26.8.2003 Den Europæiske Unions Tidende L 214/3 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1490/2003 af 25. august 2003 om ændring af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærlægemidler i animalske levnedsmidler (EØS-relevant tekst) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (FØF) nr. 2377/90 af 26 juni 1990 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærme- dicinske præparater i animalske levnedsmidler ()), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1029/2003 (?), særlig artikel 6, 7 og 8, og ud fra følgende betragtninger: (1) I overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2377/90 skal der gradvis fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af alle farmakologisk virksomme stoffer, som inden for Fællesskabet anvendes i veterinær- lægemidler til behandling af dyr bestemt til levnedsmid- delproduktion. Maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer bør kun fastsættes, efter at Udvalget for Veterinærlægemidler har gennemgået alle relevante oplysninger vedrørende sikkerheden af rester af det pågældende stof for forbru- gere af animalske levnedsmidler samt sådanne resters indflydelse på industriel forarbejdning af levnedsmidler. Ved fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkon- centrationer af veterinærlægemidler i animalske levneds- midler er det nødvendigt at specificere de dyrearter, hvori sådanne rester vil kunne være til stede, de koncen- trationer, der må være til stede i hvert af de relevante væv fra det behandlede dyr (målvæv), og arten af den rest, som er relevant for overvågningen af rester (rest- markør). Under hensyn til det begrænsede udbud af veterinærlæ- gemidler til visse dyrearter, som er bestemt til levneds- middelproduktion (?), kan der på et strengt videnskabe- ligt grundlag fastsættes maksimalgrænseværdier for rest- koncentrationer ved hjælp af ekstrapolering fra maksi- malgrænseværdier, der er fastsat for andre dyrearter. () EFT L 224 af 18.8.1990, s. 1. () EUT L 149 af 17.6.2003, s. 15. () Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet — Udbuddet af veterinærlægemidler, KOM(2000) 806 endelig. (5) For at lette den rutinemæssige overvågning af lægemid- delrester, som fastsat i den relevante fællesskabslovgiv- ning, bør der i almindelighed fastsættes maksimalgrænse- værdier for restkoncentrationer i lever eller nyrer; imid- lertid er lever og nyrer hyppigt fjernet fra dyrekroppe i international handel, og der bør derfor også altid fast- sættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer i muskelvæv eller fedtvæv. For veterinærlægemidler til behandling af æglæggende fugle, malkedyr eller honningbier skal der også fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer i æg, mælk eller honning. Cypermethrin og emamectin bør medtages i bilag I til forordning (EØF) nr. 2377/90. Der bør fastsættes en tilstrækkelig lang tidsfrist inden ikrafttrædelsen af denne forordning for at give medlems- staterne mulighed for at foretage de tilpasninger, som måtte være nødvendige i de tilladelser til at markedsføre de pågældende veterinærlægemidler, der er givet i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/ 82/EF () for at tage hensyn til bestemmelserne i denne forordning. Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstem- melse med udtalelse fra Det Stående Udvalg for Veteri- nærmedicinske Præparater — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 Bilag I til forordning (EØF) nr. 2377/90 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning. Artikel 2 Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentlig- gørelsen i Den Europæiske Unions Tidende. Den får virkning fra den tresindstyvende dag efter offentliggø- relsen. L 311 af 28.11.2001, s. 1. () EFT