19. 9. 94 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. L 244/19 AFGØRELSE Nr. 152 af 13. maj 1993 om fortolkning af artikel 10a i forordning (FØF) nr. 1408/71 og artikel 2 i forordning (EØF) nr. 1247/92 (94/603/EF) - DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS ADMINISTRATIVE KOMMISSION FOR VANDRENDE ARBEJDSTAGERES SOCIALE SIKRING HAR — ; under henvisning til artikel 81, litra a), i Rådets forordning (FØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, i henhold til hvilken den har til opgave at behandle ethvert administrativet spørgsmål eller fortolkningsspørgsmål, der opstår i forbindelse med bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 1408/71 og senere forordninger, under henvisning til Rådets forordning (FØF) nr. 1247/92 af 30. april 1992, som indfører en særlig ordning til koordinering af de særlige ikke-bidragspligtige ydelser, og, ud fra følgende betragtninger: Den nævnte forordning fastsætter ved indsættelse af en artikel 10a i forordning (EØF) nr. 1408/71, at de pågældende personer udelukkende får tilkendt de særlige ikke-bidragsplig- tige ydelser i den medlemsstat, hvor de er bosat, og i henhold til denne stats lovgivning forudsat, at disse ydelser er optegnet i bilag Ta; ; i henho.ld til forordning (EØF) nr. 1247/92 kan der erhverves ret til de særlige ikke-bidragspligtige ydelser både i henhold til lovgivningen i bopælslandet og i henhold til ovgivningen i en eller flere andre medlemsstater ved anvendelse af artikel 10a i forordning (FØF) nr. 1408/71 og artikel 2 i forordning (EØF) nr. 1247/92; det er nødvendigt at sikre en ensartet gennemførelse af den fastsatte koordineringsordning af hensyn til ydelsesmodtagerne; det er påkrævet i videst muligt omfang af forenkle de administrative procedurer, som de. pågældende skal følge for at give dem mulighed for at få udbetalt de særlige ydelser, som de har ret til, i deres_helhed og uden afbrydelse; det er endvidere nødvendigt at fastsætte betingelser for anvendelsen af de nationale regler om, at en ydelse skal nedsættes, stilles i bero eller bortfalde, når der samtidig består ret til andre ydelser, dels for at de pågældende i den samlede opgørelse kan få udbetalt det højeste beløb af de særlige ikke-bidragspligtige ydelser, som de kan gøre krav på i henhold til de forskellige berørte lovgivninger, og dels for at forhindre en urimelig n—dobbeltudbetaling af disse ydelser; det beløb, der er udbetalt som særlige ydelser, kan således fratrækkes i størrelsen af de ydelser, der skal udbetales i henhold til lovgivningen i den eller de andre berørte medlemsstater, som i så fald eventuelt udbetaler et forskelsbeløb til den pågældende; under alle omstændigheder berører de således fastsatte regler på ingen måde erhvervelse - af ret til ydelser i henhold til lovgivningen i alle de berørte medlemsstater —