L 291/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 10. 98 RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2330/98 af 22. oktober 1998 om tilbud om erstatning til visse producenter af mælk og mejeriprodukter, som midlertidigt har været underlagt begrænsninger i udøvelsen af deres virksomhed RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 43, under henvisning til forslag fra Kommissionen ()), under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (?), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (?), og ud fra følgende betragtninger: Ved indførelsen i 1984 af tillægsafgiftsordningen for mælk og mejeriprodukter blev der ikke i EF-bestemmel- serne om tildeling af individuelle referencemængder taget højde for situationen for producenter, som ikke eller kun i begrænset omfang havde leveret eller solgt mælk i det af medlemsstaten anvendte referenceår som følge af en forpligtelse, de havde indgået i henhold til Rådets forord- ning (EØF) nr. 1078/77 af 17. maj 1977 om indførelse af en præmieordning for ikke-markedsføring af mælk og mejeriprodukter og for omstilling af malkekvægsbesæt- ninger (?); efter Domstolens dom af 19. maj 1992 i de forenede sager C-104/89 og C-37/90 forpligtede EF-institutionerne sig til fuldt ud at efterkomme denne dom over for alle berørte producenter, hvis forhold opfyldte de i dommen indeholdte betingelser for at pålægge EF erstatningsansvar for de tab, som producenterne havde lidt, fordi de oprin- delige EF-bestemmelser om tillægsafgiften ikke forudså tildeling af en individuel referencemængde til disse producenter; de berørte producenter var først og fremmest dem, der var berettiget til at ansøge om en specifik refe- rencemængde i henhold til de bestemmelser, der blev indsat i Rådets forordning (EØF) nr. 857/84 (?) af 31. marts 1984 om generelle bestemmelser vedrørende anvendelsen af afgiften i artikel Sc i forordning (EØF) nr. 804/68 på området for mælk og mejeriprodukter ved forordning (EØF) nr. 764/89 (%) eller forordning (EØF) nr. 1639/91 (7); der blev ved Rådets forordning (EØF) nr. 2187/93 af 22. juli 1993 om tilbud om erstatning til visse ()) EFT C 273 af 2. 9. 1998, s. 3. (?) EFT C 328 af 26. 10. 1998. () Udtalelse afgivet den 15. oktober 1998 (endnu ikke offent- liggjort i EFT). () EFT L 131 af 26. 5. 1997, s. 1. Forordningen er senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1300/84 (EFT L 125 af 12. 5. 1984, s. 23). () EFT )L 90 af 1. 4. 1984, s. 13. Forordningen er ophævet ved Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92 (EFT L 405 af 31. 12. 1992, s. 1). () EFT L 84 af 29. 3. 1989, s. 2. () EFT L 150 af 15. 6. 1991, s. 35. producenter af mælk og mejeriprodukter, som midlerti- digt har været forhindret i at udøve deres virksomhed (?), indført erstatningsordninger for disse producenter, hvor- efter alle berettigede producenter, der indgav erstatnings- krav, fik et tilbud, der var beregnet efter en standardme- tode, og som kunne accepteres som fuld og endelig afgø- relse eller afslås; i de forenede sager T-195/94 og T-202/94, anlagt af to producenter, dømte Retten i Første Instans ved dom af 9. december 1997 Fællesskabet til at erstatte de tab, som producenterne havde lidt, fordi de oprindelige EF- bestemmelser om indførelse af tillægsafgiftsordningen ikke forudså tildeling af en individuel referencemængde for bedrifter underlagt en forpligtelse i henhold til forord- ning (EØF) nr. 1078/77, og fordi efterfølgende ændringer af bestemmelserne udelukkede tildeling af specifikke referencemængder til overtagere af en præmie ydet i medfør af forordning (EØF) nr. 1078/77, som havde modtaget en referencemængde i henhold til artikel 2 og/eller 6 i forordning (EØF) nr. 857/84; der er et betragteligt antal andre producenter, hvis forhold opfylder de i dommen indeholdte betingelser for at pålægge EF erstatningsansvar, og som enten allerede har anlagt sag mod Rådet og Kommissionen eller fremsat krav om erstatning over for EF-institutionerne; det drejer sig hovedsageligt om producenter, der var berettiget til at ansøge om en specifik referencemængde i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2055/93 ?); der bør derfor vedtages ordninger med henblik på afgørelse af disse krav; antallet af potentielt berettigede producenter medfører, at det ikke er muligt at foretage en individuel vurdering af den enkelte producents krav; der må derfor anvendes en standardmetode; det vil være hensigtsmæssigt i videst muligt omfang at følge de ordninger, der er fastsat i forordning (EØF) nr. 2187/93; der må etableres en direkte forbindelse mellem godken- delsen af retten til en specifik referencemængde i henhold til forordning (EØF) nr. 2055/93 og forekomsten af et tab forårsaget af begrænsningen af mælkeprodukti- onen i strid med den pågældende producents ønsker; for () EFT L 196 af 5. 8. 1993, s. 6. () EFT L 187 af 29. 7. 1993, s. 8.