11.6.2005 Den Europæiske Unions Tidende L 148/5 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 883/2005 af 10. juni 2005 om ændring af forordning (EØF) nr. 2454/93 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (EØS-relevant tekst) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (!), særlig artikel 247, og ud fra følgende betragtninger: Toldkonventionen om international godstransport på grundlag af TIR-carneter (TIR-konventionen) af 14. november 1975 blev godkendt på Fællesskabets vegne ved Rådets forordning (EØF) nr. 2112/78 ?) og trådte i kraft i Fællesskabet den 20. juni 1983 (). På grund af den betydning, som den internationale samhandel har for Fællesskabet, er det nødvendigt at gennemføre en moder- nisering af toldformaliteterne under TIR-proceduren. I henhold til artikel 49 i TIR-konventionen kan der gennemføres større lettelser til gavn for de økonomiske aktører under forudsætning af, at de ikke hæmmer anvendelsen af konventionens bestemmelser. I de nuvæ- rende fællesskabsbestemmelser vedrørende TIR-proce- duren anvendes status som godkendt modtager ikke. Med henblik på at imødekomme de økonomiske aktørers behov og lette den internationale samhandel er det ønskeligt på grundlag af de eksisterende regler for fælles- skabsforsendelser/fællesforsendelse at udarbejde bestem- melser, der i forbindelse med TIR-proceduren gør det muligt at anvende den lettelse, som status som godkendt modtager udgør. Konventionen om midlertidig indførsel af 26. juni 1990 (Istanbul-konventionen) og tillæggene — dertil  blev godkendt af Det Europæiske Fællesskab ved Rådets afgø- relse 93/329/EØF (). Tillæg A til Istanbul-konventionen erstatter toldkonventionen vedrørende ATA-carnet for midlertidig indførsel af varer af 6. december 1961 (1) EFT L 302 af 19.10.1992, s. 1. Senest ændret ved tiltrædelsesakten af 2003. (?) EFT L 252 af 14.9.1978, s. 1. (?) EFT L 31 af 2.2.1983, s. 13. (?) EFT L 130 af 27.5.1993, s. 1. (ATA-konventionen) i forbindelserne mellem de lande, der har accepteret Istanbul-konventionen og dens tillæg A. Det er derfor nødvendigt at ændre bestemmelserne vedrørende ATA-proceduren, så de kommer til at omfatte henvisninger til Istanbul-konventionen. For at lette den internationale handel mellem Fællesskabet og de lande, der ikke har accepteret tillæg A til Istanbul- konventionen, bør de nuværende henvisninger til ATA- konventionen imidlertid bevares. Inden for rammerne af proceduren for passiv forædling har det i henhold til Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 (?) siden 2001 været tilladt at beregne delvis fritagelse for importafgifter efter passiv forædling på grundlag af forædlingsomkostningerne efter den såkaldte merværdimetode. Denne metode kan imidlertid ikke anvendes, såfremt de midlertidigt udførte varer, som ikke har oprindelse i Fællesskabet, er overgået i fri omsætning til nulsats. Disse restriktive betingelser for varer, som ikke har oprindelse i Fællesskabet, bør ændres med henblik på øget anvendelse af merværdime- toden. For at undgå misbrug af ordningen er det imidlertid relevant at indføre en bestemmelse om, at anvendelsen af denne metode til afgiftsfritagelse kan afslås, hvis det fastslås, at det eneste formål med de midlertidigt udførte varers overgang til fri omsætning har været at drage fordel af denne afgiftsfritagelse. Identifikation af transportmidlet og dets nationale tilhørs- forhold ved afsendelsen betragtes som obligatoriske oplysninger, der skal anføres i rubrik 18 i forsendelses- angivelsen. I travle containerterminaler kan det fore- komme, at oplysningerne om, hvilke transportmidler der skal anvendes til transporten ad landevej, ikke er kendte på det tidspunkt, hvor forsendelsesformaliteterne udfærdiges. Der foreligger dog oplysninger om, i hvilken container de i forsendelsesangivelsen omtalte varer er lastet, og disse er allerede anført i rubrik 31 i forsendel- sesangivelsen. Da der kan foretages kontrol af varerne på dette grundlag, bør det tillades, at rubrik 18 i forsendel- sesangivelsen ikke udfyldes, under forudsætning af at det kan sikres, at de relevante oplysninger vil blive angivet i den relevante rubrik på et senere tidspunkt. () EFT L 253 af 11.10.1993, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 2286/2003 (EUT L 343 af 31.12.2003, s. 1).