15.5.2002 De Europæiske Fællesskabers Tidende L 128/41 RÅDETS DIREKTIV 2002/38/EF af 7. maj 2002 om ændring og midlertidig ændring af direktiv 77/388/EØF hvad angår merværdiafgiftssystemet for radio- og tv-spredningstjenester og visse elektronisk leverede tjenesteydelser RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93, under henvisning til forslag fra Kommissionen (!), under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ?), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (), og ud fra følgende betragtninger: (1) EFT De nuværende momsregler for radio- og tv-sprednings- tjenester og elektronisk leverede tjenesteydelser i artikel 9 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (?) — er ikke tilstrækkelige til at omfatte sådanne tjenester, der forbruges i Fælles- skabet, og de kan heller ikke hindre konkurrenceforvrid- ning på dette område. For at det indre marked kan fungere tilfredsstillende, bør en sådan konkurrenceforvridning fjernes, og der bør indføres nye, harmoniserede regler for denne type aktivi- teter. På området for elektronisk handel bør der navnlig ske beskatning af disse tjenester i Fællesskabet, når de leveres mod vederlag og anvendes af kunder, som er etableret her, og de bør ikke beskattes, hvis de anvendes uden for Fællesskabet. Med henblik herpå bør radio- og tv-spredningstjenester og elektronisk leverede tjenesteydelser fra tredjelande til personer etableret i Fællesskabet eller fra Fællesskabet til aftagere etableret i tredjelande beskattes på aftagerens sted. For at definere elektronisk leverede tjenesteydelser bør eksempler på sådanne tjenesteydelser medtages i et bilag til direktivet. For at gøre det lettere for operatører, der leverer tjeneste- ydelser elektronisk, og som hverken er etableret inden for eller forpligtet til at være momsregistreret i Fælles- skabet, at overholde afgiftsmæssige forpligtelser, bør der C 337 E af 28.11.2000, s. 65. C 232 af 17.8.2001, s. 202. C 116 af 20.4.2001, s. 59. L 145 af 13.6.1977, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 2001/115/EF (EFT L 15 af 17.1.2002, s. 24). (10) (11) indføres en særordning. Ved anvendelse af denne ordning bør en operatør, der leverer sådanne tjeneste- ydelser ad elektronisk vej til ikke-afgiftspligtige personer inden for Fællesskabet, hvis han ikke på anden måde er momsregistreret i Fællesskabet, kunne vælge identifika- tion i en enkelt medlemsstat. Den ikke-etablerede operatør, der ønsker at benytte sig af særordningen, bør opfylde kravene i denne og alle relevante gældende bestemmelser i den medlemsstat, hvor tjenesteydelserne forbruges. Identifikationsmedlemsstaten bør under visse betingelser kunne udelukke en ikke-etableret operatør fra denne særordning. Når en ikke-etableret operatør vælger særordningen, tilbagebetales al indgående merværdiafgift, som han har betalt for goder og tjenesteydelser, som han har brugt med henblik på sine skattepligtige aktiviteter under særordningen, af den medlemsstat, i hvilken den indgåede merværdiafgift er blevet betalt, jf. ordningerne i Rådets trettende direktiv 86/560/EØF af 17. november 1986 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Foranstaltninger til tilbagebe- taling af merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret på Fællesskabets område (?). De fakulta- tive begrænsninger for tilbagebetaling i artikel 2, stk. 2 og 3, samt artikel 4, stk. 2, i samme direktiv bør ikke finde anvendelse. Medlemsstaterne bør på betingelser, som de selv fast- sætter, give tilladelse til, at visse momsopgørelser og -angivelser kan afgives ad elektronisk vej og kan også kræve, at det sker elektronisk. De bestemmelser, der vedrører indførelse af elektroniske afgiftsangivelser, bør vedtages permanent. Det er ønske- ligt, at alle andre bestemmelser vedtages midlertidigt for en periode på tre år, som kan forlænges af praktiske årsager, men de bør under alle omstændigheder, baseret på erfaringerne, revideres inden tre år efter den 1. juli 2003. Direktiv 77/388/EØF bør derfor ændres tilsvarende — (?) EFT L 326 af 21.11.1986, s. 40.