L 220/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.8.2002 KOMMISSIONENS DIREKTIV 2002/72/EF af 6. august 2002 om plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler (EØS-relevant tekst) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets direktiv 89/109/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om materialer og genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler (?), særlig artikel 3, efter høring af Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler, og ud fra følgende betragtninger: (). Kommissionens direktiv 90/128/EØF af 23. februar 1990 om plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler (?), senest ændret ved direktiv 2002/17/EF (?), er blevet ændret gennemgri- bende gentagne gange. For klarhedens og forenklingens skyld bør det derfor konsolideres. (2) — Ifølge artikel 2 i direktiv 89/109/EØF må færdige mate- rialer og genstande ikke afgive bestanddele til levneds- midler i et omfang, der kan frembyde fare for menne- skers sundhed eller medføre en uacceptabel ændring af levnedsmidlernes sammensætning. (3) — Dette mål for plastmaterialer og -genstande nås ved hjælp af et særdirektiv som omhandlet i artikel 3 i direktiv 89/109/EØF; nævnte direktivs generelle bestem- melser finder også anvendelse i det foreliggende tilfælde. (4) — Nærværende direktiv skal have samme anvendelsesom- råde som Rådets direktiv 82/711/EØF (). (5) Da nærværende direktivs bestemmelser ikke er egnede for ionbytterharpikser, vil sådanne materialer og genstande blive undergivet et andet særdirektiv. (6) — Siliconer bør betragtes som elastomermaterialer i stedet for plastmaterialer, og de bør derfor ikke være omfattet af definitionen af plast. (7) — For at nå det i artikel 2 i direktiv 89/109/EØF fastsatte mål er det tilstrækkeligt at opstille en liste over stoffer, det er tilladt at anvende, og at fastlægge en samlet migra- tionsgrænse og eventuelt andre specifikke restriktioner. (8) — Foruden de monomerer og andre udgangsstoffer, der er fuldt evalueret og tilladt på fællesskabsplan, findes der () EFT L 40 af 11.2.1989, s. 38. (?) EFT L 75 af 21.3.1990, berigtiget ved EFT L 349 af 13.12.1990, s. 26. () EFT L 58 af 28.2.2002, s. 19. ()) EFT L 297 af 23.10.1982, s. 26. Direktivet er senest ændret ved direktiv 97/48/EF (EFT L 222 af 12.8.1997, s. 10). andre monomerer og udgangsstoffer, der er evalueret og tilladt i mindst én medlemsstat, og som fortsat kan anvendes, indtil de er evalueret af Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler og der er truffet beslutning om, at de skal optages på fællesskabslisten. Direktivet vil senere blive udvidet til at omfatte de stoffer og områder, der midlertidigt er undtaget. (99 — Den eksisterende liste over additiver er ufuldstændig, idet den ikke omfatter alle stoffer, der for øjeblikket er tilladt i en eller flere medlemsstater. Sådanne stoffer er således fortsat underkastet nationale bestemmelser, dog kun indtil der træffes en afgørelse om optagelse på fælles- skabslisten. (10) Dette direktiv opstiller kun specifikationer for nogle få stoffer. For de øvrige stoffer, hvortil specifikationer kan være nødvendige, vil reglerne derfor fortsat findes i den nationale lovgivning, dog kun indtil der træffes en afgø- relse på fællesskabsplan. (11) De restriktioner, der i dette direktiv er fastsat for visse additiver, kan endnu ikke anvendes i alle situationer, så længe de data, der er nødvendige for en bedre vurdering af forbrugerens eksponering i specifikke situationer, ikke er indsamlet og evalueret. Derfor opstilles de pågældende additiver i en anden liste end listen over additiver, der er fuldt regulerede på fællesskabsplan. (12) Direktiv 82/711/EØF indeholder grundreglerne for kontrol med  migrationen af plastmaterialers og -genstandes bestanddele, og Rådets direktiv 85/572/ EØF (?) fastsætter, hvilke prøvevæsker der skal benyttes ved migrationsprøvningen. (13) Det er enklere at bestemme mængden af et stof i et færdigt materiale eller en færdig genstand end at bestemme stoffets specifikke migrationsmængde. Det bør derfor under visse betingelser tillades, at kontrollen af, om reglerne er overholdt, bygger på bestemmelse af mængden i stedet for den specifikke migrationsmængde. (14) — For visse plasttyper foreligger der almindeligt anerkendte diffusionsmodeller, der bygger på forsøgsdata, og det er dermed muligt at foretage en vurdering af et stofs migra- tionsmængde under visse betingelser, hvorved man kan undgå komplicerede, dyre og tidskrævende analyser. () EFT L 372 af 31.12.1985, s. 14.