23.7.2003 Den Europæiske Unions Tidende L 184/15 RÅDETS BESLUTNING af 16. juli 2003 om foreneligheden mellem en støtte, som Den Italienske Republik agter at yde sine mælkeprodu- center, og fællesmarkedet (2003/530/EF) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, tredje afsnit, under henvisning til en begæring fra Den Italienske Republik, og ud fra følgende betragtninger: (1) — I henhold til den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter, som den foreligger i forordning (EF) nr. 1255/1999 ()), finder artikel 87, 88 og 89 i traktaten anvendelse på mælkemarkedet. (2) — De italienske mælkeproducenter har produceret mælk ud over deres referencemængder i perioden fra 1995/96 til 2001/02 og skal betale Fællesskabet et beløb på 1386 475 250 EUR i henhold til den tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter, der blev indført ved forord- ning (EØF) nr. 3950/92 ). (3) — Dette beløb har de italienske myndigheder for en stor del ikke inddrevet, fordi disse producenter har opnået betalingssuspensioner fra de nationale administrative domstole. (4) — Den nuværende situation i Italien er karakteriseret ved, at inddrivelsen af tillægsafgiften er ved at løbe ind i en række vanskeligheder, hvilket især har medført et stort antal verserende retstvister, som fortsat vil kunne forsinke de faktiske betalinger i lang tid fremover. (5) — De italienske myndigheder overvejer at træffe foranstalt- ninger til at bilægge disse verserende retstvister og til at fjerne de sociale spændinger, der hersker for øjeblikket, ved at tillade disse mælkeproducenter at afdrage deres udestående gæld ved hjælp af betalingshenstand uden renter over et antal år. (6) — De italienske myndigheder agter med henblik herpå at yde disse producenter statsstøtte, idet Den Italienske Republik træder ind og betaler Fællesskabet det samlede beløb, som disse producenter skylder Fællesskabet, og inddriver hele dette beløb fra producenterne ved hjælp af betalingshenstand. (7) — Den italienske regering forpligter sig til at undgå tilsva- rende problemer i fremtiden ved at anvende tillægsaf- giften strengt på grundlag af en ny lov om forvaltning af (') EFT L 160 af 26.6.1999, s. 48. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 806/2003 (EUT L 122 af 16.5.2003, s. 1). (?) EFT L 405 af 31.12.1992, s. 1. Senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 572/2003 (EUT L 82 af 29.3.2003, s. 20). mælkekvoterne i fremtiden, der medfører en radikal revi- sion og modernisering af gennemførelsesbestemmel- serne. Efter Kommissionens vurdering udgør denne lov et korrekt retsgrundlag for anvendelsen af ordningen, som ved en fuldstændig og korrekt gennemførelse forventes at ville fungere godt. (8) — Da hensigten er at undgå de uovervindelige finansielle problemer, som sandsynligvis ville opstå for de berørte individuelle italienske mælkeproducenter, hvis alle de skyldige beløb blev inddrevet straks, og dermed at lette de nuværende sociale spændinger, er der således tale om ganske særlige omstændigheder, der berettiger til at betragte den støtte, som Den Italienske Republik agter at yde disse mælkeproducenter i form af forskudsbetaling og betalingshenstand, som forenelig med fællesmarkedet uanset artikel 87 i traktaten, forudsat at betingelserne i denne beslutning overholdes. (9) I henhold til artikel 88, stk. 1, i traktaten foretager Kommissionen en løbende undersøgelse af alle de støtte- ordninger, som Rådet har tilladt. I overensstemmelse med de procedurer, der er fastlagt i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 ()), overvåger Kommissionen, at de betingelser, på hvilke en støtteordning er godkendt, overholdes, og kan beordre tilbagebetaling af ulovlig støtte — VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 Den støtte, som Den Italienske Republik agter at yde mælke- producenterne ved at træde ind og betale Fællesskabet det beløb, som disse skylder Fællesskabet i henhold til tillægsaf- giften på mælk og mejeriprodukter for perioden 1995/96 til 2001/02, og ved at tillade disse producenter at tilbagebetale deres gæld ved hjælp af betalingshenstand uden renter over et antal år, betragtes undtagelsesvis som forenelig med fællesmar- kedet på betingelse af, — at gælden tilbagebetales fuldt ud i lige store årlige rater — at tilbagebetalingsperioden ikke overstiger 14 år fra 1. januar 2004. () EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1.