2. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. L 331/1 (Retsakter hvis offentliggørelse er obligatorisk) KOMMISSIONENS FORORDNING (EØF) Nr. 3719/88 af 16. november 1988 om fælles gennemførelsesbestemmelser for import- og eksportlicenser samt forudfastsættel- sesattester for landbrugsprodukter KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE. FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Euro- - pæiske Økonomiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2727 /75 af 29. oktober 1975 om den fælles markedsordning for korn (1), senest ændret ved forordning (FØF) nr. 2221/ 88 (2), særlig artikel 12, stk. 2, artikel 15, stk. 5, artikel 16, stk. 6, og artikel 24, samt de tilsvarende bestemmelser i de øvrige forordninger om fælles markedsordninger for land- brugsprodukter, og ud fra følgende betragtninger: Ved Kommissionens forordning (FØF) nr. 3183/80 (?), senest ændret ved forordning (FØF) nr. 2082/87 (), der erstattede forordning (EØF) nr. 193/75 (?), som igen erstat- tede forordning (EØF) nr. 1373/70 ($), fastsættes der fælles gennemførelsesbestemmelser for import- og eksportlicenser samt forudfastsættelsesattester for landbrugsprodukter; bestemmelserne i denne forordning har været genstand for talrige og undertiden gennemgribende ændringer; under hensyn til klarheden og af forvaltningsmæssige grunde bør der foretages en kodifikation af de på området gældende bestemmelser, samtidig med at der foretages visse justering- er, som erfaringen har vist er ønskelige; de fællesskabsforordninger, ved hvilke import- og eksportli- censerne er indført, bestemmer, at der for enhver indførsel til henholdsvis fra Fællesskabet og for enhver udførsel skal fremlægges sådanne licenser; disses anvendelsesområde bør « følgelig præciseres med udelukkelse af forretninger, der ikke er indførsels- eller udførselsforretninger i egentlig for- stand; (t) EFT nr. L 281 af 1. 11. 1975, s. 1. (2) EFT nr. L 197 af 26. 7. 1988, s. 16. (?) EFT nr. L 338 af 13. 12. 1980, s. 1. (1) EFT nr. L 195 af 16. 7. 1987, s. 1. (?) EFT nr. L 25 af 31. 1. 1975, s. 10. (f) EFT nr. L 150 af 20. 7. 1970, s. 1. når produkterne er omfattet af den ordning, der er fastsat ved Rådets forordning (EØF) nr. 1999/85 af 16. juli 1985 om aktiv forædling (7) kan de kompetente myndigheder i visse tilfælde give tilladelse til, at de pågældende produkter overgår til fri omsætning i uforandret stand eller efter forarbejdning; for at sikre, at markedet styres på tilfredsstil- lende vis, bør det i sådanne tilfælde kræves, at der fremlægges importlicens for det produkt, som faktisk overgår til fri omsætning; når det produkt, som overgår til fri omsætning, er fremstillet af basisprodukter, der delvis stammer fra tredjelande og delvis fra fællesskabsmarkedet, bør der dog kun tages hensyn til de basisprodukter, der. stammer fra tredjelande, eller som er fremkommet ved forarbejdning af basisprodukter, der stammer fra tredjelande; de afgifter, der opkræves ved overgang til fri omsætning af produkter, der er omfattet af proceduren for aktiv forædling, bestemmes på grundlag af reglerne i forordning (EØF) nr. 1999/85; af denne grund kan det ikke godkendes, at den importlicens, som forelægges ved produkternes overgang til fri omsætning, indeholder en forudfastsættelse af afgiften; det kan dog forekomme, at afgiften bestemmes ved licitation, hvilket for øjeblikket er tilfældet for olivenolie; derfor er den gældende afgift anført på importlicensen; formålet med import- og eksportlicenser er at sikre en god forvaltning af de fælles markedsordninger; visse forretninger drejer sig om mindre mængder; af forvaltningsmæssige grunde forekommer det ønskeligt ved sådanne forretninger at dispensere fra fremlæggelse af import- og eksportli- censer; der kræves ikke eksportlicens ved levering af proviant til skibe og luftfartøjer inden for Fællesskabet, hvis der ikke -anmodes om forudfastsættelse af afgifter eller restitutioner; da begrundelsen herfor er tilsvarende for leverancer til platforme og flådefartøjer, bør bestemmelsen også gælde i sådanne tilfælde, samt for levering af proviant til tredjelande; af samme årsager bør der ved de i Rådets forordning (FØF) (7) EFT nr. L 188 af 20. 7. 1985, s. 1.