Nr. L 32/38 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 2. 97 EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDETS DIREKTIV 96/74/EF af 16. december 1996 om betegnelser for tekstilprodukter EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EURO- PÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Euro- pæiske Fællesskab, særlig artikel 100 A, under henvisning til forslag fra Kommissionen (), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (?), i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B (?, og ud fra følgende betragtninger: (1) — Rådets direktiv 71/307/EØF af 26. juli 1971 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om betegnelser for tekstilprodukter (?) har ved flere lejligheder været underkastet omfattende ændrin- ger; direktivet bør derfor kodificeres, således at dets bestemmelser kan fremtræde klart og ratio- nelt; (2) —forskelle mellem de enkelte medlemsstaters bestem- melser om tekstilprodukters betegnelse, sammen- sætning og mærkning ville skabe hindringer for det indre markeds funktion; (3) — disse hindringer kan fjernes, såfremt der gennemfø- res ensartede regler for tekstilprodukter, der brin- ges på markedet på fællesskabsplan; derfor må betegnelserne for tekstilfibre samt angivelserne på etiketter og mærker og i dokumenter, som ledsager tekstilprodukterne på de forskellige trin af produk- tionen, forarbejdningen og distributionen, harmo- niseres; begrebet tekstilfiber bør også omfatte strimler, flade eller rørformede, med en normal bredde på højst 5 mm, der er skåret af folier, som ved ekstrudering er fremstillet af de i bilag I, nr. 19 til 38 og nr. 41 anførte polymerer og derefter strakt i længderetningen; EFT nr. C 96 af 6. 4. 1994, s. 1. (?) EFT nr. C 195 af 18. 7. 1994, s. 9. Europa-Parlamentets udtalelse af 15. februar 1995 (EFT nr. C 56 af 6. 3. 1995, s. 53), Rådets fælles holdning af 26. februar 1996 (EFT nr. C 196 af 6. 7. 1966, s. 1), Europa- Parlamentets afgørelse af 18. juni 1996 (EFT nr. C 198 af 8. 7. 1996, s. 25) og Rådets afgørelse af 7. oktober 1996. (?) EFT nr. L 185 af 16. 8. 1971, s. 16. Direktivet er senest ændret ved direktiv 87/140/EØF (EFT nr. L 56 af 26. 2. 1987, s. 24). — — (4) det vil også være nødvendigt at medtage produk- ter, der ikke udelukkende består af tekstiler, såfremt tekstiler udgør en væsentlig bestanddel af produktet, eller de ved særlige angivelser fremhæ- ves af producenten, forarbejderen eller forhand- leren; det er ikke nødvendigt under nr. 30 i bilag II at skelne mellem de forskellige former for polyamid eller nylon og de vedtagne satser herfor bør derfor slås sammen; den tolerance med hensyn til fremmede fibre, der allerede er fastsat for rene produkter, bør ligeledes gælde for blandede produkter; for at nå de mål, som ligger til grund for de nationale bestemmelser, bør der indføres mærk- ningspligt; hvad angår de produkter, for hvilke det teknisk er vanskeligt at præcisere sammensætningen på frem- stillingstidspunktet, kan de på dette tidspunkt eventuelt kendte fibre anføres på etiketten, forud- sat at de udgør en vis procentdel af det færdige produkt; for at undgå de forskelle, der med hensyn til gennemførelsen har vist sig i Fællesskabet, bør der foretages en nærmere fastsættelse af de særlige bestemmelser om mærkning af visse tekstilproduk- ter, bestående af to eller flere dele, samt af de bestanddele i tekstilprodukterne, som ikke kommer i betragtning ved mærkning og analyse; tekstilprodukter, for hvilke der kun gælder en pligt til fælles mærkning, og tekstilprodukter, der sælges metervis eller afskåret, bør udbydes til salg på en sådan måde, at forbrugeren reelt kan gøre sig bekendt med angivelserne på den fælles emballage eller på rullen; det påhviler medlemsstaterne at fastsætte de foranstaltninger, der skal vedtages med henblik herpå; der bør fastsættes visse betingelser for benyttelsen af benævnelser eller betegnelser, der nyder særlig anseelse hos brugeren eller forbrugeren; det har vist sig nødvendigt at fastsætte metoder til prøveudtagning og analyse af tekstiler for at ude- lukke enhver mulighed for anfægtelse af de anvendte metoder; den midlertidige opretholdelse af de nugældende nationale metoder er dog ikke til hinder for anvendelse af ensartede regler;