L 209/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 25.7. 98 RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1607/98 af 24. juli 1998 om forbud mod nye investeringer i Republikken Serbien RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 73 G og 228 A, under henvisning til fælles holdning 98/374/FUSP af 8. juni 1998, fastlagt af Rådet på grundlag af artikel J.2 i traktaten om Den Europæiske Union, om forbud mod nye investeringer i Serbien ()), under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: nævnte forbud falder ind under anvendelsesområdet for traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab; der er derfor navnlig for at undgå konkurrenceforvridning behov for EF-lovgivning til gennemførelse af dette forbud for så vidt angår Fællesskabets område; dette område anses med henblik på denne forordning for at omfatte de af medlemsstaternes territorier, hvor traktaten om opret- telse af Det Europæiske Fællesskab finder anvendelse, på de betingelser, der er fastlagt i traktaten; medlemsstaternes kompetente myndigheder bør i fornø- dent omfang have beføjelser til at sikre, at denne forord- ning overholdes; det er nødvendigt, at Kommissionen og medlemsstaterne informerer hinanden om, hvilke foranstaltninger der træffes i henhold til denne forordning, og at de udveksler anden relevant information, som de råder over, i forbin- delse med denne forordning — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 1. Fra datoen for denne forordnings ikrattræden forbydes overførsel af midler eller andre finansielle aktiver til: — staten eller regeringen i Forbundsrepublikken Jugo- slavien og Republikken Serbien — enhver person i eller med bopæl i Republikken Serbien — ethvert organ, der driver virksomhed i Republikken Serbien eller er oprettet eller stiftet i henhold til serbisk lov — ethvert organ, der ejes eller kontrolleres af nogen af de regeringer, personer eller organer, der er omhandlet i dette stykke — enhver person, der handler på vegne af nogen af oven- nævnte regeringer, personer eller organer, () EFT L 165 af 10. 6. 1998, s. 1. i det omfang disse midler eller andre finansielle aktiver overføres med henblik på etablering af faste økonomiske forbindelser med Republikken Serbien, herunder erhver- velse af fast ejendom i landet. 2. Med henblik på stk. 1 defineres »midler og andre finansielle aktiver« som kontante pengebeløb, likvide aktiver, udbytte, renter eller andre indtægter fra aktier, rentebærende obligationer, gældsbeviser og alle andre værdipapirer eller beløb, der stammer fra en interesse i eller salg af eller anden rådighed over, eller en hvilken som helst anden handel med materielle og immaterielle aktiver, herunder ejendomsrettigheder. 3. Forbuddet i stk. 1 berører ikke gennemførelsen af kontrakter indgået inden denne forordnings ikrafttræden og gennemførelsen af handelskontrakter om levering af varer eller tjenesteydelser på sædvanlige kommercielle betalingsbetingelser. Artikel 2 Uanset artikel 1 kan medlemsstaternes kompetente myndigheder i individuelle tilfælde tillade frigørelse af midler eller andre finansielle aktiver, hvis disse midler eller andre finansielle aktiver udelukkende skal anvendes til projekter til støtte for demokratisering, humanitær og uddannelsesmæssig virksomhed samt uafhængige medier. Artikel 3 Hver enkelt medlemsstat fastsætter de sanktioner, der skal pålægges i tilfælde af, at bestemmelserne i denne forord- ning overtrædes. Sådanne sanktioner skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning. Artikel 4 Uden at dette berører fællesskabsbestemmelserne om fortrolighed har medlemsstaternes kompetente myndig- heder beføjelse til at kræve, at banker, andre finansielle institutioner og andre organer og personer forelægger alle relevante oplysninger, der er nødvendige for at sikre over- holdelsen af denne forordning. Artikel 5 Kommissionen og medlemsstaterne underretter hinanden om, hvilke foranstaltninger der træffes i henhold til denne forordning, og udveksler anden relevant information, som de råder over i forbindelse med denne forordning, f.eks. vedrørende  overtrædelser og håndhævelsesproblemer, nationale domstoles domme eller beslutninger truffet i relevante internationale fora.