Nr. L 108/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 29. 4. 94 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 955/94 af 28. april 1994 om ændring af bilag I og II til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentra- tioner af veterinærmedicinske præparater i animalske levnedsmidler KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 af 26. juni 1990 om en fælles fremgangsmåde for fastsæt- telse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærmedicinske præparater i animalske levneds- midler (!), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 3426/93 (?, særlig artikel 6, 7 og 8, og ud fra følgende betragtninger : - I overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2377/90 skal der gradvis fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af alle farmakologisk virksomme stof- fer, som inden for Fællesskabet anvendes i veterinærmedi- cinske præparater til behandling. af dyr bestemt til- levnedsmiddelproduktion ; maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer bør kun fastsættes, efter at Udvalget for Veterinærmedicinske Præparater har gennemgået alle relevante oplysninger vedrørende sikkerheden af rester af det pågældende stof for forbrugere af animalske levnedsmidler samt sådanne resters indflydelse på industriel forarbejdning af levneds- midler ; ] ved fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncen- trationer af veterinærmedicinske præparater i animalske levnedsmidler er det nødvendigt at specificere de dyrear- ter, hvori sådanne rester vil kunne være til stede, de koncentrationer, der må være til stede i hvert af de rele- vante væv fra det behandlede dyr (målvæv), og arten af den rest, som er relevant for overvågningen af rester (rest- markør) ; for at lette den rutinemæssige overvågning af lægemiddel- rester, som fastsat i den relevante fællesskabslovgivning, bør der i almindelighed fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer i lever eller nyrer ; imidlertid er lever og nyrer hyppigt fjernet fra dyrekroppe i interna- (') EFT nr. L 224 af 18. 8. 1990, . 1. () EFT nr. L 312 af 15. 12. 1993, s. 15. tional handel, og der bør derfor også altid fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer i mus- kelvæv eller fedtvæv ; for veterinærmedicinske præparater til behandling af æglæggende fugle, malkedyr eller honningbier skal der også fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentra- tioner i æg, mælk eller, honning ; tilmicosin bør medtages i bilag I til forordning (EØF) nr. 2377/90 ; jod og jodholdige forbindelser, natriumklorit, mælkesyre og melatonin bør medtages i bilag II til forordning (EØF) nr. 2377/90 ; der bør fastsættes en tidsfrist på tres dage inden ikrafttræ- delsen af denne forordning for at give medlemsstaterne mulighed for at foretage de tilpasninger, som måtte være nødvendige i de tilladelser til at markedsføre de pågæl- dende veterinærmedicinske præparater, der er givet i medfør af Rådets direktiv 81/851/EØF (?), senest ændret ved direktiv 93/40/EØF (') for at tage hensyn til bestem- melserne i denne forordning ; ! de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i over- ensstemmelse med udtalelsen fra Udvalget for Tilpasning . til Den Tekniske Udvikling af Direktiver om Fjernelse af Tekniske Handelshindringer for Veterinærmedicinske Præparater — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING : Artikel 1 Bilag I og II til forordning (EØF) nr. 2377/90 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning. Artikel 2 Denne forordning træder i kraft tres dage efter offentlig- gørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. () EFT nr. L 317 af 6. 11. 1981, s. 1. () EFT nr. L 214 af 24. 8. 1993, s. 31.