest moderne fiske- og kødforarbejdningsvirksomheder i Europa, og som arbejder inden for en branche, hvor der for en dels. vedkommende var tale om tocifrede vækstrater, kunne der derfor forventes en positiv udvikling efter markedsføringsfasen. — Delstatens garanti er ingen bevarelsesforanstaltning, men derimod en midlertidig foranstaltning, der skal føre til en varig forbedring. Garantien er heller ikke ydet uden forpligtelser med hensyn til dens anven- () EFT nr. C 152 af 17. 6. 1992, s. 2. delse. Ifølge garantibetingelserne, er der en streng kontrol med anvendelsen af midlerne. Lånet må kun ydes i det omfang, det anvendtes til dækning af de behov, der var anført i finansieringsplanen. Anvendel- sesformålet var fastlagt ved de konkrete udgiftsposter i finansieringsplanen. Den samlede finansiering (investeringer og driftsmidler) skulle oprindeligt udelukkende foretages ved hjælp af egenkapital og normale banklån. Da stærkt mindskede indtægter førte til en forringelse af likviditeten, måtte de nødvendige driftsmidler til igangsætning af virksomheden imidlertid fremskaffes som fremmedkapital, nemlig i form af et lån på 35 mio. DM, for hvilket bankerne forlangte 80 % garanti fra delstaten Niedersachsen. Delstaten Niedersachsens garanti for dette driftslån modsvarede således de egne midler, som virksomheden havde brugt til investeringer. Hvis det garanterede lån var blevet anvendt til investeringerne, havde virksomheden af egne midler kunnet dække de 32,5 mio. DM til driften. I så fald ville støtten have været i overensstemmelse med retningslinjerne. Det garanterede lån er i øvrigt ydet på normale markedsbetingelser. Ansøgningsomkostningerne og andre gebyrer bevirker oven i købet en yderligere omkostningsbelastning. Efter et møde om sagen den 31. august 1994, hvori deltog repræsentanter for Kommissionen, det tyske ernærings-, landbrugs- og skovministerium. Niedersachsens mini- sterium for erhvervsanliggender, teknologi og transport og Niedersachsens landbrugs- og skovministerium, bad Kommissionen ved skrivelse af 1. september 1994 om yderligere oplysninger, som den ved skrivelser af 13. oktober og 2. november 1994 modtog inden for svar- fristen. På grundlag af de foreliggende oplysninger nåede Kommissionen til den opfattelse, at garantien var ydet inden for rammerne af den meddelte støtteordning nr. 255/90-Tyskland. Ved skrivelse af 14. september 1990 havde Kommissionen i den forbindelse henledt Tysklands opmærksomhed på, at anvendelsen af den godkendte støt- teordning for nærmere angivne områder, herunder fiskeri, skulle ske under iagttagelse af de normer og retningslin- jer, der gælder for disse områder. I betragtning af, at der var henvist til de pågældende specifikke områder, skulle