4.8.2006 Den Europæiske Unions Tidende L 214/7 RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1184/2006 af 24. juli 2006 om anvendelse af visse konkurrenceregler inden for produktion og handel med landbrugsvarer (kodificeret udgave) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 36 og 37, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (!), og ud fra følgende betragtninger: (1) — Rådets forordning nr. 26 af 4. april 1962 om anvendelse af visse konkurrenceregler inden for produktion og handel med landbrugsvarer (?) er blevet indholdsmæssigt ændret (?). Forordningen bør af klarheds- og rationalise- ringshensyn kodificeres. (2) m— Det fremgår af traktatens artikel 36, at anvendelse af de i traktaten fastsatte konkurrenceregler på produktion af og handel med landbrugsvarer udgør et af elementerne i den fælles landbrugspolitik. Bestemmelserne i denne forord- ning bør derfor suppleres under hensyntagen til denne politiks udvikling. (3) — Konkurrencereglerne om aftaler, vedtagelser og praksis, som er omhandlet i traktatens artikel 81, samt misbrug af en dominerende stilling bør finde anvendelse på produktionen af og handelen med landbrugsvarer, i det omfang anvendelsen af disse regler ikke hæmmer de nationale markedsordninger for landbrugsvarer og ikke medfører fare for, at målene for den fælles landbrugs- politik ikke kan nås. (4) — Opmærksomheden bør særlig rettes mod landbrugssam- menslutningernes stilling, i det omfang de især har til formål i fællesskab at producere eller handle med land- brugsvarer eller at gøre brug af fælles driftsanlæg, medmindre en sådan fælles virksomhed udelukker konkurrencen eller medfører fare for, at de i traktatens () Europa-Parlamentets udtalelse af 27.4.2006 (endnu ikke offentlig- gjort i EUT). (2) EFT 30 af 20.4.1962, s. 993/62. Ændret ved forordning nr. 49 (EFT 53 af 1.7.1962, s. 1571/62). () Se bilag I. artikel 33 nævnte mål ikke kan nås. (5) — Med henblik på dels at undgå at skade udviklingen af en fælles landbrugspolitik og dels at skabe retssikkerhed for de pågældende virksomheder samt sikre, at de ikke udsættes for forskelsbehandling, bør Kommissionen med forbehold af Domstolens kontrol som den eneste være kompetent til at fastslå, at de i de to foregående betragtninger fastsatte betingelser er opfyldt, hvad angår de i traktatens artikel 81 nævnte aftaler, vedtagelser og former for praksis. (6) — Med henblik på inden for rammerne af den fælles land- brugspolitiks udvikling at iværksætte regler vedrørende støtte til produktion eller handel med landbrugsvarer bør Kommissionen sættes i stand til at udfærdige en fortegnelse over eksisterende, ny eller påtænkt støtte, til over for medlemsstaterne at fremsætte hensigtsmæssige bemærkninger og til at foreslå dem egnede foranstalt- ninger — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 Traktatens artikel 81-86 og de bestemmelser, der er truffet til deres gennemførelse, gælder for alle aftaler, vedtagelser og former for praksis, der er omhandlet i artikel 81, stk. 1, og i artikel 82 i traktaten, og som vedrører produktionen af eller handelen med de i traktatens bilag I anførte varer, med forbe- hold af bestemmelserne i artikel 2 i denne forordning. Artikel 2 1. — Artikel 81, stk. 1, i traktaten gælder ikke for de i artikel 1 i denne forordning omhandlede aftaler, vedtagelser og former for praksis, der udgør en integrerende del af en national markedsordning, eller som er nødvendige for at nå de i trak- tatens artikel 33 angivne mål. Den gælder særlig ikke for aftaler, vedtagelser og former for praksis mellem landmænd, landbrugssammenslutninger eller sammenslutninger af landbrugssammenslutninger, der henhører under en enkelt medlemsstat, i det omfang de — uden at medføre forpligtelsen til at holde en bestemt pris — angår produktion eller salg af landbrugsvarer eller benyttelse af fælles anlæg til oplagring, behandling eller forædling af land- brugsprodukter, medmindre Kommissionen fastslår, at konkur- rencen således er udelukket, eller at de i traktatens artikel 33 nævnte mål er bragt i fare.