L 278/24 Den Europæiske Unions Tidende 10.10.2006 KOMMISSIONENS BESLUTNING af 3. oktober 2006 om den finansielle behandling af visse uregelmæssigheder begået af erhvervsdrivende i forbindelse med regnskabsafslutningen for udgifter, som finansieres af EUGFL, Garantisektionen (meddelt under nummer K(2006) 4324) (Kun den engelske, den franske, den italienske, den nederlandske, den portugisiske, den spanske og den tyske udgave er autentiske) (2006/678/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (FØF) nr. 729/70 af 21. april 1970 om finansiering af den fælles landbrugspolitik ()), særlig artikel 8, stk. 2, efter høring af FUGFL-Komitéen, og ud fra følgende betragtninger: (1) I artikel 8, stk. 1, litra c), i forordning (EØF) nr. 729/70 er det fastsat, at medlemsstaterne skal træffe de fornødne foranstaltninger til at geninddrive beløb, der er udbetalt med urette på grund af uregelmæssigheder eller forsøm- melser. Efter forordningens artikel 8, stk. 2, bærer EF, hvis beløbene ikke geninddrives fuldt ud, de finansielle følger af uregelmæssighederne eller forsømmelserne. Det gælder dog ikke for uregelmæssigheder eller forsøm- melser, som = medlemsstaternes  myndigheder eller organer kan gøres ansvarlige for. (2) I afgørelserne i sag C-34/89 (Italien mod Kommissi- onen) (?), C-54/95 (Tyskland mod Kommissionen) (?) og C-277/98 (Frankrig mod Kommissionen) (?) fastslog Domstolen, at medlemsstaterne skal tage skridt til straks at udbedre uregelmæssigheder. Navnlig følger det af afgørelsen i sag C-34/89, at en medlemsstat ikke kan være inaktiv i en periode på fire år fra det tidspunkt, hvor det første tegn på en uregelmæssighed viser sig (). Inden for den periode bør der generelt gennemføres en under- søgelse, og der bør træffes beslutning om at indlede geninddrivelsesproceduren. I sag C-54/95 besluttede Domstolen, at medlemsstaterne skal indlede geninddrivel- sesproceduren senest et år efter, at alle relevante oplys- ninger om uregelmæssigheden er kendt. (1) EFT L 94 af 28.4.1970, s. 13. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1287/95 (EFT L 125 af 8.6.1995, s. 1). Domstolens dom af 11.10.1990, Sml. 1990 I, s. 3603. Domstolens dom af 21.1.1999, Sml. 1999 I, s. 35. Domstolens dom af 13.11.2001, Sml. 2001 I, s. 8453. Præmis 12 og 13. 5 ( ( (4 ( ) Kommissionen  har  gennemgået  medlemsstaternes geninddrivelsesprocedurer med hensyn til de uregelmæs- sigheder, der i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 595/91 af 4. marts 1991 om uregelmæssigheder og tilbagebetaling af beløb, der uberettiget er udbetalt inden for rammerne af finansieringen af den fælles landbrugs- politik samt om oprettelse af et informationssystem på dette område samt om ophævelse af forordning (EØF) nr. 283/72 (0) blev meddelt før den 1. januar 1999, og som omfatter beløb på over 500000 EUR, for at kunne træffe afgørelse om de finansielle følger af disse uregel- mæssigheder i overensstemmelse med artikel 8, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 729/70. Kommissionen fulgte i den sammenhæng proceduren i nævnte forordnings artikel 5 og artikel 8 i Kommissionens  forordning — (EF) nr. 1663/95 af 7. juli 1995 om gennemførelsesbestem- melser til Rådets forordning (EØF) nr. 729/70, for så vidt angår proceduren for afslutning af EUGFL, Garantisektio- nens regnskaber (). Undersøgelserne og de bilaterale  drøftelser med medlemsstaterne har vist, at medlemsstaterne i nogle tilfælde ikke har reageret med den fornødne hurtighed og omhu. EF-budgettet bør derfor ikke bære de finan- sielle følger i de tilfælde, hvor det er umuligt at foretage geninddrivelse. I alle andre tilfælde bør EF-budgettet bære de finansielle følger. Sager, der er anmeldt efter forordning (EØF) nr. 595/91, og hvor uretmæssige betalinger fuldt ud er blevet genind- drevet, eller for hvilke en undersøgelse har vist, at de ikke omfatter uretmæssige betalinger, bør fjernes fra den fortegnelse over uregelmæssigheder, der er fastsat i nævnte forordnings artikel 3 og 5. Kommissionen har i en kort rapport underrettet medlemsstaterne om de beløb, der skal udelukkes fra EF-finansiering, og om begrundelserne for sådanne udelukkelser — () EFT L 67 af 14.3.1991, s. 11. (7) EFT L 158 af 8.7.1995, s. 6. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 465/2005 (EUT L 77 af 23.3.2005, s. 6).