L 72/2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 18. 3. 1999 (Retsakter hvis offentliggørelse er obligatorisk) RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 574/1999 af 12. marts 1999 om fastlæggelse af, hvilke tredjelandes statsborgere der skal være i besiddelse af visum ved passage af medlemsstaternes ydre grænser RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100 C, under henvisning til forslag fra Kommissionen ()), under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (?), og ud fra følgende betragtninger: (1) I medfør af traktatens artikel 100 C udpeger Rådet de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besid- delse af visum ved passage af medlemsstaternes ydre grænser; opstillingen af den fælles liste i bilaget til denne forordning er et vigtigt skridt på vejen mod harmoni- sering af visumpolitikken; det hedder i traktatens artikel 7A, stk. 2, bl.a., at det indre marked indebærer et område uden indre grænser med fri bevægelighed for personer i overensstemmelse med traktatens bestemmelser; de øvrige foranstaltninger, der skal bidrage til harmonisering af visumpolitikken, herunder betingelserne for udstedelse, skal fastlægges inden for passende rammer; ved opstillingen af den fælles liste skal der navnlig tages hensyn til sikkerhedsrisikoen og risikoen for ulovlig indvandring; desuden spiller medlemssta- ternes internationale forbindelser med tredjelande også en rolle; der bør inden for passende rammer fastlægges prin- cipper, hvorefter en medlemsstat ikke kan kræve visum af en person, der ønsker at passere dens ydre grænser, når denne person er i besiddelse af et visum, som er udstedt af en anden medlemsstat, og som opfylder de harmoniserede betingelser for visumud- stedelse og er gyldigt i hele Fællesskabet, eller når ()) EFT C 11 af 15. 1. 1994, s. 15. () EFT C 128 af 9. 5. 1994, s. 350, og udtalelse afgivet den 10. februar 1999 (endnu ikke offentliggjort i EFT). denne person er i besiddelse af en passende tilladelse udstedt af en medlemsstat; denne forordning er ikke til hinder for, at medlems- staterne selv fastsætter de nærmere bestemmelser for, hvordan tredjelandsstatsborgere, der opholder sig lovligt på deres område, kan vende tilbage dertil efter at have forladt Den Europæiske Unions medlemssta- ters område i løbet af tilladelsens gyldighedsperiode; medlemsstaterne kan i særlige tilfælde, som beret- tiger en undtagelse fra princippet om visumpligt, undtage bestemte personkategorier herfra i overens- stemmelse med folkeretten eller sædvane; da der gælder forskellige nationale regler for stats- løse, konventionsflygtninge og personer, som foreviser et pas eller et rejsedokument, der er udstedt af en territorial enhed eller en myndighed, som ikke anerkendes som stat af alle medlemsstaterne, kan medlemsstaterne træffe afgørelse om visumpligt for denne personkreds, hvis denne territoriale enhed eller myndighed ikke er opført på nævnte fælles liste; tilføjes nye enheder på denne liste, skal der tages hensyn til de diplomatiske følgevirkninger heraf og til de retningslinjer, Den Europæiske Union har udstukket på området; under alle omstændigheder foregriber optagelse af et tredjeland på den fælles liste på ingen måde dette lands internationale status; fastlæggelsen af, hvilke tredjelandes statsborgere der skal være i besiddelse af visum ved passage af medlemsstaternes ydre grænser, bør gennemføres gradvis; medlemsstaterne bestræber sig konstant på at harmonisere deres visumpolitik over for de tredje- lande, der ikke er opført på nævnte fælles liste; dette må ikke berøre gennemførelsen af den frie bevæge- lighed for personer efter traktatens artikel 7A; i løbet af første halvår 2001 bør Kommissionen udarbejde en situationsrapport om harmoniseringen;