L 321/26 Den Europæiske Unions Tidende 6.12.2003 RÅDETS DIREKTIV 2003/ 1 lO/EF af 25. november 2003 om bistand ved gennemrejse i forbindelse med udsendelse med fly RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 63, nr. 3, litra b), under henvisning til initiativ fra Forbundsrepublikken Tyskland, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og ud fra følgende betragtninger: (1) Gensidig bistand ved udsendelse tilgodeser den fælles målsætning om at bringe udrejsepligtige tredjelandsstats- borgeres ulovlige ophold til ophør. En ordning, der er bindende for alle medlemsstater, bidrager desuden til retssikkerheden og til at skabe ensartede procedurer. Udsendelse med fly får stadig større betydning med henblik på at bringe tredjelandsstatsborgeres ophold til ophør. Medlemsstaterne bestræber sig på først og frem- mest at anvende direkte flyforbindelser, men ud fra økonomiske hensyn eller på grund af et utilstrækkeligt udbud af direkte flyforbindelser kan det blive nødvendigt at anvende forbindelser, der går via transitlufthavne i andre medlemsstater. Rådets henstilling af 22. december 1995 om samråd og samarbejde i forbindelse med gennemførelse af udsendel- sesforanstaltninger (), og Eksekutivkomitéens afgørelse af 21. april 1998 om samarbejdet mellem de kontrahe- rende parter ved udsendelse af tredjelandsstatsborgere med fly (SCH/Com-ex(98)10) () omhandler allerede behovet for samarbejde mellem medlemsstaterne vedrø- rende udsendelse af tredjelandsstatsborgere med fly. Medlemsstaternes ret til at fastsætte bestemmelser — navnlig med hensyn til anvendelse af tvangsforanstalt- ninger over for tredjelandsstatsborgere, der modsætter sig udsendelse — bør ikke berøres af dette direktiv. Konventionen af 14. september 1963 angående lovover- trædelser og visse andre handlinger begået om bord i luftfartøjer  (Tokyo-konventionen) — navnlig med hensyn til, at luftfartøjschefen har højeste myndighed om bord, samt spørgsmål om ansvar — bør ikke berøres af dette direktiv. Underretning af flyselskaberne om gennemførelse af uledsagede eller ledsagede udsendelser sker under henvis- ning til bilag 9 i konventionen angående international civil luftfart ((CAO-konventionen) af 7. december 1944. () EFT C 5 af 10.1.1996, s. 3. (?) EFT L 239 af 22.9.2000, s. 193. (7) Ved anvendelsen af dette direktiv overholder medlems- staterne menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, navnlig  Genéve-konventionen om flygtninges retsstilling af 28. juli 1951, som ændret ved New York-protokollen af 31. januar 1967 og den euro- pæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder. I henhold til gældende internationale forpligtelser bør der hverken anmodes om eller gives tilladelse til gennemrejse med fly, hvis tredjelandsstatsborgeren i bestemmelsestredje- landet eller i et transittredjeland risikerer at blive udsat for umenneskelig eller nedværdigende behandling, tortur eller dødsstraf, eller tredjelandsstatsborgerens liv eller frihed vil være truet på grund af den pågældendes race, religion, nationalitet, tilhørsforhold til en bestemt social gruppe eller politiske overbevisning. De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fast- sættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser,  der tillægges  Kommissi- onen (”). I henhold til artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedta- gelsen af dette direktiv, der derfor ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i denne medlemsstat. Da det er hensigten med dette direktiv at udbygge Schengen- reglerne i henhold til bestemmelserne i afsnit IV i trak- taten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab i det omfang, det finder anvendelse på tredjelandsstatsborgere, der ikke opfylder eller ikke længere opfylder de betin- gelser for et kortvarigt ophold, der gælder på en medlemsstats område i henhold til Schengen-reglerne, træffer Danmark i henhold til nævnte protokols artikel 5 inden 6 måneder efter, at Rådet har vedtaget dette direktiv, afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre direktivet i sin nationale lovgivning. For Republikken Island og Kongeriget Norge udgør dette direktiv en udbygning af Schengen-reglerne som omhandlet i den aftale, Rådet for Den Europæiske Union indgik den 18. maj 1999 med Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering med gennemførelsen,  anvendelsen og udviklingen  af Schengen-reglerne (?), i det omfang de finder anvendelse på tredjelandsstatsborgere, der ikke opfylder eller ikke længere opfylder de betingelser for et kortvarigt ophold, der gælder på en medlemsstats område i henhold til Schengen-reglerne, og som falder inden for det område, der er nævnt i artikel 1, litra €, i Rådets afgørelse 1999/ 437/EF af 17. maj 1999 om visse gennemførelsesbe- stemmelser til aftalen (”). () EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23. () EFT L 176 af 10.7.1999, s. 36. () EFT L 176 af 10.7.1999, . 31.