6.5.2000 De Europæiske Fællesskabers Tidende L 109/29 EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (), efter proceduren i traktatens artikel 251 (), og ud fra følgende betragtninger: (1) — Rådets direktiv 79/112/EØF af 18. december 1978 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærk- ning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler (?) har ved flere lejligheder været underkastet omfattende ændringer (). Direktivet bør derfor kodificeres, således at dets bestem- melser kan fremtræde klart og rationelt. (2) — Forskellene mellem medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om mærkning af levneds- midler risikerer at hindre disse produkters frie bevæge- lighed og skabe ulige konkurrencevilkår. (3) — Følgelig er en tilnærmelse af disse retsforskrifter nødvendig med henblik på at bidrage til det indre markeds funktion. (4) — Formålet med dette direktiv bør være udarbejdelse af generelle og horisontale fællesskabsregler, der gælder for alle levnedsmidler, som bringes i omsætning. (5) — Særlige og vertikale regler, der kun omhandler visse bestemte levnedsmidler, bør fastlægges inden for rammerne af de bestemmelser, der gælder for disse varer. (6) — Alle regler vedrørende mærkning af levnedsmidler bør først og fremmest opfylde kravet om at oplyse og beskytte forbrugerne. (7) Dette indebærer, at medlemsstaterne under overholdelse af traktaten kan stille sproglige krav. (8) — En detaljeret mærkning, der angiver produktets eksakte art og beskaffenhed, gør det muligt for forbrugeren at foretage sit valg med fuldt kendskab til produktet og er ()) EFT C 258 af 10.9.1999, s. 12. () Europa-Parlamentets udtalelse af 18. januar 2000 (endnu ikke offentliggjort i EFT) og Rådets afgørelse af 13. marts 2000. () EFT L 33 af 8.2.1979, s. 1. Direktivet er senest ændret ved Europa- Parlamentets og Rådets direktiv 97/4/EF (EFT L 43 af 14.2.1997, s. 21). () Jf. bilag IV, del B. (10) (11) (12) (16) den bedst egnede, for så vidt som den skaber færrest hindringer for den fri samhandel. Det er derfor nødvendigt at opstille en liste over de angivelser, der principielt skal forekomme i mærkningen af alle levnedsmidler. Dette direktivs horisontale karakter har imidlertid ikke fra første færd givet mulighed for blandt de obligatoriske angivelser at medtage alle dem, der bør forekomme på den liste, der i princippet gælder for samtlige levneds- midler, men der bør på et senere tidspunkt vedtages fællesskabsbestemmelser med henblik på at supplere de nu fastsatte regler. Da der ikke findes specifikke fællesskabsbestemmelser, skal medlemsstaterne bevare muligheden for at fore- skrive visse nationale bestemmelser som supplement til de generelle bestemmelser i dette direktiv. Disse speci- fikke bestemmelser bør dog underkastes en fællesskabs- procedure. Nævnte fællesskabsprocedure skal, hvis en medlemsstat ønsker at vedtage nye retsforskrifter, imidlertid gennem- føres ved hjælp af en fællesskabsbeslutning. Der bør endvidere åbnes mulighed for, at Fællesskabet i undtagelsestilfælde kan afvige fra visse almindeligt fast- satte forpligtelser. Bestemmelserne om mærkning bør ligeledes omfatte forbud mod at vildlede køberen eller at tillægge levneds- midlerne medicinske egenskaber. For at være effektivt skal dette forbud også omfatte præsentationsmåde og reklame for levnedsmidler. Med det formål at lette samhandelen mellem medlems- staterne kan det bestemmes, at i handelsled forud for salget til den endelige forbruger skal kun oplysninger om hovedbestanddele anføres på den yderste emballage, og at visse obligatoriske angivelser, der skal ledsage et færdigpakket levnedsmiddel, kun anføres i de ledsagende handelsdokumenter. Medlemsstaterne bør under henvisning til lokale forhold og praktiske omstændigheder fortsat have mulighed for at fastsætte bestemmelser for mærkning af levneds- midler, der sælges uindpakket. Forbrugeroplysningen skal også i dette tilfælde være sikret.