1.6.2007 Den Europæiske Unions Tidende L 140/3 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 593/2007 af 31. maj 2007 om Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagenturs gebyrer og afgifter (EØS-relevant tekst) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1592/2002 af 15. juli 2002 om fælles regler inden for civil luftfart og oprettelse af et europæisk luftfartssikkerheds- agentur (!), navnlig artikel 53, stk. 1, efter høring af Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagenturs bestyrelse, ud fra følgende betragtninger: (1), Kommissionens forordning (EF) nr. 488/2005 ?) fast- lagde vederlag og gebyrer for Det Europæiske Luftfarts- sikkerhedsagentur (i det følgende kaldet »agenturet«). (2) — Agenturets indtægter består af et bidrag fra Fællesskabet og fra eventuelle europæiske tredjelande, der har indgået aftaler som omhandlet i artikel 55 i forordning (EF) nr. 1592/2002, af gebyrer, der betales af ansøgere til certi- fikater og godkendelser, som agenturet udsteder, opret- holder eller ændrer, samt af afgifter for offentliggørelse, behandling af klagesager, uddannelse og andre ydelser, som agenturet leverer. (3) — Agenturets indtægter og udgifter skal balancere. (4) — Kun agenturet bør opkræve og modtage de gebyrer og afgifter, denne forordning omhandler, og dette bør ske i euro. De skal opstilles gennemskueligt, rimeligt og ensartet. (1) EUT L 240 af 7.9.2002, s. 1. Senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1701/2003 (EFT L 243, 27.9.2003, s. 5). (?) EUT L 81 af 30.3.2005, s. 7. Ændret ved forordning (EF) nr. 779/2006 (EFT L 137, 25.5.2006, s. 3). 6) (10) Agenturets gebyrer bør ikke skade de berørte europæiske erhvervsgrenes konkurrenceevne. De bør desuden fast- sættes efter kriterier, der tager hensyn til de små virk- somheders betalingsevne. Den civile luftfarts sikkerhed er agenturets primære opgave, men agenturet skal ikke desto mindre tage fuld højde for omkostningseffektiviteten under udførelsen af sine opgaver. Den geografiske placering af virksomhederne i medlems- staterne må ikke være en faktor, der giver anledning til diskrimination. Derfor skal rejseomkostningerne i forbin- delse med certificeringsopgaver, der udføres på vegne af sådanne virksomheder, lægges sammen og deles mellem ansøgerne. Ansøgeren bør så vidt muligt underrettes om den forven- tede pris for den ydelse, der vil blive leveret, samt om betalingsmåden, inden ydelsen præsteres. Kriterierne for fastlæggelsen af beløbet bør være klare, ensartede og offentligt tilgængelige. Når det ikke er muligt at fastsætte beløbet på forhånd, bør ansøgeren underrettes herom, inden udførelsen af ydelsen påbegyndes. I så fald bør der på forhånd aftales klare bestemmelser om bereg- ningen af det beløb, der skal betales, efterhånden som ydelsen udføres. Branchen bør sikres et klart billede af de økonomiske forhold, så det kan forudse, hvor store gebyrer, det skal betale. Samtidig er det nødvendigt at sikre, at agenturets samlede udgifter til certificeringsopgaverne balancerer med dets samlede gebyrindtægter. Gebyrsatserne bør således kunne revideres årligt på grundlag af agenturets økonomiske resultater og prognoser. De berørte parter bør konsulteres forud for ændring af gebyrer. Desuden bør agenturet regelmæssigt underrette de berørte parter om, hvordan og på hvilket grundlag gebyrerne beregnes. Sådanne oplysninger bør give berørte parter indsigt i agenturets omkostninger og produktivitet. De takster, der er anført i denne forordning, bør bygge på agenturets prognoser for arbejdsbyrden og de dertil hørende omkostninger.