27.4.2004 Den Europæiske Unions Tidende L 123/11 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 772/2004 af 27. april 2004 om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af teknologioverførselsaftaler (EØS-relevant tekst) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning nr. 19/65/EØF af 2. marts 1965 om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af aftaler og samordnet praksis ()), særlig artikel 1, efter offentliggørelse af udkast til denne forordning ?), efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopols- pørgsmål, og ud fra følgende betragtninger: (1) Forordning nr. 19/65/EØF bemyndiger Kommissionen til at anvende traktatens artikel 81, stk. 3, på visse katego- rier af teknologioverførselsaftaler og tilsvarende samordnet praksis, der falder ind under artikel 81, stk. 1, når der i aftalen eller den samordnede praksis kun deltager to virksomheder. (2) > Med hjemmel i forordning nr. 19/65/EØF har Kommissi- onen bla. vedtaget forordning (EF) nr. 240/96 af 31. januar 1996 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på visse kategorier af teknologioverførselsaftaler (?). (3) —Den 20. december 2001 offentliggjorde Kommissionen en evalueringsrapport om gruppefritagelsesforordning (EF) nr. 240/96 om teknologioverførselsaftaler (). Rapporten udløste en offentlig debat om anvendelsen af forordning (EF) nr. 240/96 og om anvendelsen i almin- delighed af traktatens artikel 81, stk. 1 og artikel 81, stk. 3, på teknologioverførselsaftaler. Reaktionerne på evalue- ringsrapporten fra medlemsstaterne og tredjeparter har vist, at der generelt er tilslutning til en reform af Fælles- skabets konkurrencepolitik med hensyn til teknologi- overførselsaftaler. Det er derfor hensigtsmæssigt at ophæve forordning (EF) nr. 240/96. (') EFT 36 af 6.3.1965, s. 533/65. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1/2003 (EFT L ] af 4.1.2003, s. 1). () EUT C 235 af 1.10.2003, s. 10. () EFT L 31 af 9.2.1996, s. 2. Senest ændret ved tiltrædelsesakten af 2003. () KOM(2001) 786 endelig. (4) Denne forordning bør både sikre en effektiv konkurrence og give virksomhederne tilstrækkelig retssikkerhed. Som led i bestræbelserne på at opfylde disse mål bør der tages hensyn til behovet for at forenkle lovgivningen og anvendelsen heraf. Det vil være hensigtsmæssigt at opgive den hidtidige fremgangsmåde med at opregne, hvilke aftalebestemmelser der er omfattet af fritagelsen, og i stedet lægge større vægt på at fastlægge, dels hvilke kategorier af aftaler der er fritaget, inden for en nærmere fastsat grænse for markedsstyrke, dels hvilke begræns- ninger eller bestemmelser sådanne aftaler ikke må inde- holde. Dette stemmer overens med en økonomisk baseret fremgangsmåde bestående i at foretage en vurde- ring af aftalernes virkninger på det relevante marked. Det er også i overensstemmelse med en sådan frem- gangsmåde at sondre mellem aftaler mellem konkur- renter og aftaler mellem ikke-konkurrenter. Teknologioverførselsaftaler vedrører meddelelse af licens på teknologi. Sådanne aftaler vil normalt fremme den økonomiske effektivitet og skærpe konkurrencen, da de kan forhindre dobbeltarbejde inden for forskning og udvikling, styrke incitamentet til at iværksætte indle- dende forskning og udvikling, fremme trinvis innovation, lette spredningen af teknologi og skabe konkurrence på produktmarkederne. Sandsynligheden for, at sådanne effektivitets- og konkur- rencefremmende virkninger opvejer eventuelle konkur- rencebegrænsende virkninger forårsaget af begræns- ninger indeholdt i teknologioverførselsaftaler, afhænger af de deltagende virksomheders markedsstyrke og derfor af, i hvilket omfang disse virksomheder møder konkur- rence fra virksomheder, der ejer substituerbare teknolo- gier eller producerer substituerbare produkter. Denne forordning bør kun omfatte de aftaler, hvor licensgiveren tillader licenstageren at udnytte den over- førte teknologi, eventuelt efter at licenstageren har udført supplerende forskning og udvikling, til produktion af varer eller tjenesteydelser. Den bør ikke omfatte licensaf- taler, der indgås med henblik på udlægning af forskning og udvikling til underleverandører. Den bør heller ikke omfatte licensaftaler, der indgås med henblik på at danne teknologipuljer, dvs. aftaler om samling af teknologier i puljer med det formål at meddele tredjemand licens på den således sammensatte pakke af intellektuelle ejen- domsrettigheder.