23.3.2002 De Europæiske Fællesskabers Tidende L 80/35 EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2002/15JEF af 11. marts 2002 om tilrettelæggelse af arbejdstid for personer, der udfører mobile vejtransportaktiviteter EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 71 og artikel 137, stk. 2, under henvisning til forslag fra Kommissionen (!), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg ?), efter høring af Regionsudvalget, efter proceduren i traktatens artikel 251 (), på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 16. januar 2002 og ud fra følgende betragtninger: (1) — Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 af 20. december 1985 om harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport (?) har fastlagt fælles bestemmelser om køretid og hviletid for førere. Denne forordning dækker ikke andre aspekter forbundet med arbejdstid inden for vejtransport. (2) — Direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejds- tiden ('), gør det muligt at vedtage mere specifikke forskrifter om tilrettelæggelse af arbejdstiden. I betragt- ning af deres sektorbestemte karakter har bestemmel- serne i dette direktiv forrang for bestemmelserne i direktiv 93/104/EF, jf. sidstnævnte direktivs artikel 14. (3) — Til trods for intensive forhandlinger mellem arbejdsmar- kedets parter har det ikke været muligt at nå frem til en aftale om mobile arbejdstagere inden for vejtransport. (4) — Det er derfor nødvendigt at fastsætte en række mere specifikke forskrifter om arbejdstid inden for vejtrans- port med henblik på transportsikkerheden og de berørte personers sundhed og sikkerhed. (5) — Da målene for den påtænkte handling ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne og derfor på grund af handlingens omfang og virkning bedre kan gennemføres på fællesskabsplan, kan Fællesskabet træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritets- princippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse () EFT C 43 af 17.2.1999, s. 4. (?) EFT C 138 af 18.5.1999, s. 33. () Europa-Parlamentets udtalelse afgivet den 14.4.1999 (EFT C 219 af 30.7.1999, s. 235) og bekræftet efter ændring af procedure den 6.5.1999 (EFT C 279 af 1.10.1999, s. 270), Rådets fælles holdning af den 23.3.2001 (EFT C 142 af 15.5.2001, s. 24) og Europa-Parla- mentets afgørelse af den 14.6.2001 (endnu ikke offentliggjort i EFT). Europa-Parlamentets afgørelse af 5.2.2002 og Rådets afgørelse af 18.2.2002. () EFT L 370 af 31.12.1985, s. 1. () EFT L 307 af 13.12.1993, s. 18. Dette direktiv er senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/34/EF (EFT L 195 af 1.8.2000, s. 41). (10) (11) med proportionalitetsprincippet som anført i nævnte artikel, er dette direktiv ikke mere vidtgående end, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål. Dette direktivs anvendelsesområde dækker udelukkende mobile arbejdstagere, der er ansat af en transportvirk- somhed etableret i en medlemsstat, og som deltager i mobilt arbejde i forbindelse med vejtransport, der er omfattet af forordning (EØF) nr. 3820/85, eller, hvis denne ikke finder anvendelse, af den europæiske over- enskomst om arbejde, der udføres af det kørende perso- nale i international vejtransport (AETR-overenskomsten). Det bør præciseres, at mobile arbejdstagere, der er udelukket fra dette direktivs anvendelsesområde, bortset fra selvstændige chauffører, er omfattet af det grundlæg- gende beskyttelsesniveau i direktiv 93/104/EF. Dette grundlæggende beskyttelsesniveau omfatter de eksister- ende bestemmelser om tilstrækkelig hvile, gennemsnitlig maksimal ugentlig arbejdstid, årlig ferie og bestemte grundlæggende bestemmelser om natarbejde, herunder helbredsundersøgelser. Da selvstændige chauffører er omfattet af anvendelses- området for forordning (EØF) nr. 3820/85, men udelukket fra anvendelsesområdet for direktiv 93/104/ EF, bør disse chauffører udelukkes midlertidigt fra dette direktivs anvendelsesområde i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1. Definitionerne i dette direktiv kan ikke danne præcedens for andre fællesskabsforskrifter vedrørende arbejdstid. For at forbedre færdselssikkerheden, undgå at fordreje konkurrencevilkårene og garantere sikkerhed  og sundhed for de mobile arbejdstagere, der er omfattet af dette direktiv, bør disse vide præcis, hvilken del af den tid, der medgår til vejtransportaktiviteter, der betragtes som arbejdstid og hvilken der ikke gør det, og som pauser, hviletid eller rådighedstid; disse arbejdstagere bør have ret til et minimum af daglige og ugentlige hvilepe- rioder samt passende pauser. Det er ligeledes nødvendigt at indføre en maksimumsgrænse for, hvor mange timer der må arbejdes om ugen. Forskningen har vist, at menneskets fysik om natten er mere sensitiv over for forstyrrelser pga. arbejdsmiljøet og bestemte besværlige organisationsformer, og at lange perioder med natarbejde kan være skadelige for arbej- dernes helbred og generelt kan udgøre en fare for deres sikkerhed og færdselssikkerheden.