31. 12. 92 De Europæiske Fællesskabers Tidende h Nr. L 405/1 (Retsakter hvis offentliggørelse er obligatorisk) RÅDETS FORORDNING (EFØF) Nr. 3950/92 af 28. december 1992 om en tillægsafgift på mælk og mcieriproduktcr' RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning'til Traktaten om Oprettélse af Det Euro- pæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43, under henvisning til forslag fra Kommissionen (), under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), og O ud fra følgende betragtninger: Ved Rådets forordning (FØF) nr. 856/84 af 31. marts 1984 om ændring af forordning (FØF) nr. 804/68 om den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter (?) er der fra den 2. april 1984 indført en ordning med en tillægsafgift i sektoren; formålet med ordningen, der blev indført for en periode på ni år med ophør den 31. marts 1993, var at formindske uligevægten mellem udbud og efterspørgsel for mælk og mejeriprodukter og at nedbringe det heraf følgende strukturoverskud; ordningen er fortsat nødvendig i fremtiden, hvis der skal opnås en bedre markedsligevægt; den bør derfor videreføres for yderligere syv tolvmånedersperioder fra den 1. april 1993; for at udnytte den indvundne erfaring og for at forenkle ordningen og gøre den klarere, således at retssikkerheden for producenter og andre berørte sikres, bør den videre- førte ordnings grundregler fastlægges ved en selvstændig forordning, dog således at deres omfang og deres mangfol- dighed af aspekter reduceres; Rådets forordning (FØF) nr. 2074/92 af 30. juni 1992 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter (1), der blev vedtaget af Rådet som en retsbevarende foranstaltning, og Rådets forordning (EFØF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EØF) nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriproduk- ter (7), bør derfor ophæves; dette berører ikke forpligtelser og tilsagn i henhold til nævnte forordning; (1) EFT nr. C 337 af 31. 12. 1991, s, 35. (?) EFT nr. C 94 af 13. 4. 1992, s. 101. (?) EFT nr. L 90 af 1. 4. 1984, s, 10. (?) EFT nr. L 215 af 30. 7. 1992, s. 69. (f) EFT nr. L 90 af 1. 4. 1984, s. 13. Forordningen er senest ændret ved forordning (EØF) nr. 817/92 (EFT nr. nr. L 86 af 1. 4. 1992, s. 85). . ; . den metode, der blev vedtaget i 1984; og som indebærer en garantitærskel og en afgift på de indsamlede eller direkte solgte mælkemængder, der liggér over denne ga-. rantitærskel, bør bevares; tærsklen udtrykkes for hver medlemsstat ved en samlet garantimængde, som summen af de individuelt tildelte mængder ikke må overstige, hvilket gælder både for leverancer og for direkte salg; mængderne fastlægges for de syv tolvmånedersperioder, der løber fra den 1. april 1993, og der tages ved fastlæg- gelsen hensyn til forskellige førhold, der har forbindelse med de tidligere ordninger; navnlig blev der straks fra begyndelsen oprettet en fælles- skabsreserve, for at der kunne tages hensyn til, at det for visse medlemsstater var vanskeligt at iværksætte ordningen  med produktionsstyring i mælkesektoren; reserven er ble- vet forhøjet gentagne gange af hensyn til nogle medlems- staters og producenters særlige behov; det vil være hen- sigtsmæssigt at drage de endelige konsekvenser og inte- grere de forskellige dele af fællesskabsreserven i de samlede garantimængder, og fællesskabsreserven afskaffes her- med; | i forbindelse med reformen af den fælles landbrugspoliitk har Rådet besluttet at nå til en endelig afgørelse om niveauet for de samlede mængder, der skal anvendes i den første af de to tolvmåneders perioder, navnlig på baggrund af en rapport om markedssituationen, der skal forelægges af Kommissionen før hver af disse perioder; overskrides en af de samlede garantimængder, medfører dette for medlemsstaten, at afgiften skal betales af de producenter, der har medvirket til overskridelsen; for levering og direkte salg skal afgiften sættes til 115% af indikativprisen for mælk; der er nemlig ikke længere grund til at have forskellige afgifter, når producenter befinder sig i en tilsvarende situation; for at bevare en så smidig form for forvaltning af ord- ningen som muligt bør der gives mulighed for udligning af overskridelserne over alle de individuelle referencemæng- der af samme art inden for en medlemsstats område; hvad angår leverancerne, som udgør næsten hele den markeds- førte mængde, gør nødvendigheden af at sikre, at afgiften pålægges i fuldt omfang i hele Fællesskabet det i princippet berettiget, at medlemsstaterne fortsat har mulighed for at vælge mellem to metoder til udligning af overskridelserne af de individuelle referencemængder, da strukturerne for -