24.4.2002 De Europæiske Fællesskabers Tidende L 108/21 EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95, under henvisning til forslag fra Kommissionen (), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg Å), i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 251 ?), og ud fra følgende betragtninger: (1) Resultatet af den offentlige høring i 1999 om ramme- bestemmelserne for den elektroniske kommunikations- sektor, jf. Kommissionens meddelelse af 26. april 2000, samt Kommissionens konklusioner i dens meddelelser om femte og sjette rapport om gennemførelse af reform- pakken for telekommunikationssektoren, har bekræftet behovet for en mere harmoniseret og mindre indgri- bende regulering af markedsadgangen for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester i hele EF. De forskellige elektroniske kommunikationsnet og -tje- nester og de teknologier, der ligger til grund for dem, konvergerer, og derfor bør der fastlægges en ordning for tilladelser, som gælder på samme måde for alle sammen- lignelige tjenester, uanset hvilken teknologi de anvender. Formålet med dette direktiv er at skabe en retlig ramme for at sikre frit udbud af elektroniske kommunikations- net og -tjenester, således at disse kun er underlagt de vil- kår, der er fastsat i dette direktiv, og begrænsningerne i overensstemmelse med traktatens artikel 46, stk. 1, navnlig foranstaltninger vedrørende den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den offentlige sund- hed. Dette direktiv omhandler tilladelse til alle elektroniske kommunikationsnet og -tjenester, uanset om de udbydes til offentligheden eller ej. Dette er vigtigt for at sikre, at () EFT C 365 E af 19.12.2000, s. 230 og EFT C 270 E af 25.9.2001, s. 182. (?) EFT C 123 af 25.4.2001, s. 55. (?) Europa-Parlamentets udtalelse af 1.3.2001 1.10.2001, s. 116), Rådets fælles holdning af 17.9.2001 (EFT C 337 af 30.11.2001, s. 18) og Europa-Parlamentets afgørelse af 12.12.2001 (endnu ikke offentliggjort i EFT). Rådets afgørelse af 14.2.2002. (EFT C 277 af begge kategorier af udbydere kan nyde godt af objektive, transparente, ikke-diskriminerende og forholdsmæssigt afpassede rettigheder, vilkår og procedurer. Dette direktiv gælder kun tildeling af rettigheder til at anvende radiofrekvenser, for så vidt sådan anvendelse indebærer et udbud af elektroniske kommunikationsnet eller -tjenester, som normalt udbydes mod vederlag. Egen anvendelse af radioterminaludstyr, der er baseret på en brugers ikke-eksklusive anvendelse af specifikke radiofrekvenser, og som ikke har forbindelse med en økonomisk aktivitet, som feks. radioamatørers anven- delse af et privatradiobånd, betragtes ikke som udbud af elektroniske kommunikationsnet og -tjenester og er der- for ikke omfattet af dette direktiv. En sådan anvendelse er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/5/EF af 9. marts 1999 om radio- og teleterminal- udstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets overens- stemmelse (). I Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/84/EF af 20. november 1998 om retlig beskyttelse af adgangssty- rede og adgangsstyrende tjenester (?) er der fastsat bestemmelser om fri bevægelighed for adgangsstyrings- systemer og for frit udbud af beskyttede tjenester baseret på sådanne systemer. Tilladelser til sådanne systemer og tjenester behøver derfor ikke være omfattet af dette direktiv. Der bør bruges et system, der er så lidt indgribende som muligt, for tilladelser til udbud af elektroniske kommuni- kationsnet og -tjenester med henblik på at fremme udviklingen af nye elektroniske kommunikationstjenester og paneuropæiske kommunikationsnet og -tjenester, og så tjenesteudbyderne og forbrugerne kan udnytte enhedsmarkedets stordriftsfordele. Disse målsætninger kan bedst virkeliggøres ved at anvende generelle tilladelser til alle elektroniske kommu- nikationsnet og -tjenester uden at stille krav om udtryk- kelige beslutninger eller administrative afgørelser fra nationale tilsynsmyndigheder, og ved at begrænse even- tuelle procedurekrav til kun at omfatte anmeldelse. Hvis medlemsstaterne stiller krav om, at udbydere af elektro- niske kommunikationsnet og -tjenester skal indgive anmeldelse, når de påbegynder deres aktiviteter, kan de () EFT L 91 af 7.4.1999, s. 10. (') EFT L 320 af 28.11.1998, s. 54.