Nr. L 124/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende $. 5. 89 RÅDETS DIREKTIV af 17. april 1989 om kreditinstitutters egenkapital (89/299/EØF) RÅDET-FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESKABER HAR — under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Euro- pæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2, første og tredje punktum, under henvisning til forslag fra Kommissionen (1), i samarbejde med Europa-Parlamentet (2), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale. Udvalg (?), og ud fra følgende betragtninger: Fælles grundlæggende normer for kreditinstitutters egenka- pital er et afgørende element i opbygningen af et indre marked inden for banksektoren, da egenkapitalen gør det muligt at sikre kontinuitet i kreditinstitutternes virksomhed samt at beskytte opsparingen; ved en harmonisering af normerne skærpes tilsynet med kreditinstitutter, og de øvrige igangværende samordningsbestræbelser inden for bankom- rådet, specielt hvad angår tilsynet med større risici og solvensnøgletal, fremmes; sådanne normer skal gælde for alle godkendte kreditinstitut= ter i Fællesskabet; et kreditinstuts egenkapital kan tjene til at dække tab, som ikke modsvares af et overskud af tilstrækkelig størrelse; egenkapitalen er endvidere et vigtigt kriterium for de kom- petente myndigheder, specielt for bedømmelsen af kreditin- stitutternes solvens og for andre tilsynsformål; på et fælles bankmarked konkurrerer kreditinstitutterne direkte med hinanden; og de definitioner og regler, der gælder for egenkapitalen, skal derfor være ensartede; med henblik herpå må kriterierne for egenkapitalens sammensæt- ning ikke fastlægges af.de nationale myndigheder alene; Fællesskabets interesser varetages således bedst ved vedtagel- - se af fælles kriterier, der kan forhindre konkurrencefordrej- ning og samtidig styrke banksystemet i Fællesskabet; i den i dette direktiv fastlagte definition indgår flest mulige komponenter og beløb, der kan henregnes til egenkapitalen, idet medlemsstaterne således frit kan skønne, om de ønskér at anvende alle eller blot en del af disse komponenter, eller at fastsætte lavere lofter for de pågældende beløb; (1) E!F'I'nr.C2433f27.9.1986,5.4,ogEFan.C3Zaf5.2.1988, 5.; 2. (2) EFT nr. C 246 af 14. 9. 1987, s. 72 og EFT nr. C 96 af 17. 4. 1989. (?) EFT nr. C 180 af 8. 7. 1987, s. 51. idette direktiv præciceres de kriterier, der skal gælde for visse egenkapitalkomponenter, idet medlemsstaterne fortsat frit kan anvende strengere bestemmelser; i en første fase fastsættes de fælles grundregler ret bredt for at dække samtlige de komponenter, der indgår i egenkapitalen i - de forskellige medlemsstater; i dette direktiv skelnes der på grundlag af soliditeten af de komponenter, der udgør egenkapitalen, mellem de kompo- nenter, der udgør kerne-egenkapitalen, og dem, der udgør den supplerende egenkapital; det erkendes, at i betragtning af de særlige forhold, der gør sig gældende for midler til dækning af generelle kreditinsti- tut-risici, bør denne komponent foreløbig medregnes til den del af egenkapitalen, for hvilken der ikke gælder nogen begrænsning; der bør imidlertid snarest muligt efter, at foranstaltningerne til gennemførelse af dette direktiv er trådt i kraft, træffes afgørelse om den endelige placering af den pågældende koinponent; ved denne afgørelse bør der tages hensyn til resultaterne af de drøftelser, der er ført i et bredere, . internationalt forum; for at tage hensyn til det forhold, at de komponenter, der udgør den supplerende egenkapital, ikke er så solide som - dem, som udgør kerne-egenkapitalen, bør de ikke medregnes i egenkapitalen med et beløb på mere end 100% af kerne-egenkapitalen; endvidere må visse komponenter i den supplerende egenkapital kun medregnes med op til 50 % 'af kerne-egenkapitalen; for at undgå konkurrencefordrejning må- offentlige kredit- institutter ved beregningen af egenkapital ikke medregne garantier, som medlemsstaterne eller lokale myndigheder har stillet; Kongeriget Belgien bør dog indrømmes en over- gangsperiode i tiden indtil den.31. december 1994, for at de pågældende kreditinstitutter kan tilpasse sig de nye vilkår i forbindelse med en omlægning af deres status; når det i tilsynsøjemed er nødvendigt at fastslå størrelsen af en kreditinstitutgruppes konsoliderede egenkapital, skal den beregnes i overensstemmelse med Rådets direktiv 83/350/ EØF om tilsyn med kreditinstitutter på et konsolideret grundlag (?); det pågældende direktiv indrømmer medlems- staterne en fortolkningsmargen for så vidt angår de tekniske detaljer for dets gennemførelse, en margen, som bør benyttes i nærværende direktivs ånd; et arbejde, der skal føre til en revision af det pågældende direktiv i retning af en højere grad af harmonisering, finder for tiden sted; (1) EFt nr. L 193 af 18. 7. 1983, s. 18.