5.8.2004 Den Europæiske Unions Tidende L 258/11 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1419/2004 af 4. august 2004 om forlængelse af anvendelsen af de flerårige finansieringsaftaler og de årlige finansieringsaftaler, der er indgået mellem på den ene side Europa-Kommissionen, der handler på Det Europæiske Fællesskabs vegne, og på den anden side Tjekkiet, Estland, Ungarn, Letland, Litauen, Polen, Slovakiet og Slovenien, og om visse undtagelser fra de flerårige finansieringsaftaler samt fra Rådets forordning (EF) nr. 1266/1999 og forordning (EF) nr. 2222/2000 KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til tiltrædelsestraktaten, særlig artikel 41, og ud fra følgende betragtninger: Der er blevet indgået flerårige finansieringsaftaler og årlige finansieringsaftaler mellem på den ene side Europa-Kommissionen, der handler på Det Europæiske Fællesskabs vegne, og på den anden side Tjekkiet, Estland, Ungarn, Letland, Litauen, Polen, Slovakiet og Slovenien (herefter benævnt »de nye medlemsstater«). På de områder, der falder under FU-traktatens anvendel- sesområde, vil forbindelserne mellem de nye medlems- stater og EU fra den 1. maj 2004, hvor disse lande blev medlem af EU, være omfattet af EU-lovgivningen. I princippet vil de bilaterale aftaler fortsat finde anven- delse, uden at det er nødvendigt at vedtage særlige rets- akter, såfremt disse aftaler ikke er i strid med obligatorisk EU-lovgivning i almindelighed og fællesskabslovgivning i særdeleshed. På visse områder indeholder de flerårige finansieringsaftaler og de årlige  finansieringsaftaler bestemmelser, der afviger fra fællesskabslovgivningen uden dog at være i strid med bindende forskrifter. Det er imidlertid hensigtsmæssigt, at de nye medlemsstater med hensyn til Sapard-programmet så vidt muligt følger samme regler som dem, der gælder under andre områder af fællesskabslovgivningen. Det er derfor hensigtsmæssigt, at de flerårige finansie- ringsaftaler og de årlige finansieringsaftaler fortsat anvendes med forbehold af visse fravigelser og ændringer. Samtidig er visse bestemmelser ikke længere nødvendige, da EF ikke længere har med tredjelande at gøre, men derimod medlemsstater, og disse nye medlemsstater vil være direkte underlagt fællesskabslovgivningen. Sådanne bestemmelser i de flerårige finansieringsaftaler bør derfor ikke længere finde anvendelse. Rådets forordning (EF) nr. 1266/1999 af 21. juni 1999 om samordning af støtten til ansøgerlandene som led i førtiltrædelsesstrategien og om ændring af forordning (EØF) nr. 3906/89(!)) og Kommissionens forordning (EF) nr. 2222/2000 af 7. juni 2000 om finansielle gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1268/1999 om fællesskabsstøtte til førtiltrædelsesfor- anstaltninger inden for landbrug og udvikling af landdi- strikter i ansøgerlandene i Central- og Østeuropa i førtil- trædelsesperioden (?) har været Kommissionens rets- grundlag for at overdrage forvaltningen af støtten under det særlige tiltrædelsesprogram vedrørende land- brug og udvikling af landdistrikter (Sapard) til gennem- førelsesorganer i ansøgerlandene fra sag til sag. De fler- årige finansieringsaftaler blev indgået på grundlag heraf. Imidlertid kræver fællesskabslovgivningen i relation til medlemsstaterne ikke en overdragelse af forvaltningspro- ceduren, men derimod en procedure for godkendelse på nationalt plan af de betalingsorganer, som er omhandlet i artikel 4 i Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (”). De flerårige finansieringsaftaler indeholder fundamentalt set samme godkendelsesprocedure i deres artikel 4 i afsnit A i bilaget. Med hensyn til medlemsstaterne er der derfor ikke længere et behov for at overdrage støtteforvalt- ningen. Det er derfor hensigtsmæssigt at fravige disse bestemmelser. Den 3. marts 2004 traf Kommissionen beslutning om indgåelse af en ny aftale for 2003 om ændring af de årlige finansieringsaftaler for 2000, 2001, 2002 og 2003 og de flerårige finansieringsaftaler med ansøgerlan- dene. I mellemtiden er de nye medlemsstater blevet optaget i EU, og der er ikke grund til at indgå yderligere bilaterale aftaler mellem EU og disse lande på områder, der henhører under EU's kompetencer. I stedet for at indgå bilaterale aftaler med disse lande bør Kommissi- onen derfor medtage substansen i de påtænkte aftaler i denne forordning. Specielt bør de beløb, som er blevet afsat til den årlige finansieringsaftale for 2003, og som Kommissionen vedtog i ovennævnte beslutning, indar- bejdes i denne forordning. (1) EFT L 161 af 26.6.1999, s. 68. (?) EFT L 253 af 7.10.2000, s. 5. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 188/2003 (EUT L 27 af 1.2.2003, s. 14). (?) EFT L 160 af 26.6.1999, s. 103.