L 32/14 Den Europæiske Unions Tidende 6.2.2007 KOMMISSIONENS BESLUTNING af 19. maj 2004 om Italiens påtænkte støtteordning til fordel for fjerkræproducenter — A.IM.A.-programmet for fjerkræsektoren — C 59/2001 (tidligere N 97/1999) (meddelt under nummer K(2004) 1802) (Kun den italienske udgave er autentisk) (2007/52/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit, efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med denne artikel, og ud fra følgende betragtninger: L SAGSFORLØB Ved brev af 17. december 1999, modtaget den 22. december 1999, anmeldte Italiens Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union over for Kommissionen den pågældende foranstaltning i henhold til traktatens artikel 88, stk. 3, vedrørende AIM.A/s (de italienske landbrugs- markeders sammenslutning) indgreb til fordel for det italienske fjerkræmarked, hvor der er sket et drastisk fald i forbruget og salget af fjerkræ som følge af dioxin-krisen i 1999. Ved brev af 8. august 2000, modtaget den 9. august 2000, ved brev af 15. november 2000, modtaget den 21. november 2000, ved brev af 27. februar 2001, modtaget den 1. marts 2001, samt ved brev af 23. maj 2001, modtaget den 28. maj 2001, meddelte Italiens Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union over for Kommissionen de supplerende oplysninger, som de italienske myndigheder var blevet bedt om at give ved breve af 18. februar 2000 (ref. AGR. 000449), 2. oktober 2000 (ref. AGR. 25123), 10. januar 2001 (ref. AGR. 000449) samt 24. april 2001 (ref. AGR. 009825). Ved brev af 30. juli 2001 underrettede Kommissionen Italien om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2 vedrørende ovennævnte støtte. Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende ()). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at frem- sætte deres bemærkninger til den omhandlede foranstalt- ning. De italienske myndigheder fremsatte deres bemærkninger ved brev af 24. oktober 2001, modtaget den 26. oktober. Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra andre interesserede parter. (1) EFT C 254 af 13.9.2001, side 2. I. DETALJERET BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN Retsgrundlag A.IM.A/s nationale støtteprogram for 1999. Den planlagte støtteforanstaltnings retsgrundlag udgøres af artikel 3, stk. 1, litra d), i lov nr. 610/82, der giver AIM.A. ret til »med midler, der stammer fra egen økonomisk forvaltning, og afhængigt af hjemmemarkedets udvikling og de disponible ressourcer () at forsyne udviklingslandene med land- brugsfødevarer, i samråd med udenrigsministeriet og efter at have konsulteret det nationale institut for ernæring«. Kontekst Den italienske nationale fjerkræforening (U.N.A.) havde anmodet A.IM.A. (de italienske landbrugsmarkeders sam- menslutning) om at gribe ind på markedet for at imødegå de alvorlige følger for forbruget af fjerkrækød på grund af dioxin-krisen. UNA foreslog (jf. brev af 17. december 1999), efter A.IM. As afvisning af at købe 17 000 ton kød, som ikke var blevet solgt, til en værdi af 40 mia. ITL (ca. 20 mio. EUR), i første omgang at afsætte en del af kødet (11 450 t) på udviklingslandenes markeder til gunstige priser. Forskellen mellem varens faktiske handelsværdi og dens salgspris (ca. 20 mia. ITL, dvs. 50 % af den aktuelle handelsværdi) skulle dækkes af AIM.A. Efter bemærkninger fra Kommissionens tjenestegrene (jf. brev af 18. februar 2000), ifølge hvilke støtten snarere tog form af en eksportrestitution til dækning af forskellen mellem fjerkræprisen i udviklingslandene og prisen på det italienske marked (en støtte, der på grund af dens natur er uforenelig med fællesmarkedet og med fællesskabets forpligtelser over for Verdenshandelsorganisationen og den fælles markedsordning), henviste de italienske myndig- heder ikke længere i deres brev af 10. august 2000 til det oprindelige formål med støtten. De skønnede, at de tab, de italienske producenter havde lidt, kunne betragtes som forårsaget af usædvanlige begivenheder (og ikke af normale markedsrisici), og at det derfor var muligt at påberåbe sig undtagelsen i traktatens artikel 87, stk. 2, litra b).