13.1.2004 Den Europæiske Unions Tidende L 7/45 KOMMISSIONENS DIREKTIV 2004/1/EF af 6. januar 2004 om ændring af direktiv 2002/72JEF for så vidt angår suspension af anvendelsen af azodicarbonamid som opblæsningsmiddel (EØS-relevant tekst) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets direktiv 89/109/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om materialer og genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler ()), særlig artikel 3, og ud fra følgende betragtninger: (1) Ved Kommissionens direktiv 2002/72/EF af 6. august 2002 om plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler ?) tillades det at anvende azodicarbonamid som opblæsningsmiddel i plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler, hvilket er i overensstem- melse med udtalelse fra Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler. Azodicarbonamid anvendes som opblæsningsmiddel ved fremstilling af tætningsmateriale af plast i metallåg til glas. Det er nu blevet konstateret, at azodicarbonamid nedbrydes til semicarbazid (SEM), når det opvarmes under fremstilling af det opskummede tætningsmateriale og under sterilisering af det forseglede glas. Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (i det følgende benævnt »autoriteten«) blev den 8. juli 2003 underrettet af branchen om, at der var konstateret SEM i en række fødevarer på glas. Indholdet af SEM i de pågæl- dende fødevarer varierede (op til 25 ug/kg), og de højeste koncentrationer var fundet i babymad. På grundlag af eksisterende videnskabelige oplysninger, herunder nyere forskning gennemført på foranledning af autoriteten, konkluderede ekspertpanelet for tilsætnings- stoffer, smagsstoffer og hjælpestoffer, der anvendes i fødevarer, og materialer, der kommer i berøring med fødevarer (i det følgende benævnt »panelet«) i sin erklæ- ring af 1. oktober 2003, at SEM har en svag kræftfrem- kaldende virkning hos laboratoriedyr og en svag geno- toksisk virkning in vitro, men at man ikke ud fra den foreliggende videnskabelige viden kunne drage konklusi- oner om, hvorvidt SEM udgør en kræftrisiko for menne- sker. En ad hoc-ekspertgruppe fik specifikt til opgave af auto- riteten at give yderligere rådgivning om eventuelle risici for småbørn, som er den forbrugergruppe, der forvente- (') EFT L 40 af 11.2.1989, s. 38. Senest ændret ved Europa-Parlamen- tets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1). (?) EFT L 220 af 15.8.2002, s. 18. ligt udsættes for den højeste potentielle eksponering for SEM i forhold til kropsvægten. Ved evalueringen af de mulige konsekvenser af SEM i babymad gennemgik ekspertgruppen såvel de toksikologiske aspekter som de mikrobiologiske og ernæringsmæssige aspekter. Den 9. oktober 2003 udtalte eksperterne, at risikoen for såvel småbørn som voksne ved at spise fødevarer, der indeholder SEM, sandsynligvis var meget lille, når de eksisterende disponible oplysninger om indholdet af SEM i fødevarer tages i betragtning. Panelet erklærede dog, at forekomsten af SEM i babymad var uønsket, og det anbefalede, at eksponeringen for SEM ud fra forsig- tighedshensyn burde reduceres så hurtigt, som det er forsvarligt på baggrund af den teknologiske udvikling. På baggrund af panelets og ad hoc-ekspertgruppens konklusioner og den fortsatte videnskabelige usikkerhed og for at sikre det høje sundhedsbeskyttelsesniveau, som Fællesskabet ønsker, bør anvendelsen af azodicarbo- namid suspenderes i overensstemmelse med forsigtig- hedsprincippet omhandlet i artikel 7 i Europa-Parlamen- tets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 (”) (fødeva- relovgivning). Suspensionen af azodicarbonamid fra den ufuldstændige liste over additiver, der er fuldt harmoni- serede på fællesskabsplan, bør gælde, mens Fællesskabet søger at tilvejebringe mere fuldstændige oplysninger, uanset kilden, som kan afhjælpe manglerne i den eksi- sterende viden om SEM. Kommissionen har fået oplyst, at der i nær fremtid kommer alternativer til azodicarbonamid. Med hensyn til mulig erstatning for azodicarbonamid i emballage til babymad er det af afgørende betydning, at det under- søges og evalueres nøje, at forseglingen er effektiv, inden erstatningen tages i brug, for ikke at bringe fødevarens mikrobiologiske sikkerhed i fare. Det er derfor nødven- digt med en overgangsperiode på 18 måneder, for at der kan gennemføres en evaluering over et vist tidsrum, hvor sådanne emballerede fødevarers mindste hold- barhed tages i betragtning Der bør endvidere fastsættes en overgangsperiode for materialer og genstande, der kommer i berøring med levnedsmidler inden fristen for gennemførelse af dette direktiv. () EFT L 31 af 1.2.2002, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1642/2003 (EUT L 245 af 29.9.2003, s. 4).