4.1.2003 De Europæiske Fællesskabers Tidende L1/1 (Retsakter hvis offentliggørelse er obligatorisk) RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EØS-relevant tekst) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 83, under henvisning til forslag fra Kommissionen (), under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (?), under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (?), og ud fra følgende betragtninger: (1) For at etablere en ordning, der sikrer, at konkurrencen inden for det indre marked ikke fordrejes, skal traktatens artikel 81 og 82 anvendes effektivt og ensartet overalt i Fællesskabet. Rådets forord- ning nr. 17 af 6. februar 1962, første forordning om anvendelse af traktatens artikel 81 og 82 (%) (?), har gjort det muligt at udvikle en fællesskabspolitik på konkurrenceområdet, der har bidraget til at udbrede en konkurrencekultur i Fællesskabet. På baggrund af de erfaringer, man har i dag, bør den nævnte forordning dog erstattes af lovgivning, som er indrettet på at imødekomme udfordringerne på et integreret marked og fra en fremtidig udvidelse af Fællesskabet. Der er især behov for en revision af reglerne for anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, om frita- gelse fra forbuddet mod konkurrencebegrænsende aftaler. I denne forbindelse bør der som fastsat i traktatens artikel 83, stk. 2, litra b), tages hensyn til nødvendigheden af på den ene side at sikre et effektivt tilsyn og på den anden side at forenkle den administrative kontrol mest muligt. Den centraliserede ordning, der blev indført ved forordning nr. 17, kan ikke længere sikre en lige- vægt mellem disse to målsætninger. Den gør det vanskeligt for medlemsstaternes domstole og konkurrencemyndigheder at anvende Fællesskabets konkurrenceregler, og det anmeldelsessystem, den indebærer, forhindrer Kommissionen i at koncentrere sig om bekæmpelsen af de alvorligste overtrædelser. Den pålægger også virksomhederne betydelige omkostninger. Den nuværende ordning bør derfor erstattes af en ordning med en direkte anvendelig undtagelse, hvor medlemsstaternes konkurrencemyndigheder og domstole har kompetence til at anvende ikke blot traktatens artikel 81, stk. 1, og artikel 82, der i henhold til EF-Domstolens retspraksis er direkte anvendelige, men også traktatens artikel 81, stk. 3. EFT C 72 E af 21.3.2002, s. 305. ”) EFT C 155 af 29.5.2001, s. 73. %) Titlen på forordning nr. 17 er tilpasset under hensyn til omnummereringen af EF-traktatens artikler i henhold til artikel 12 i Amsterdam-traktaten. Den oprindelige henvisning var til traktatens artikel 85 og 86. (') EFT 13 af 21.2.1962, s. 204/62. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1216/1999 (EFT L 148 af 15.6.1999, s. 5).