23.12.2003 Den Europæiske Unions Tidende L 338/1 I (Retsakter, hvis offentliggørelse er obligatorisk) RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1347/2000 RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 61, litra c), og artikel 67, stk. 1, under henvisning til forslag fra Kommissionen (?), under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ?), under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (?), og ud fra følgende betragtninger: (1) Det Europæiske Fællesskab har sat sig som mål at skabe et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, hvor der er fri bevægelighed for personer. Med henblik herpå skal Fællesskabet bl.a. vedtage de foranstaltninger ved- rørende samarbejde om civilretlige spørgsmål, der er nødvendige for det indre markeds funktion. Det Europæiske Råd i Tammerfors støttede princippet om gensidig anerkendelse af retsafgørelser som hjørne- stenen i oprettelsen af et ægte retligt område og pegede på samværsretten som en prioritet. Rådets forordning (EF) nr. 1347/2000 af 29. maj 2000 (?) fastsætter regler for kompetence og for aner- kendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabs- sager og i sager vedrørende forældremyndighed over ægtefællernes fælles børn i tilknytning til ægteskabssager. Indholdet af nævnte forordning blev i alt væsentligt overtaget fra konventionen af 28. maj 1998, der omhandlede samme emne (). (!) EFT C 203 E af 27.8.2002, s. 155. (?) Udtalelse afgivet den 20. september 2002 (endnu ikke offentliggjort i EUT). () EUT C 61 af 14.3.2003, s. 76. (?) EFT L 160 af 30.6.2000, s. 19. () I forbindelse med vedtagelsen af forordning (EF) nr. 1347/2000 noterede Rådet sig den forklarende rapport til konventionen udar- bejdet af Alegria Borrås (EFT C 221 af 16.7.1998, s. 27). (4) Den 3. juli 2000 forelagde Frankrig et initiativ med hen- blik på en rådsforordning om gensidig fuldbyrdelse af afgørelser om samværsret (9). For at sikre en ensartet behandling af alle børn dækker denne forordning alle retsafgørelser om forældreansvar, herunder også foranstaltninger til beskyttelse af et barn, uanset om sådanne afgørelser træffes i forbindelse med en ægteskabssag. Reglerne om forældreansvar anvendes ofte i forbindelse med ægteskabssager, og det er derfor mere hensigtsmæs- sigt at have ét enkelt instrument for ægteskabssager og sager vedrørende forældreansvar. Denne forordning finder anvendelse på civilretlige spørgsmål, uanset domsmyndighedens art. For så vidt angår retsafgørelser vedrørende skilsmisse, separation og omstødelse af ægteskab bør denne forord- ning kun vedrøre opløsningen af ægteskabelige forbin- delser og følgelig ikke vedrøre spørgsmål såsom skils- missegrunde og ægteskabets formueretlige virkninger eller andre accessoriske spørgsmål. For så vidt angår barnets formue bør denne forordning kun finde anvendelse på foranstaltninger til beskyttelse af barnet, dvs. foranstaltninger, der tager sigte på i) at udpege en person eller myndighed, der skal forvalte bar- nets formue samt repræsentere barnet og bistå det, og fastlægge en sådan persons eller myndigheds opgaver samt ii) at forvalte, bevare eller disponere over barnets formue. I den forbindelse bør denne forordning eksem- pelvis finde anvendelse i de tilfælde, hvor der foreligger en tvist mellem forældrene om forvaltningen af barnets formue. Foranstaltninger vedrørende barnets formue, som ikke tager sigte på at beskytte barnet, bør fortsat være omfattet af Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af (%) EFT C 234 af 15.8.2000, s. 7.