31. 12. 92 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. L 398/7 KOMMISSIONENS FORORDNING (EØF) Nr. 3932/92 af 21. december 1992 af Traktatens artikel 85, stk. 3, på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis på forsikringsområdet _ KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1534/91 af 31. maj 1991 om anvendelse af Traktatens artikel 85, stk. 3, på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis på forsikringsområdet ()), efter offentliggørelse af udkastet til forordning ?, efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål, og ud fra følgende betragtninger : (1) I medfør af forordning (EØF) nr. 1534/91 har Kommissionen beføjelse til at anvende Traktatens artikel 85, stk. 3, på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis på forsikringsom- rådet, som har følgende til formål: a) opstilling af fælles risikopræmietariffer, der er baseret på gensidigt afstemte statistikker eller skadeshyppighed b) opstilling af fælles standardpolicebetingelser c) fælles dækning af bestemte former for risici d) afviklingen af krav e) afprøvning og godkendelse af sikkerhedsudstyr, og f) udarbejdelsen af fortegnelser over og oplys- ninger om skærpede risici. 2) > Kommissionen har nu ved behandlingen af enkelt- tilfælde opnået tilstrækkelig erfaring til at gøre brug af denne beføjelse med hensyn til de i litra a), b), c) og e) i betragtning 1 angivne kategorier af aftaler. (3) I mange tilfælde går samarbejdet på de førnævnte områder ud over, hvad Kommissionen har tilladt i sin meddelelse vedrørende samarbejde mellem () EFT nr. L 143 af 7. 6. 1991, . 1. () EFT nr. C 207 af 14. 8. 1992, s. 2. (4) ( (6) virksomheder (?), og rammes af forbudet i artikel 85, stk. 1. De konkurrencebegrænsende forpligtelser, som kan indeholdes i de af den omfattede fire afta- lekategorier, bør derfor angives. For hver af de fire kategorier bør de betingelser fastlægges, som må være opfyldt, for at fritagelsen kan finde anvendelse. Disse betingelser skal sikre, at samarbejdet mellem forsikringsvirksomhederne er og forbliver foreneligt med artikel 85, stk. 3. Endelig bør for hver af de pågældende kategorier de betingelser angives, under hvilke fritagelsen ikke kan finde anvendelse. Med henblik herpå må den definere de klausuler, som ikke kan indeholdes i de af den omfattede aftaler, fordi de pålægger parterne - uforholdmæssige begrænsninger. Ligeledes bør andre begrænsninger angives, som falder ind under artikel 85, stk. 1, for hvilke der ikke gælder en generel formodning for, at de vil indebære de fordele, som artikel 85, stk. 3, stiller krav om. Samarbejde mellem forsikringsvirksomheder eller inden for sammenslutninger af virksomheder med henblik på sammenstillingen af statistikker over antallet af skadetilfælde, antallet af de enkelte af forsikringerne omfattede risici, de samlede beløb der er udbetalt til dækning af krav og det samlede beløb af forsikringssummerne gør det muligt at forbedre kendskabet til risici og letter vurderingen af risici for de enkelte forsikringsselskaber. Det samme gælder deres brug til fastsættelse af vejle- dende nettopræmier eller, i tilfælde af forsikring der indebærer kapitalisering, tabeller over skades- hyppigheden. Fælles studier over den sandsynlige indvirkning på antallet eller omfanget af .krav af omstændigheder, der ligger uden for de deltagende virksomheders kontrol, eller over udbyttet af forskellige former for investeringer, bør også omfat- tes. Det må imidlertid sikres, at begrænsningerne kun fritages i det omfang, de er nødvendige for at nå disse mål. Det bør derfor fastsættes, at samordnet praksis vedrørende bruttopræmier, dvs. de præmier, som opkræves hos forsikringstagerne og omfatter administrations-, handels- og andre omkostninger, tillægsbetaling for uforudsete udgifter eller gevinstmargin, ikke er fritaget, og at selv nettopræmier kun kan angives som reference- værdi. () EFT nr. C 75 af 29. 7. 1968, s. 3 ; berigtiget i EFT nr. C 93 af 18. 9. 1968, S. 3.