30.4.2004 Den Europæiske Unions Tidende L 134/1 I (Retsakter, hvis offentliggørelse er obligatorisk) EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2004/1 7/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester (»forsyningsvirksomhedsdirektivet«) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 47, stk. 2, artikel 55 og artikel 95, under henvisning til forslag fra Kommissionen ()), under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (?, under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (?), efter proceduren i traktatens artikel 251 (%), på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 9. december 2003, og ) ud fra følgende betragtninger: (1) — I forbindelse med nye ændringer af Rådets direktiv 93/38/EØF af 14. juni 1993 om samordning af frem- (4) gangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunika- tion ('), som er nødvendige for at imødekomme de krav om forenkling og modernisering, der er fremsat af både ordregiverne og de økonomiske aktører i forbin- delse med deres reaktion på den grønbog, der blev () EFT C 29 E af 30.1.2001, s. 112 og EFT C 203 af 27.8.2002, s. 183. (?) EFT C 193 af 10.7.2001, s. 1. () EFT C 144 af 16.5.2001, s. 23. () Europa-Parlamentets udtalelse af 17.1.2002 (EFT C 271 E af 7.11.2002, s. 293), Rådets fælles holdning af 20.3.2003 (EUT C 147 E af 24.6.2003, s. 137) og Europa-Parlamentets holdning af 2.7.2003 (endnu ikke offentliggjort i EUT). Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige beslutning af 29.1.2004 og Rådets afgørelse af (0 2.2.2004. () EFT L 199 af 9.8.1993, s. 84. Senest ændret ved Kommissionens () direktiv 2001/78/EF (EFT L 285 af 29.10.2001, s. 1). vedtaget af Kommissionen den 27. november 1996, bør direktivet for klarhedens skyld omarbejdes. Det forelig- gende direktiv er baseret på Domstolens retspraksis, navnlig retspraksis vedrørende tildelingskriterier, som klarlægger ordregivernes muligheder for at opfylde den relevante offentligheds behov, herunder på det miljø- mæssige og sociale område, forudsat at sådanne kriterier er knyttet til kontraktens genstand, ikke giver ordre- giveren ubegrænset valgfrihed, udtrykkeligt er omtalt og opfylder de grundlæggende principper i betragtning 9. En væsentlig grund til at indføre bestemmelser om samordning af udbudsprocedurerne i disse sektorer er, at medlemsstaternes myndigheder på forskellig måde kan øve indflydelse på disse virksomheders adfærd, navnlig ved at have kapitalinteresser i dem eller ved at være repræsenteret i deres administrations-, ledelses- eller tilsynsorganer. En anden hovedårsag til, at en samordning af de ud- budsprocedurer, som ordregivere i disse sektorer anven- der, er nødvendig, er, at markederne er lukkede, fordi medlemsstaterne meddeler særlige eller eksklusive rettig- heder vedrørende levering, tilrådighedsstillelse eller drift af net til ydelse af den pågældende tjeneste. EF-lovgivningen, navnlig Rådets forordning (EØF) nr. 3975/87 af 14. december 1987 om fastsættelse af frem- gangsmåden ved anvendelse af konkurrencereglerne på virksomheder i luftfartssektoren () og forordning (EØF) nr. 3976/87 af 14. december 1987 om anvendelse af artikel 85, stk. 3, på visse kategorier af aftaler og samordnet praksis inden for luftfartssektoren (7), tilsigter øget konkurrence mellem selskaber, der driver lufttrans- port til betjening af offentligheden. Derfor bør disse selskaber ikke være omfattet af dette direktivs anvendel- sesområde. I betragtning af konkurrencesituationen in- den for søtransport i Fællesskabet ville det også være uhensigtsmæssigt, om kontrakterne i denne sektor skulle underlægges dette direktiv. EFT L 374 af 31.12.1987, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1/2003 (EFT L 1 af 4.1.2003, s. 1). EFT L 374 af 31.12.1987, s. 9. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1/2003.