Nr. L 349/22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 94 RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 3284/94 af 22. december 1994 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af det Euro- pæiske Fællesskab, særlig artikel 113, - under henvisning til forordningerne om de fælles markedsordninger for landbrugsprodukter samt de forordninger, der er vedtaget i henhold til artikel 235 i traktaten, og som gælder for varer, fremstillet på basis af landbrugsprodukter, og særlig til de bestemmelser i disse forordninger, der muliggør en fravigelse af det alminde- lige princip om udelukkende at erstatte alle beskyttelses- foranstaltninger ved grænserne med de i nævnte forord- ninger fastsatte foranstaltninger, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (7), og ud fra følgende betragtninger: Ved forordning (FØF) nr. 2423/88 (1), vedtog Rådet fælles regler om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab; disse regler blev vedtaget i overensstemmelse med de bestående internationale forpligtelser, især dem, som føl- ger af artikel VI i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT), af aftalen om anvendelse af artikel VI i GATT (antidumpingkodeks af 1979) og af aftalen om fortolkning og anvendelse af artikel VI, XVI og XXIII i GATT (kodeks om subsidier og udligningstold af 1979); [ afslutningen af Uruguay-rundens multilaterale handelsfor- handlinger førte til oprettelsen af Verdenshandelsørgani- sationen (WTO); bilag ]A til overenskomsten om oprettelse af Verdenshan- delsorganisationen (WTO-overenskomsten) indeholder bl. a. den almindelige overenskomst om told og udenrigs- handel 1994 (GATT 1994), en aftale om landbrug (land- (') Udtalelse afgivet den 14. december 1994 (endnu ikke offent- liggjort i Tidende). (') EFT nr. L 209 af 2. 8. 1988, s. 1. Forordningen er ændret ved forordning (EF) nr. 521/94 (EFT nr. L 66 af 10. 3. 1994, s. 7) og ved forordning (EF) nr. 522/94 (EFT nr. L 66 af 10. 3. 1994, s. 10). brugsaftalen), en ny aftale om anvendelsen af artikel VI i GATT 1994 (antidumpingaftalen) og en ny aftale om subsidier og udligningsforanstaltninger (subsidieaftalen); for at sikre større gennemsigtighed og effektivitet i Fæl- lesskabets anvendelse af de regler, der er fastsat i hen- holdsvis antidumpingaftalen og subsidieaftalen, anses det for nødvendigt at vedtage to særskilte forordninger, hvori der tilstrækkelig detaljeret fastsættes bestemmelser for anvendelsen af hvert af disse instrumenter til beskyttelse af handelen; fællesskabsreglerne for anvendelse af udligningsforanstalt- ninger bør derfor ændres på baggrund af de nye multila- terale regler, bl. a. hvad angår indledningen af en proce- dure og gennemførelsen af de efterfølgende undersøgelser, herunder fastlæggelsen og behandlingen af de-faktiske oplysninger, anvendelsen af midlertidige foranstaltninger, indførelsen og opkrævningen af udligningstold, gyldig- hedsperioden  for og = fornyet  undersøgelse — af udligningsforanstaltninger samt offentliggørelsen af oplys- ninger vedrørende subsidieundersøgelser; i betragtning af de omfattende ændringer, der følger af de nye aftaler, og for at sikre en tilstrækkelig og gennemsig- tig gennemførelse af de nye regler, anses det for påkrævet i videst muligt omfang at gennemføre disse nye aftaler i fællesskabslovgivningen; det må endvidere anses for tilrådeligt tilstrækkelig detalje- ret at forklare, hvornår der foreligger subsidier, efter hvilke principper de kan udlignes (især om der specifikt er ydet subsidier), og på grundlag af hvilke kriterier det udligningsberettigede subsidiebeløb skal beregnes; det er klart, at ved afgørelsen af, om der foreligger subsidier, er det nødvendigt at påvise, at statslige eller andre offentlige myndigheder har ydet et finansielt bidrag inden for et lands område, eller at der har været tale om indkomst- eller prisstøtte som omhandlet i artikel XVI i GATT 1994, og at den modtagende virksomhed derved har opnået en fordel; det er nødvendigt tilstrækkelig detaljeret at redegøre for, hvilke former for subsidier der ikke kan udlignes, og hvilken procedure der skal følges, hvis det som led i en undersøgelse fastslås, at en virksomhed, der er omfattet af undersøgelsen, har modtaget subsidier, som ikke kan udlignes;