18. 8. 90 Nr. L 224/1 De Europæiske Fællesskabers Tidende (Retsakter hjvis offentliggørelse er obligatorisk) RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 2377/90 af 26. juni 1990 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentratio- ner af veterinærmedicinske præparater i animalske levnedsmidler RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — Under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Euro- pæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43, under henvisning til forslag fra Kommissionen 0), under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),- under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (?), og ud fra følgende betragtninger: Behandling af dyr bestemt til levnedsmiddelproduktion med - veterinærmedicinske præparater kan resultere i restkoncen- trationer i levnedsmidler fremstillet af behandlede dyr; de videnskabelige og tekniske fremskridt gør det muligt at påvise forekomsten af restkoncentrationer af veterinærmedi- cinske præparater ved stadig lavere værdier; det er derfor nødvendigt at fastsætte maksimalgrænseværdier for restkon- centrationer af farmakologisk virksomme stoffer, der anven- des i veterinærmedicinske præparater, for så vidt angår samtlige levnedsmidler af animalsk oprindelse, herunder kød, fisk, mælk, æg og honning;' for at beskytte folkesundheden bør maksimalgrænseværdier- ne for restkoncentrationer fastsættesi overensstemmelse med - almindeligt anerkendte principper for sikkerhedsvurdering under hensyn til alle andre videnskabelige vurderingen af de berørte stoffers sikkerhed, som. måtte være foretaget af internationale. organisationer, især Codex Alimentarius, eller når sådanne:stoffer anvendes til andre formål, af andre videnskabelige udvalg, der er nedsat i Fællesskabet. anvendelsen af veterinærmedicinske præparater spiller en vigtig rolle i landbrugsproduktionen; fastsættelsen af maksi- malgrænseværdier for restkoncentrationer vil lette markeds- føringen af levnedsmidler af animalsk oprindelse; (1) EFT nr. C 61 af 10. 3. 1989, s. 5. (?) EFT nr. C 96 af 17. 4. 1990, s. 273. (?) EFT nr. C 201 af 7. 8. 1989, s. 1. såfremt medlemsstaterne fastsætter forskellige maksimal- grænseværdier for restkoncentrationer, kan dette hindre den frie udveksling af levnedsmidlerne og af de veterinærmedi- cinske præparater selv; det er derfor nødvendigt, at der fastlægges en fremgangs- måde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkon- centrationer af veterinærmedicinske præparater på fælles- skabsplan på grundlag af én enkelt videnskabelig vurdering af den bedst mulige kvalitet; behovet for fastsættelse af maksimalgrænseværdier på fæl- lesskabsplan erkendes i fællesskabsreglerne for samhandelen med levnedsmidler af animalsk oprindelse; der skal vedtages bestemmelser med henblik på en systema- tisk fastlæggelse af maksimalgrænseværdier for restkoncen- trationer for så vidt angår de nye farmakologisk virksomme stoffer, der er bestemt til anvendelse til dyr, hvis kød eller produkter er bestemt til menneskeføde; der må tages skridt til at fastsætte maksimalgrænseværdier for stoffer, som allerede anvendes i veterinærmedicinske præparater, som anvendes til dyr bestemt til levnedsmiddel- produktion; i betragtning af dette spørgsmåls komplekse karakter, samt det store antal stoffer, det drejer sig om, er der behov for-lange overgangsordninger; efter en videnskabelig vurdering i Udvalget for Veterinær-. medicinske Præparater skal maksimalgrænseværdierne for restkoncentrationer vedtages ved en hasteprocedure, der sikrer: et snævert samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaterne via det udvalg, der er nedsat i henhold til Rådets direktiv 81/852/EØF af 28. september 1981 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om analytiske, toksiko-farmakologiske og kliniske normer og forskrifter for afprøvning af veterinærmedicinske præpara- ter (?), senest ændret ved direktiv 87/20/EØF (); der er ligeledes behov for en hasteprocedure for at sikre, at maksimalgrænseværdier, som ikke er tilstrækkelige til at beskytte folkesundheden, hurtigt kan tages op til revision. (?) EFT nr. L 317 af 6. 11. 1981, s. 16. (?) EFT nr. L 15 af 17. 1. 1987, s. 34.