4.8.2006 Den Europæiske Unions Tidende L 214/29 KOMMISSIONENS DIREKTIV 2006/70/EF af 1. august 2006 om fastsættelse af gennemførelsesforanstaltninger til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF for så vidt angår definitionen af »politisk udsat person« og de tekniske kriterier for lempede procedurer med hensyn til kundelegitimation og for undtagelse i tilfælde, hvor en finansiel aktivitet udøves lejlighedsvis eller i et meget begrænset omfang KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF af 26. oktober 2005 om forebyggende foranstalt- ninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme (!), særlig artikel 40, stk. 1, litra a), b) og d), og ud fra følgende betragtninger: Ifølge direktiv 2005/60/EF skal de institutter og personer, der er omfattet af direktivet, på grundlag af en risiko- vurdering skærpe kundelegitimationsforanstaltningerne, når der er tale om transaktioner eller forretningsforbin- delser med politisk udsatte personer med bopæl i en anden medlemsstat eller i et tredjeland. I forbindelse med risikovurderingen er det hensigtsmæssigt, at disse institutter og personer særlig koncentrerer  deres ressourcer om produkter og transaktioner, som kende- tegnes ved en stor risiko for hvidvaskning af penge. Ved politisk udsatte personer forstås fysiske personer, der har et højerestående offentligt hverv, samt sådanne personers umiddelbare familiemedlemmer eller personer, der er kendt som deres nære medarbejdere. For at sikre en ensartet anvendelse af begrebet politisk udsat person i forbindelse med fastlæggelsen af de omfattede person- grupper er det vigtigt at tage hensyn til de sociale, poli- tiske og økonomiske forskelle mellem de pågældende lande. Det kan ske, at det ikke lykkes for de institutter og personer, der er omfattet af direktiv 2005/60/EF, at iden- tificere en kunde, som falder ind under en af kategorierne for politisk udsatte personer, selv om de har truffet rime- lige og passende foranstaltninger i den henseende. I sådanne tilfælde bør medlemsstaterne under udøvelsen af deres beføjelser i henhold til direktivet tage behørigt hensyn til behovet for at undgå, at disse personer auto- matisk drages til ansvar for sådanne mislykkede bestræ- belser. Medlemsstaterne bør også overveje, om de kan gøre det lettere at opfylde kravene i direktivet ved med ()) EUT L 309 af 25.11.2005, s. 15. henblik herpå at give institutterne og personerne den nødvendige vejledning. Offentlige hverv, der udøves på et lavere plan end det nationale plan, bør i almindelighed ikke anses for høje- restående. Er disse hverv politisk udsatte i en grad, der er sammenlignelig med lignende stillinger på nationalt plan, bør de institutter og personer, der er omfattet af dette direktiv, imidlertid på grundlag af en risikovurdering overveje, om de personer, der udøver disse offentlige hverv, bør anses for politisk udsatte personer. Når det i direktiv 2005/60/EF foreskrives, at de institutter og personer, der er omfattet af direktivet, skal identificere nære medarbejdere til fysiske personer, der har et høje- restående hverv, gælder dette krav for så vidt som forbin- delsen med medarbejderen er offentligt kendt, eller for så vidt som instituttet eller personen har grund til at antage, at der er en sådan forbindelse. Det forudsætter således ikke, at de institutter og personer, der omfattes af direk- tivet, har foretaget en aktiv efterforskning. Personer, der falder ind under begrebet politisk udsatte personer, bør, efter at de er ophørt med at udøve et højerestående offentligt erhverv, ikke anses for at tilhøre denne kategori, når der er forløbet en minimums- periode. Da den almindelige fremgangsmåde i henhold til direktiv 2005/60/EF er at foretage en risikobaseret tilpasning af de generelle kundelegitimationsprocedurer til situationer med en begrænset risiko, og da de lempede kundelegiti- mationskrav forudsætter passende kontrolmetoder andre steder i systemet for at forhindre hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme, bør anvendelsen af lempede kundelegitimationsprocedurer — indskrænkes — til — et begrænset antal tilfælde. Der er ikke i disse tilfælde tale om at fravige kravene for de institutter og personer, der er omfattet af direktivet, og de forventes bl.a. løbende at overvåge forretningsforbindelserne for at kunne opdage komplicerede og usædvanligt store transaktioner, der ikke tjener noget åbenbart økonomisk eller klart lovligt formål.