L 31/18 Den Europæiske Unions Tidende 6.2.2003 RÅDETS DIREKTIV 2003/9/EF af 27. januar 2003 om fastlæggelse af minimumsstandarder for modtagelse af asylansøgere i medlemsstaterne RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 63, stk. 1, nr. 1, litra b), under henvisning til forslag fra Kommissionen ()), under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (?), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (?), under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (?), og ud fra følgende betragtninger: (1) — En fælles asylpolitik, herunder et fælles europæisk asylsy- stem, er en grundlæggende del af Den Europæiske Unions målsætning om gradvis at indføre et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er åbent for alle, der på grund af omstændighederne berettiget søger beskyttelse i Fællesskabet. (2) — Det Europæiske Råd nåede på sit ekstraordinære møde i Tammerfors den 15. og 16. oktober 1999 til enighed om at arbejde i retning af at oprette et fælles europæisk asylsystem, som bygger på en fuldstændig og inklusiv anvendelse af Genéve-konventionen af 28. juli 1951 om flygtninges retsstilling og New York-protokollen af 31. januar 1967, hvorved det garanteres, at ingen sendes tilbage til forfølgelse, og at »non-refoulement«-princippet overholdes. (3) — I konklusionerne fra Tammerfors hedder det, at et fælles europæisk asylsystem på kort sigt bør indebære fælles minimumsvilkår for modtagelse af asylansøgere. (4) — Fastlæggelse af minimumsstandarder for modtagelse af asylansøgere er et positivt skridt i retning af en euro- pæisk asylpolitik. (5) — Dette direktiv overholder de grundlæggende rettigheder og de principper, som bla. Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder anerkender. Dette direktiv tilsigter således især, at den menneskelige værdighed respekteres fuldt ud, og at anvendelsen af artikel 1 og 18 i nævnte charter fremmes. (6) — Hvad angår behandlingen af personer, der er omfattet af dette direktivs anvendelsesområde, er medlemsstaterne bundet af forpligtelserne i henhold til folkeretlige instru- menter, som de er parter i, og som forbyder forskelsbe- handling. () EFT C 213 E af 31.7.2001, s. 286. (?) Udtalelse af 25.4.2002 (endnu ikke offentliggjort i EFT). () EFT C 48 af 21.2.2002, s. 63. () EFT C 107 af 3.5.2002, s. 85. (7) (10) (12) (13) (14) (16) (17) Der bør for modtagelse af asylansøgere fastsættes mini- mumsstandarder, som normalt vil kunne sikre dem en værdig levestandard og ensartede levevilkår i alle medlemsstaterne. Harmoniseringen af modtagelsesforholdene for asylansø- gere bør kunne begrænse sekundære bevægelser blandt asylansøgere som følge af forskellene mellem modtagel- sesforholdene. Ved modtagelsen af grupper med særlige behov bør disse behov tilgodeses. Modtagelsen af frihedsberøvede asylansøgere skal tilrette- lægges således, at deres behov i denne situation tilgo- deses. For at sikre overholdelsen af de minimumsprocedurega- rantier, der består i, at de pågældende skal have mulighed for at kontakte organisationer eller grupper af personer, som yder juridisk bistand, bør der tilveje- bringes oplysninger om sådanne organisationer og grupper af personer. Misbrug af modtagelsessystemet bør hindres ved, at der fastsættes en række grunde til indskrænkning eller inddragelse af de modtagelsesforhold, der stilles til rådighed for asylansøgerne. Det bør sikres, at de nationale modtagelsessystemer og samarbejdet mellem medlemsstaterne med hensyn til modtagelse af asylansøgere fungerer effektivt. Der bør tilskyndes til passende koordinering mellem de kompetente myndigheder med hensyn til modtagelse af asylansøgere, og der bør derfor gøres en indsats for at fremme et harmonisk forhold mellem lokalsamfundene og indkvarteringscentrene. Minimumsstandarder indebærer, at medlemsstaterne skal have beføjelser til at indføre eller bibeholde gunstigere bestemmelser for tredjelandsstatsborgere og statsløse, der anmoder en medlemsstat om international beskyttelse. Medlemsstaterne opfordres derfor til at anvende dette direktivs bestemmelser i forbindelse med procedurer for behandling af ansøgninger om andre former for beskyt- telse end den, der følger af Genéve-konventionen, for tredjelandsstatsborgere og statsløse. Gennemførelsen af dette direktiv bør evalueres med jævne mellemrum.