28.3.2003 Den Europæiske Unions Tidende L 81/7 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 544/2003 af 27. marts 2003 om ændring af bilag I og II til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærlægemidler i animalske levnedsmidler (EØS-relevant tekst) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (FØF) nr. 2377/90 af 26. juni 1990 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinær- medicinske præparater i animalske levnedsmidler ()), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 61/2003 (%, særlig artikel 6, 7 og 8, ud fra følgende betragtninger: (1) I overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2377/90 skal der gradvis fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af alle farmakologisk virksomme stoffer, som inden for Fællesskabet anvendes i veterinær- lægemidler til behandling af dyr bestemt til levnedsmid- delproduktion. (2) — Maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer bør kun fastsættes, efter at Udvalget for Veterinærlægemidler har gennemgået alle relevante oplysninger vedrørende sikkerheden af rester af det pågældende stof for forbru- gere af animalske levnedsmidler samt sådanne resters indflydelse på industriel forarbejdning af levnedsmidler. (3) — Ved fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkon- centrationer af veterinærlægemidler i animalske levneds- midler er det nødvendigt at specificere de dyrearter, hvori sådanne rester vil kunne være til stede, de koncen- trationer, der må være til stede i hvert af de relevante væv fra det behandlede dyr (målvæv), og arten af den rest, som er relevant for overvågningen af rester (rest- markør). (4) — For at lette den rutinemæssige overvågning af lægemid- delrester, som fastsat i den relevante fællesskabslovgiv- ning, bør der i almindelighed fastsættes maksimalgrænse- værdier for restkoncentrationer i lever eller nyrer. Imid- lertid er lever og nyrer hyppigt fjernet fra dyrekroppe i () EFTL 224 af 18.8.1990, s. 1. () EFT L 11 af 16.1.2003, s. 12. international handel, og der bør derfor også altid fast- sættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer i muskelvæv eller fedtvæv. (5) — For veterinærlægemidler til behandling af æglæggende fugle, malkedyr eller honningbier skal der også fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer i æg, mælk eller honning. (6) — Bacitracin bør indsættes i bilag I til forordning (EØF) nr. 2377/90. (7) — Svovl bør indsættes i bilag II til forordning (EØF) nr. 2377/90. (8) — Der bør fastsættes en tilstrækkelig lang tidsfrist inden ikrafttrædelsen af denne forordning for at give medlems- staterne mulighed for at foretage de tilpasninger, som måtte være nødvendige i de tilladelser til at markedsføre de pågældende veterinærlægemidler, der er givet i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/ 82/EF (?) for at tage hensyn til bestemmelserne i denne forordning. (99 — Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstem- melse med udtalelse fra Det Stående Udvalg for Veteri- nærmedicinske Præparater — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 Bilag I og II til forordning (EØF) nr. 2377/90 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning. Artikel 2 Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentlig- gørelsen i Den Europæiske Unions Tidende. Den får virkning fra den tresindstyvende dag efter offentlig- gørelsen. () EFT L 311 af 28.11.2001, s. 1.