26.6.2003 Den Europæiske Unions Tidende L 157/55 (Retsakter, hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk) KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUTNING af 27. november 2002 om Tysklands støtteordning »Thiiringens driftskapitalprogram« (meddelt under nummer K(2003) 4359) (Kun den tyske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst) (2003/469/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit, under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a), efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 88, stk. 2, og ud fra følgende betragtninger: 1. SAGSFORLØB (1) — I 1993 trådte retningslinjen for delstaten Thiiringens driftskapitalprogram (herefter »retningslinjen«) af 20. juli 1993 i kraft (). Ifølge myndighederne i Thiiringen var retningslinjen i overensstemmelse med den de minimis- regel, der er indført ved Fællesskabets rammebestem- melser for statsstøtte til små og mellemstore virksom- heder (herefter »SMV-rammebestemmelserne«) (?) fra 1992 og er derfor ikke blevet anmeldt i henhold til EF- traktatens artikel 88, stk. 3. (2) — Efter en avisartikel om dette låneprogram, som gav offentlige virksomheder mulighed for at optage lån på gunstige vilkår uden tilstrækkelig banksikkerhed med henblik på at finansiere deres lagre, bad Kommissionen ved brev GD IV/D 3761 af 2. maj 1994 Tyskland om oplysninger desangående for at kunne bedømme, hvor- () Thiiringer Staatsanzeiger nr. 33/1993, s. 1415. () EFT C 213 af 19.8.1992, s. 2. vidt retningslinjen var forenelig med fællesmarkedet. Ved brev af 31. maj 1994 meddelte Tyskland følgende oplys- ninger: Thuringens driftskapitalprogram af 20. juli 1993 henvender sig til små og mellemstore virksomheder (som defineret i SMV-rammebestemmelserne fra 1992), hvis økonomiske tilstand er sund, men som på grund af deres ringe størrelse, manglende bankgarantier og den generelle situation på kapitalmarkedet ville have svært ved at skaffe fremmedfinansiering. Det var ikke muligt at yde lån til kriseramte virksomheder, men disse virksom- heder kunne ansøge om hjælp fra andre anerkendte programmer. Retningslinjen var desuden tænkt som et de minimis-program i overensstemmelse med de minimis-bestemmelserne i SMV-rammebestemmelserne (1992). Tyskland var enig med Thiiringens myndigheder i, at retningslinjen ikke var omfattet af anmeldelsespligten efter artikel 88, stk. 3. Som svar på Kommissionens forespørgsel om oplys- ninger af 29. maj 1995 sendte Tyskland med brev af 27. juni 1995 et eksemplar af retningslinjen for driftskapital- programmet. I forbindelse med sag C 85/98 (ex NN 106/98 om fejl- agtig anvendelse af de minimis-reglerne på delstaten Thuringens konsolideringsprogram af 20. juli 1993) bekræftede Tyskland ved brev af 8. juni 1998, at den retningslinje, der lå til grund for sagen, var udløbet den