- 10. 3. 94 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. L 67/89 - RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 519/94 af 7. marts 1994 om den fælles ordning for indførsel fra visse tredjelande og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 1765/82, nr. 1766/82 og nr. 3420/83 RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Euro- pæiske Fællesskab, særlig artikel 113, under henvisning til de fælles markedsordninger for land- brugsprodukter samt til de regler, der er fastsat i henhold til traktatens artikel 235 for varer fremstillet ved forarbejd- ning af landbrugsprodukter, herunder især de bestemmel- ser, som muliggør en afvigelse fra det generelle princip om, at kvantitative restriktioner eller foransialtninger med tilsvarende virkning udelukkende må ændres til de i disse . regler fastsatte foranstaltninger, under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger : Den fælles handelspolitik bør bygge på ensartede princip- per; ordningerne for indførsel fra visse tredjelande i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 1765/82 af - 30. juni 1982 om den fælles ordning for indførsel fra statshandelslande (!), Rådets forordning (FØF) nr. 1766/82 af 30. juni 1982 om den fælles ordning for indførsel fra Den Kinesiske Folkerepublik (?) og Rådets forordning (EØF) nr. 3420/83 af 14. november 1983 om importord- ningerne for de varer med oprindelse i statshandelslan- dene, som ikke er liberaliseret på fællesskabsplan (?) udgør en betydningersfuld bestanddel af denne politik ; denne politik bør dog udbygges yderligere, da de gældende ordninger stadig indeholder undtagelser og fritagelser, som giver medlemsstaterne. mulighed for at anvende nationale foranstaltninger ved import af varer med oprin- delse i de pågældende tredjelande ; i henhold til traktatens artikel 7 A har det indre marked siden den 1. januar 1993 bestået af et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjeneste- ydelser og kapital ; () EFT nr. L 195 af 5. 7. 1982, s. 1. Forordningen er senest æn- dret ved forordning (EØF) nr. 1013/93 (EFT nr. L 105 af 30. 4. 1993, s. 1). () EFT nr. L 195 af 5. 7. 1982, s. 21. Forordningen er senest æn- dret ved forordning (EØF) nr. 1409/86 (EFT nr. L 128 af 14. 5. 1986, s. 25). () EFT nr. L 346 af 8. 12. 1983, s. 6. Forordningen er senest æn- dret ved forordning (EØF) nr. 848/92 (EFT nr. L 89 af 4. 4. 1992, s. 1). gennemførelsen af den fælles  handelspolitik for importordninger udgør et nødvendigt supplement til virkeliggørelsen af det indre marked og er den eneste foranstaltning, som kan sikre, at der i reglerne for Fælles- skabets samhandel med tredjelande tages hensyn til den situation, som følger af integrationen af markederne ; for at gøre reglerne for import mere ensartede må de undtagelser, der følger af nationale handelspolitiske foran- staltninger, der stadig er i kraft, navnlig de kvantitative foranstaltninger medlemsstaterne opretholder i henhold til forordning (EØF) nr. 3420/83, bringes til ophør ; dette bør ske ved, at der i videst muligt omfang og under hensyn til de særlige forhold i de pågældende tredjelandes økonomiske system fastsættes regler, der svarer til bestem- melserne i den fælles ordning for de øvrige tredjelande ; liberaliseringen af importen, dvs. afskaffelse af samtlige kvantitative restriktioner, bør derfor danne grundlaget for fællesskabsbestemmelserne ; for nogle få varer med oprindelse i Den Kinesiske Folke- republik bør der dog på baggrund af følsomheden i visse af Fællesskabets erhvervsgrene i denne forordning fast- sættes kvantitative kontingenter og tilsynsforanstaltninger på fællesskabsplan ; der bør ligeledes fastsættes en proce- dure for revision af og kontrol med disse foranstaltninger med henblik på at tilpasse dem til udviklingen ; for så vidt angår andre varer skal Kommissionen under- søge importvilkårene og -udviklingen, de forskellige økonomiske og handelsmæssige forhold, samt hvilke forholdsregler der eventuelt bør træffes ; det kan for disse varer vise sig nødvendigt at indføre fællesskabstilsyn med en del af denne import ; det påhviler Kommissionen og Rådet under hensyn til de bestående internationale forpligtelser at træffe afgørelse om de beskyttelsesforanstaltninger, der er nødvendige af hensyn til Fællesskabets interesser ; det kan vise sig, at det er mere hensigtsmæssig at anvende tilsyns- eller beskyttelsesforanstaltninger, der er begrænset til en eller flere af Fællesskabets regioner, end foranstalt- ninger, der gælder i hele Fællesskabet ; disse foranstalt- ninger bør dog kun tillades, hvis der ikke foreligger alter- native løsninger, og skal være rent undtagelsesvise ; det skal sikres, at disse foranstaltninger bliver midlertidige og griber mindst muligt ind i det indre marked ;