21. 4. 95 Nr. L 89/7 De Europæiske Fællesskabers Tidende KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 870/95 af 20. april 1995 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis mellem linjerederier (konsortier) i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 479/92 ('I"ckst af betydning for EØS) konsortier som defineret i denne forordning KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE (4) FÆLLESSKABER HAR — bidrager generelt til at øge produktiviteten og forbedre servicekvaliteten inden for linjeskibsfart, fordi de fremmer en rationalisering af de delta- under henvisning til traktaten om oprettelse af Det gende rederiers virksomhed og kan føre til stor- Europæiske Fællesskab, driftsfordele med hensyn til brug af skibe og havneanlæg, samtidig med at de bidrager til at fremme den tekniske og økonomiske udvikling ved under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 479/92 at lette og tilskynde til øget brug af containere samt af 25. februar 1992 om anvendelse af traktatens artikel 85, en mere effektiv udnyttelse af skibskapaciteten ; stk. 3, på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis mellem linjerederier (konsortier) ()), ændret ved traktaten vedrørende Ølstrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse, særlig artikel 1, () > brugerne af de søtransportydelser, der udbydes af efter offentliggørelse af udkast til denne forordning ?, efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål på Søtransportområdet, og ud fra følgende betragtninger : (1) — Visse aftaler, vedtagelser og former for samordnet praksis kan mellem rederier, der går ud på fælles drift af linjeskibsfart (konsortier), i kraft af det samarbejde, de afføder mellem de deltagende rede- rier, begrænse konkurrencen inden for fællesmar- kedet og påvirke samhandelen mellem medlems- staterne, og de kan derfor falde ind under forbuddet i traktatens artikel 85, stk. 1; (2) > ifølge den analyse af konsortieaftaler, Kommis- sionen har foretaget, kan mange af disse aftaler ikke desto mindre normalt anses for at opfylde betingel- serne i traktatens artikel 85, stk. 3, og det bør defi- neres, hvilke former for konsortieaftaler dette gælder ; (3) > Kommissionen har taget skyldigt hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for søtransport, og som også vil indgå som en væsentlig faktor i Kommissionens vurdering i de tilfælde, hvor den skal tage stilling til konsortier, der ikke falder ind under gruppefritagelsen efter denne forordning ; () EFT nr. L 55 af 29. 2. 1992, s. 3. () EFT nr. C 63 af 1. 3. 1994, s. 8. (6) 7) konsortierne, får generelt en rimelig andel i de - fordele, der følger af den med konsortierne forbundne forbedring af produktivitet og service- kvalitet ; disse fordele kan bl.a. bestå i en øget anløbsfrekvens eller en bedre fordeling af denne samt i en bedre kvalitet og et mere varieret udbud af transportydelser som følge af brug af mere moderne skibe og havne- eller andre anlæg; brugerne vil imidlertid kun kunne drage reelle fordele heraf i det omfang, hvor der hersker tilstrækkelig konkurrence på de farter, inden for hvilke konsortierne opererer ; disse aftaler bør derfor være omfattet af en gruppe- fritagelse i det omfang, der ikke giver de deltagende virksomheder mulighed for at udelukke konkur- rencen for en væsentlig del af den pågældende trafik ; som følge af de til stadighed vekslende vilkår på søtransportmarkedet og parternes hyppige ændringer af bestemmelserne i konsortieaftalerne eller af de aktiviteter, de udøver i henhold til dem, bør denne forordning præcisere, hvilke betingelser konsortierne skal opfylde for at være omfattet af gruppefritagelsen ; et af de væsentligste træk ved et konsortium, hvis formål består i at etablere og drive fælles farter, er, at det foretager kapacitetstilpasninger ; dette er imidlertid ikke tilfældet, når der foretages en procentvis begrænsning af udnyttelsen af kapaci- teten på de skibe, der benyttes inden for et konsor- tium ;