23.2.2002 De Europæiske Fællesskabers Tidende L 53/1 ] (Retsakter hvis offentliggørelse er obligatorisk) RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 332/2002 af 18. februar 2002 om indførelse af en mekanisme for mellemfristet betalingsbalancestøtte til medlemsstaterne RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 308, under henvisning til forslag fra Kommissionen (!), forelagt efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ?), under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Central- bank (?), og ud fra følgende betragtninger: (1) I henhold til traktatens artikel 119, stk. 1 og 2, træffer Rådet efter henstilling fra Kommissionen og efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg afgørelse om gensidig bistandsydelse i tilfælde af, at en medlemsstat har vanskeligheder eller alvorligt trues af vanskeligheder med hensyn til sin betalingsbalance. Artikel 119 defi- nerer ikke det instrument, der skal bruges i forbindelse med den nævnte gensidige bistand. (2) >En långivningstransaktion bør kunne iværksættes så betids, at den begunstigede medlemsstat rettidigt under velordnede valutakursforhold kan træffe økonomisk- politiske foranstaltninger, som kan hindre, at der opstår en akut betalingsbalancekrise, og støtte medlemsstatens bestræbelser for at tilvejebringe konvergens. (3) — I forbindelse med hver transaktion vedrørende långiv- ning til en medlemsstat skal denne stat vedtage økono- misk-politiske foranstaltninger, som kan genskabe eller sikre en holdbar betalingsbalancesituation, og som er afpasset efter, hvor alvorlig situationen er, og hvorledes den udvikler sig. (4) —Der bør på forhånd fastsættes passende procedurer og instrumenter, som giver Fællesskabet og medlemssta- terne mulighed for om nødvendigt at iværksætte en mellemfristet finansiel støtte med kort varsel, særlig såfremt omstændighederne kræver øjeblikkelig handling. (5) For at sikre finansieringen af den støtte, der bevilges, er det nødvendigt, at Fællesskabet kan udnytte sit gode omdømme til selv at tilvejebringe midler, som det (1) EFT C 180 E af 26.6.2001, s. 199. () Udtalelse afgivet den 6.9.2001 (endnu ikke offentliggjort i EFT). () EFT C 151 af 22.5.2001, s. 18. (7) (8) derefter stiller til rådighed for medlemsstaterne i form af lån. Transaktioner af denne art er nødvendige for at virkeliggøre Fællesskabets mål, således som de er fastsat i traktaten, særlig for så vidt angår den harmoniske udvik- ling af de økonomiske aktiviteter i Fællesskabet som helhed. Ved Rådets forordning (EØF) nr. 1969/88 blev der til dette formål indført en enhedsmekanisme for mellem- fristet betalingsbalancestøtte til medlemsstaterne (%). Siden den 1. januar 1999 kan de medlemsstater, der deltager i den fælles valuta, ikke længere drage fordel af den mellemfristede finansielle støtte. Den finansielle støt- temekanisme bør imidlertid opretholdes, ikke blot for at tilfredsstille de potentielle behov hos de nuværende medlemsstater, som ikke har vedtaget euroen, men også for at tilfredsstille behovene hos de nye medlemsstater, indtil de indfører euroen. Indførelsen af den fælles valuta har medført en betydelig reduktion i antallet af medlemsstater, der kan bruge instrumentet. Dette berettiger, at det nuværende ramme- beløb på 16 mia. EUR justeres nedad. Långivningsloftet bør ikke desto mindre opretholdes på et tilstrækkeligt højt niveau, sådan at det på en hensigtsmæssig måde kan dække flere medlemsstaters behov på samme tid. En nedsættelse af långivningsrammebeløbet fra 16 mia. EUR til 12 mia. EUR vil være passende for at dække disse behov og endvidere for at tage hensyn til de kommende udvidelser af Den Europæiske Union. Den åbenbare uligevægt mellem antallet af lande, der potentielt kan tildeles lån i tredje fase af Den Økono- miske og Monetære Union, og antallet af lande, der kan finansiere dem, gør det vanskeligt at opretholde den direkte finansiering af lån, der ydes af alle de andre medlemsstater. Lånene bør derfor udelukkende finan- sieres via kapitalmarkederne eller de finansielle instituti- oner, idet disse kapitalkilder nu har nået et udviklings- stade og modenhed, der sætter dem i stand til at løse en sådan finansieringsopgave. (?) EFT L 178 af 8.7.1988. s. 1. Ændret ved tiltrædelsesakten af 1994.