10. 9. 98 De Europæiske Fællesskabers Tidende L 250/13 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1917/98 af 9. september 1998 om ændring af bilag I og II til Rådets forordning (FØF) nr. 2377/90 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrati- oner af veterinærlægemidler i animalske levnedsmidler (EØS-relevant tekst) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 af 26. juni 1990 om en fælles fremgangsmåde for fastsæt- telse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærmedicinske præparater i animalske levneds- midler (1), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1570/98 ?), særlig artikel 6 og 8, og ud fra følgende betragtninger: I overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2377/90 skal der gradvis fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af alle farmakologisk virksomme stoffer, som inden for Fællesskabet anvendes i veterinær- lægemidler til behandling af dyr bestemt til levnedsmid- delproduktion; maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer bør kun fastsættes, efter at udvalget for veterinærlægemidler har gennempgået alle relevante oplysninger vedrørende sikker- heden af rester af det pågældende stof for forbrugere af animalske levnedsmidler samt sådanne resters indflydelse på industriel forarbejdning af levnedsmidler; ved fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncen- trationer af veterinærlægemidler i animalske levneds- midler er det nødvendigt at specificere de dyrearter, hvori sådanne rester vil kunne være til stede, de koncentrati- oner, der må være til stede i hvert af de relevante væv fra det behandlede dyr (målvæv), og arten af den rest, som er relevant for overvågningen af rester (restmarkør); for at lette den rutinemæssige overvågning af lægemiddel- rester, som fastsat i den relevante fællesskabslovgivning, bør der i almindelighed fastsættes maksimalgrænsevær- dier for restkoncentrationer i lever eller nyrer; imidlertid er lever og nyrer hyppigt fjernet fra dyrekroppe i interna- ()) EFT L 224 af 18. 8. 1990, s. 1. (?) EFT L 205 af 22. 7. 1998, s. 10. tional handel, og der bør derfor også altid fastsættes maksimalgrænseværdier — for — restkoncentrationer i muskelvæv eller fedtvæv; for veterinærlægemidler til behandling af æglæggende fugle, malkedyr eller honningbier skal der også fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer i æg, mælk eller honning; tilmicosin bør indsættes i bilag I til forordning (EØF) nr. 2377/90; vitamin D, hydrocortison og alfacalcidol bør medtages i bilag II til forordning (EØF) nr. 2377/90; der bør fastsættes en tidsfrist på 60 dage inden ikrafttræ- delsen af denne forordning for at give medlemsstaterne mulighed for at foretage de tilpasninger, som måtte være nødvendige i de tilladelser til at markedsføre de pågæl- dende veterinærlægemidler, der er givet i medfør af Rådets direktiv 81/851/EØF (?), senest ændret ved direktiv 93/40/EØF ("), for at tage hensyn til bestemmelserne i denne forordning; foranstaltningerne i denne forordning er i overensstem- melse med udtalelse fra Det Stående Udvalg for Veteri- nærmedicinske Præparater — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 Bilag I og II til forordning (EØF) nr. 2377/90 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning. Artikel 2 Denne forordning træder i kraft 60 dage efter offentliggø- relsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. () EFT L 317 af 6. 11. 1981, s. 1. () EFT L 214 af 24. 8. 1993, s. 31.