18. 9. 93 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. L 235/23 KOMMISSIONENS FORORDNING (EØF) Nr. 2565/93 af 17. september 1993 om ændring af forordning (FØF) nr. 891/89 om særlige gennemførelsesbestem- melser for ordningen med import- og eksportlicenser for korn og ris KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 af 30. juni 1992 om den fælles markedsordning for korn (), ændret ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 2193/93 (?), særlig artikel 9, stk. 2, og artikel 13, stk. 6, under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1418/76 af 21. juni 1976 om den fælles markedsordning for ris (?), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1544/93 (?), særlig artikel 10, stk. 2, og artikel 17, stk. 5, og ud fra følgende betragtninger : I henhold til Kommissionens forordning (EØF) nr. 891/89 (, senest ændret ved forordning (EØF) nr. 3570/92 (), kan der, når konkurrenceforholdene på verdensmarkedet taler herfor, og når en eksportør er i færd med at indgå en kontrakt, der berettiger en varighed ud over det normale, udstedes eksportlicenser af længere varighed for bestemte produkter, når eksportøren anmoder herom, og navnlig når han overholder særlige bestemmelser om kontraktens forelæggelse for myndighe- derne ; erfaringen viser, at det er påkrævet med supple- rende regler, hvis bestemmelsens formål skal tilgodeses ; de begrænsede budgetmidler og forholdene på EF's indre marked og på verdensmarkedet gør det berettiget at begrænse udstedelsen af eksportlicenser med særlig varig- hed ; det bør med henblik på administrationen af licen- serne fastsættes, at der ved ansøgning om eksportlicenser med længere frist skal forelægges en erklæring fra import- landet om, at en leveringskontrakt er under indgåelse — eventuelt med forbehold af, at der udstedes licens — for en varemængde og en leveringsperiode svarende til den begærede licens ; det bør fastsættes, at der først udstedes licens, når de myndigheder, som har modtaget ansøgnin- gen, har behandlet den bl.a. under hensyntagen til de økonomiske aspekter i forbindelse med udførslen, og når ()) EFT nr. L 181 af 1. 7. 1992, s. 21. () EFT nr. L 196 af 5. 8. 1993, s. 22. ) EFT nr. L 166 af 25. 6. 1976, s. 1. () EFT nr. L 154 af 25. 6. 1993, s. 5. () EFT nr. L 94 af 7. 4. 1989, s. 13. () EFT nr. L 362 af 11. 12. 1992, s. 51. myndighederne inden for fristen har fået forelagt den endelige kontrakt, der er indgået mellem parterne ; erfaringen har vist, at kontrakter for udførsel til AVS-lande ofte ændres i modtagerlandet ; for at mindske denne risiko bør det tillades, at en vis del af kontrakt- mængderne udføres til et andet land inden for samme landegruppe ; de i denne forordning fastlagte foranstaltninger er i over- ensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Korn — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING : Artikel 1 I artikel 11 i forordning (EØF) nr. 891/89 foretages følgende ændringer : 1) Stk. 1 affattes således : »1. 1 særlige tilfælde kan eksportlicensen for blød hvede, hård hvede, rug, byg, majs, ris, hvedemel, rugmel samt gryn og groft mel af hård hvede og for produkter, der henhører under KN-kode 2309, med undtagelse af KN-kode 2309 1070, 2309 10 90, 2309 90 10, 2309 90 70, 2309 90 91 og 2309 90 99, og som har et indhold af mælkeprodukter på under 50 vægtprocent, være gyldig i længere tid end fastsat i artikel 9, stk. 1, når eksportøren er i færd med at indgå en kontrakt, som berettiger til en længere varighed. Med henblik herpå forelægger eksportøren myndighe- derne skriftlig dokumentation fra en officiel institution eller en virksomhed i modtagerlandet. Varemængde og -kvalitet, samt leveringsfrister og prisvilkår, skal fremgå af dokumentationen. Medlemsstaten informerer straks Kommissionen herom ved fremsendelse af en kopi af denne dokumentation.« 2) Stk. 2, andet og tredje afsnit, affattes således : »For udførsler til ét eller flere AVS-lande, som er anført blandt de grupper af AVS-lande, der er opstillet i bilag IIl, og som har undertegnet Lomé-konventionen, nedsættes den i første afsnit omhandlede minimums- mængde til :