Nr. L 308/92 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 12. 95 KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUTNING af 26. juli 1995 om betinget godkendelse af Frankrigs støtte til banken Crédit Lyonnais (Kun den franske udgave er autentisk) (Tekst af betydning for EØS) (95/547/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 92 og 93, under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økono- miske Samarbejdsområde, særlig artikel 61 og 62, efter i overensstemmelse med ovennævnte artikler at have givet de interesserede parter en frist til at fremsætte deres bemærkninger ('), og ud fra følgende betragtninger: 1. INDLEDNING Ved skrivelse af 2. maj 1995 (SG(95) D/5500) meddelte Kommissionen de franske myndigheder, at den havde besluttet at indlede proceduren i traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn til statsstøtten til den statsejede bank, Crédit Lyonnais (i det følgende benævnt CL). Ved udgangen af 1993 var CL, målt efter den samlede aktivmasse (næsten 2000 mia. ffr.), Europas største bank- koncern med over 71000 ansatte. CL's aktiviteter spændte fra almindelig bankvirksomhed, investeringsser- vice og kapitaltransaktioner til formueforvaltning, for- sikring og andre finansielle tjenesteydelser. CL opererede ikke alene i Frankrig, men havde også ca. 900 filialer i andre europæiske lande og 800 i resten af verden. ()) EFT nr. C 121 af 17. 5. 1995, s. 4. Pr. 31. december 1993 var CL's hovedaktionær den franske stat, der havde 55 % af kapitalen og 76 % af stemmerettighederne. De øvrige ordinære aktionærer var Thomson-CSF (et selskab i den statslige Thomson- koncern, der havde næsten 20 % af stemmerettighederne) og Caisse des Dép6ts et Consignations (et statsejet kre- ditinstitut med 4 % af stemmerettighederne). Resten af kapitalen (22 %) bestod af børsnoterede investeringsbevi- ser. Efter næsten fem år med kraftig vækst måtte CL notere et negativt resultat i 1992 (1,8 mia. ffr.) og i 1993 (6,9 mia. ffr.). Underskuddet var meget stort målt i forhold til egen- kapitalen og ville have bragt bankens solvensgrad (dvs. forholdet mellem dens egenkapital og de risikovægtede aktiver) ned under det lovfæstede mindstekrav på 8 %, hvis ikke de franske myndigheder i 1994, efter opfordring fra det franske finanstilsyn, Commission Bancaire, havde truffet foranstaltninger til støtte for CL, blandt andet i form af en kapitalforhøjelse og statens overtagelse af visse urentable engagementer. I begyndelsen af 1995 kom det frem, at CL var på vej til et nyt underskud, der ville have bragt bankens solvens i fare ; den franske regering trådte til med en ny redningsaktion, denne gang i form af opret- telse af et afviklingsselskab, som skulle overtage aktiver på 135 mia. ffr. heraf blandt andet CL's helt eller delvis urentable aktiver. Herved kunne man begrænse det regn- skabsmæssige underskud for regnskabsåret 1994 til 12,1 mia. ffr. CL's krise synes i vid udstrækning at være forbundet med den aggressive kredit- og investeringspolitik, som banken førte i 1980'erne og i begyndelsen af 1990'erne uden en tilstrækkelig stram risikostyring. Fra 1988 til 1993 blev de samlede aktiver næsten fordoblet, medens CL's industriin- teresser steg til næsten det femdobbelte og nåede op på 50 mia. ffr. CL's engagementer på ejendomsmarkedet