9.7.2004 Den Europæiske Unions Tidende L 239/5 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1258/2004 af 8. juli 2004 om supplering af bilaget til forordning (EF) nr. 2400/96 om optagelse af visse betegnelser i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser (Paia de Toucinho de Estremoz e Borba, Chourico de Carne de Estremoz e Borba, Paia de Lombo de Estremoz e Borba, Morcela de Estremoz e Borba, Chourico grosso de Estremoz e Borba, Paia de Estremoz e Borba) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levneds- midler (!) særlig artikel 6, stk. 4, og artikel 7, stk. 5, litra b), og ud fra følgende betragtninger: (1) Med henvisning til artikel 5 i forordning (FØF) nr. 2081/92 har Portugal sendt Kommissionen seks ansøgninger om registrering af betegnelserne »Paia de Toucinho de Estremoz e Borba«, »Chourico de Carne de Estremoz e Borba«, »Paia de Lombo de Estremoz e Borba«, »Morcela de Estremoz e Borba«, »Chourico grosso de Estremoz e Borba«, og »Paia de Estremoz e Borba« som beskyttede geografiske betegnelser. I henhold til nævnte forordnings artikel 6, stk. 1, er det konstateret, at ansøgningerne er i overensstemmelse med forordningen og indeholder alle de oplysninger, der er fastsat i forordningens artikel 4. De vigtigste oplysninger i varespecifikationerne i ansøg- ningerne om registrering af disse betegnelser blev offent- liggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende den 27. april 2002 Ø). Italien har i henhold til artikel 7 i forordning (EØF) nr. 2081/92 over for Kommissionen gjort indsigelse mod registreringen af disse betegnelser. Indsigelserne, som kunne tages til behandling efter forordningens artikel 7, stk. 4, gik ud på, at betingelserne i forordningens artikel 2 ikke var opfyldt. Kommissionen opfordrede de to medlemsstater til at søge at nå til enighed efter deres interne procedurer. (1) EFT L 208 af 24.7.1992, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 806/2003 (EUT L 122 af 16.5.2003, s. 1). (?) EFT C 102 af 27.4.2002, s. 2. (6) (11) Da der er gået tre måneder, uden at Portugal og Italien er nået til enighed, skal Kommissionen træffe afgørelse efter proceduren i artikel 15. Italien mener for det første, at beviset for oprindelsen ikke kan godkendes, da det geografiske produktionsom- råde for råvaren ikke er præcist afgrænset. Også når det gælder anvendt race, hvor muligheden for at anvende krydsninger ikke er nævnt, er oprindelsesbeviset util- strækkeligt, selvom der skulle findes en stambog for racen. For hver af de seks betegnelser er BGB-betingelserne i artikel 2 i forordning (EØF) nr. 2081/92 opfyldt, da forarbejdningsområdet er præcist afgrænset, og tilknyt- ningen til området er begrundet i omdømmet og særlige organoleptiske egenskaber. Italiens argument er uholdbart, da det af oprindelsesbeviset i dette tilfælde skal fremgå, at forarbejdningen finder sted i det pågæl- dende geografiske område, og ikke at råvaren har sin oprindelse dér. Varespecifikationen kan dog indeholde objektive kriterier for valget af råvare. For det andet mener Italien, at påstanden om en frem- stillingstradition i »behørigt godkendte« anlæg er uholdbar, hvis det ikke fremgår, hvilke krav der skal være opfyldt, og for hvilket retssubjekt godkendelsen er givet. Desuden indeholder registreringsansøgningerne ikke nogen beskrivelse af fremstillingsprocessens faser og parametre, fx hvor lang tid røgningen tager, og ved hvilken temperatur den foregår, eller hvordan man even- tuelt modner produkterne ved hjælp af traditionelle metoder. Det fremgår af den dokumentation, der er vedlagt regi- streringsansøgningerne, at de godkendte virksomheder registreres og kontrolleres, så man kan sikre sig, at de opfylder kravene i varespecifikationerne. De varespecifika- tioner, der er indgivet til Kommissionen, indeholder en udførlig beskrivelse af fremstillingsprocessens faser og parametre. For det tredje mener Italien, at ansøgningerne om regi- strering af disse betegnelser snarere tager sigte på en kommerciel differentiering af produkter, der ligner hinanden meget, end på at opnå den diversificering af landbrugsproduktionen, som der opfordres til i anden betragtning i forordning (EØF) nr. 2081/92.