Nr. L 312/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 12. 93 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 3425/93 af 14. december 1993 om ændring af bilag I og II til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentra- tioner af veterinærmedicinske præparater i animalske levnedsmidler KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 af 26. juni 1990 om en fælles fremgangsmåde for fastsæt- telse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærmedicinske præparater i animalske levneds- midler ()), senest ændret ved Rådets forordning (FØF) nr. 2901/93 ?), særlig artikel 6 og 8, og ud fra følgende betragninger : I overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2377/90 skal der gradvis fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af alle farmakologisk virksomme stof- fer, som inden for Fællesskabet anvendes i veterinærmedi- cinske præparater til behandling af dyr bestemt til levnedsmiddelproduktion ; maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer bør kun fastsættes, efter at Udvalget for Veterinærmedicinske Præparater har gennemgået alle relevante oplysninger vedrørende sikkerheden af rester af det pågældende stof for forbrugere af animalske levnedsmidler samt sådanne resters indflydelse på industriel forarbejdning af levneds- midler ; ved fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncen- trationer af veterinærmedicinske præparater i animalske levnedsmidler er det nødvendigt at specificere de dyrear- ter, hvori sådanne rester vil kunne være til stede, de koncentrationer, der må være til stede i hvert af de rele- vante væv fra det behandlede dyr (målvæv), og arten af den rest, som er relevat for overvågningen af rester (rest- markør) ; for at lette den rutinemæssige overvågning af lægemiddel- rester, som fastsat i den relevante fællesskabslovgivning, . bør der i almindelighed fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer i lever eller nyrer; imidlertid er lever og nyrer hyppigt fjernet fra dyrekroppe i interna- () EFT nr. L 224 af 18. 8. 1990, s. 1. () EFT nr. L 264 af 23. 10. 1993, s. 1. tional handel, og der bør derfor også altid fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer i muskel- væv eller fedtvæv ; for veterinærmedicinske præparater til behandling af æglæggende fugle, malkedyr eller honningbier skal der også fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentra- tioner i æg, mælk eller honning; abamectin bør medtages i bilag I til forordning (EØF) nr. 2377/90 ; ketanserin tartrat, fertirelin acetat og humant menopausalt gonadotropin bør medtages i bilag II til forordning (EØF) nr. 2377/90 ; der bør fastsættes en tidsfrist på 60 dage inden ikrafttræ- delsen af denne forordning for at give medlemsstaterne mulighed for at foretage de tilpasninger, som måtte være nødvendige i de tilladelser til at markedsføre de pågæl- dende veterinærmedicinske præparater, der er givet i medfør af Rådets direktiv 81/851/EØF (?), ændret ved direktiv 90/676/EØF () for at tage hensyn til bestemmel- serne i denne forordning ; de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i over- ensstemmelse med udtalelsen fra Udvalget for Tilpasning til Den Tekniske Udvikling af Direktiver om Fjernelse af Tekniske Handelshindringer for Veterinærmedicinske Præparater — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING : Artikel 1 Bilag I og II til forordning (EØF) nr. 2377/90 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning. A ftikel 2 Denne forordning træder i kraft 60 dage efter offentliggø- relsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. () EFT nr. L 317 af 6. 11. 1981, s. 1. () EFT nr. L 373 af 31. 12. 1990, s. 15.