21.10.2003 Den Europæiske Unions Tidende L 270/123 RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1788/2003 af 29. september 2003 om en afgift på mælk og mejeriprodukter RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (), og ud fra følgende betragtninger: (1) Ved Rådets forordning (EØF) nr. 856/84 af 31. marts 1984 om ændring af forordning (EØF) nr. 804/68 om den fælles markedsordning for mælk og mejeriproduk- ter (?) blev der fra den 2. april 1984 indført en tillægs- afgiftsordning i sektoren. Ordningen er blevet forlænget flere gange, bla. ved Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92 af 28. december 1992 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter (?) og senest indtil 31. marts 2008 ved Rådets forordning (EF) nr. 1256/1999 af 17. maj 1999 om ændring af forordning (EØF) nr. 3950/92 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter (%). Forordning (EØF) nr. 3950/92 bør ophæves og afløses af en ny tekst, hvori de gældende bestemmelser omroke- res og tydeliggøres ud fra et ønske om både at udnytte de indhøstede erfaringer og at forenkle og tydeliggøre ordningen. Ordningens hovedformål er at begrænse ubalancen mel- lem udbud af og efterspørgsel efter mælk og mejeripro- dukter og de deraf følgende strukturelle overskud og således opnå en bedre balance på markedet. Ordningen bør derfor forlænges for yderligere syv tolvmåneders- perioder fra den 1. april 2008. Disse perioder føjes til de perioder, der allerede er fastsat ved forordning (EØF) nr. 3950/92. Den metode, der blev vedtaget i 1984, og som betyder, at der betales en afgift på de indsamlede mælkemængder og mælkemængder solgt direkte til konsum, som ligger over en vis garantitærskel, bør bevares. Tærskelen fast- sættes for hver enkelt medlemsstat som en samlet garan- timængde for et referencemælkefedtindhold. (1) Udtalelse af 5.6.2003 (endnu ikke offentliggjort i EUT). (?) EFT L 90 af 1.4.1984, s. 10. (') EFT L 405 af 31.12.1992, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 2028/2002 (EFT L 313 af 16.11.2002, s. 3). () EFT L 160 af 26.6.1999, s. 73. (5) (9) Afgiften bør være tilstrækkeligt stor til at have en afskrækkende virkning og skal betales af medlemsstaten, så snart den nationale referencemængde overskrides. Medlemsstaten bør derefter fordele betalingsbyrden på de producenter, der har medvirket til overskridelsen. Disse vil skulle indbetale deres andel af afgiften til med- lemsstaten, alene fordi de har overskredet deres dis- ponible mængder. Medlemsstaterne bør indbetale en afgift til EUGFL, Garantisektionen, der svarer til overskridelsen af deres nationale referencemængde, nedsat med en fast sats på 1% for at tage hensyn til konkurser eller til, at visse producenter er ude af stand til at betale deres bidrag til den afgift, der skyldes. Medlemsstaterne bør have en vis frist til at fordele den afgift, der skal betales, mellem producenterne og til at indbetale beløbet til EUGFL, Garantisektionen. Hvis medlemsstaterne ikke kan overholde den fastsatte frist, bør EUGFL, Garantisektionen, kunne disponere over de skyldige beløb, idet de trækkes fra de månedlige refusio- ner til medlemsstaterne. Der bør derfor fastsættes en undtagelse fra proceduren i artikel 14 i Rådets forord- ning (EF) nr. 2040/2000 af 26. september 2000 om budgetdisciplinen ). I forordning (EØF) nr. 3950/92 sondres der mellem leverance og direkte salg. Erfaringerne viser, at forvalt- ningen bør forenkles ved at begrænse leverancerne til sødmælk og udelukke alle andre mejeriprodukter. Direkte salg bør derfor fremover omfatte salg og udleve- ring af mælk direkte til forbrugerne samt ethvert salg og enhver udlevering af andre mejeriprodukter. De individuelle referencemængder for leverancerne bør være ledsaget af en angivelse af det repræsentative fedt- indhold med henvisning til det eksisterende indhold, som kan ændres ifølge nærmere fastsatte regler. Der skal fastsættes regler, der sikrer, at forskellen mellem det væg- tede gennemsnit af de individuelle referencemængder og de nationale referencesatser bliver mindst mulig. () EFT L 244 af 29.9.2000, s. 27.