21.9.2007 Den Europæiske Unions Tidende L 247/17 EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2007/45/EF af 5. september 2007 om indførelse af bestemmelser om nominelle mængder for færdigpakkede produkter, om ophævelse af Rådets direktiv 75/106/EØF og 80/232/EØF og om ændring af Rådets direktiv 76/211/EØF EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg ()), efter proceduren i traktatens artikel 251 (?, og ud fra følgende betragtninger: (1) Rådets direktiv 75/106/EØF af 19. december 1974 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om færdig- pakning af visse væsker i bestemte volumenstørrelser (?) og Rådets direktiv 80/232/EØF af 15. januar 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende værdiskalaer for tilladte nominelle mængder og nominelle rumfang for visse færdigpakkede varer () fastsætter nominelle mængder for en række flydende og ikke-flydende færdigpakkede varer med det formål at sikre fri bevægelighed for varer, der er i overensstemmelse med kravene i disse direktiver. For de fleste varer er det tilladt at have nationale nominelle mængder parallelt med Fælles- skabets nominelle mængder. For nogle varer udelukker Fællesskabets nominelle mængder dog, at der fastsættes nationale nominelle mængder. Ændringer i forbrugernes præferencer og innovation inden for færdigpakning og detailhandel på fællesskabsplan og på nationalt plan har gjort det nødvendigt at vurdere, om den gældende lovgivning fortsat er hensigtsmæssig. Domstolen udtalte i dom af 12. oktober 2000, sag C-3/99, Cidrerie Ruwet (?), at medlemsstater ikke må forbyde markedsføring af en færdigpakning med et nominelt volumen, der ikke er angivet i Fællesskabets værdiskala, og som lovligt er fremstillet og bragt i handelen i en anden medlemsstat, medmindre dette forbud er begrundet i tvingende hensyn til forbrugerbeskyttelse, anvendes uden EUT C 255 af 14.10.2005, s. 36. Europa-Parlamentets udtalelse af 2.2.2006 (EUT C 288 E af 25.11.2006, s. 52), Rådets fælles holdning af 4.12.2006 (EUT C 311 E af 19.12.2006, s. 21), Europa-Parlamentets holdning af 10.5.2007 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 16.7.2007. EFT L 42 af 15.2.1975, s. 1. Senest ændret ved tiltrædelsesakten af 2003. EFT L 51 af 25.2.1980, s. 1. Senest ændret ved direktiv 87/356/EØF (EFT L 192 af 11.7.1987, s. 48). Sml. 2000 I, s. 8749. (9) forskel på indenlandske varer og indførte varer, er nødvendigt for varetagelsen af det nævnte hensyn og står i et passende forhold til det tilstræbte mål, og dette mål ikke kan nås ved foranstaltninger, der er mindre restriktive for handelen i Fællesskabet. Direktiver, som blev vedtaget efter direktiv 75/106/EØF og 80/232/EØEF, navnlig Europa-Parlamentets og Rådets direk- tiv 98/6/EF af 16. februar 1998 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med angivelse af priser på forbrugsvarer (?), letter forbrugerbeskyttelsen. Medlemsstater, som endnu ikke har gjort det, bør overveje, om de frivilligt vil gennemføre direktiv 98/6/EF for visse mindre detailforret- ninger. En konsekvensanalyse, herunder en bred høring af alle berørte parter, har vist, at frie nominelle mængder i mange sektorer stiller producenterne friere med hensyn til at fremstille varer efter forbrugernes smag og øger kon- kurrencen på kvalitet og pris på det indre marked. Derimod er det i andre sektorer hensigtsmæssigt for indeværende at bevare obligatoriske nominelle mængder af hensyn til forbrugerne og de erhvervsdrivende. Gennemførelsen af dette direktiv bør ledsages af mere information til forbrugerne og de erhvervsdrivende, således at det bliver lettere at forstå begrebet pris pr. måleenhed. Nominelle mængder bør derfor ikke normalt reguleres på fællesskabsplan og på nationalt plan, og det bør være muligt at markedsføre færdigpakkede varer i enhver nominel mængde. I visse sektorer kan en sådan deregulering dog medføre uforholdsmæssigt store ekstraomkostninger, navnlig for små og mellemstore virksomheder. For disse sektorer bør den gældende fællesskabslovgivning derfor tilpasses på baggrund af erfaringerne, navnlig for at sikre, at der i det mindste fastsættes nominelle mængder på fællesskabs- niveau for de mest solgte forbrugsvarer. Da en bibeholdelse af obligatoriske nominelle mængder bør betragtes som en undtagelse, bortset fra i vin- og spiritussektoren, hvor særlige forhold gør sig gældende, bør den reevalueres periodisk på baggrund af erfaringerne og for at opfylde forbrugernes og producenternes behov. () EFT L 80 af 18.3.1998, s. 27.