4. 7. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. L 172/1 (Retsakter hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk) RÅDET RÅDETS ANDET DIREKTIV af 22. juni 1988 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikrings- virksomhed bortset fra livsforsikring, om fastsættelse af bestemmelser, der kan lette den faktiske gennemførelse af den frie udveksling af tjenesteydelser, og om ændring af direktiv 73/239/EØF (88/357/EØF) RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Euro- pæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2, og artikel 66, under henvisning til forslag fra Kommissionen (1), i samarbejde med Europa-Parlamentet (?), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (?), og ud fra følgende betragtninger: Det er nødvendigt at udvikle det indre forsikringsmarked, og for at nå dette mål bør det gøres lettere for forsikringsvirk- somheder, der har deres vedtægtsmæssige hjemsted i Fælles- skabet, at præstere tjenesteydelser i medlemsstaterne og hermed gøre det muligt for forsikringstagerne at rette henvendelse, ikke blot til forsikringsselskaber, der er etable- ret i deres eget hjemland, men også til forsikringsselskaber, der har deres vedtægtsmæssige hjemsted i Fællesskabet, og som er etableret i andre medlemsstater; i henhold til Traktaten er enhver forskelsbehandling i forbindelse med udveksling af tjenesteydelser, som skyldes, at en virksomhed ikke er etableret i den medlemsstat, hvor ydelsen præsteres, forbudt efter overgangsperiodens udløb; dette forbud finder anvendelse på de tjenesteydelser, der præsteres fra en hvilken som helst virksomhed inden for Fællesskabet, hvad enten der er tale om en virksomheds vedtægtsmæssige hjemsted, et agentur eller en filial; (1) EFT nr. C 32 af 12. 2. 1976, s. 2. (?) EFT nr. C36af 13,2. 1978,s. 14,og EFT nr. 167 af 27. 6. 1988 og afgørelse af 15. juni 1988 (endnu ikke offentliggjort i EFT). (?) EFT nr. C 204 af 30. 8. 1976, s. 13. af praktiske grunde bør den frie udveksling af tjenesteydelser fastlægges under hensyn dels til forsikringsselskabets etable- rede forretningssted, dels til stedet, hvor risikoen består; der bør derfor ligeledes fastsættes en definition af risikoens lokalisering; endvidere må der skelnes mellem virksomhed udøvet gennem et etableret forretningssted og virksomhed udøvet som fri udveksling af tjenesteydelser; bestemmelserne i Rådets første direktiv 73/239/EØF af 24. juli 1973 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udøvelse af direkte forsikringsvirksomhed, bortset fra livsforsikring (1), i det følgende benævnt »første direktiv«, senest ændret ved direk- tiv 87/344/EØF (?), bør suppleres, særlig for at præcisere tilsynsmyndighedernes beføjelser og tilsynsmidler; endvidere bør der fastsættes særlige bestemmelser for adgang til, udøvelse af og kontrol med virksomhed, der udøves i henhold til reglerne for fri udveksling af tjenestydelser; der bør gives forsikringstagere, der på grund af deres art eller størrelse, eller arten af den risiko, som skal forsikres, ikke har behov for særlig beskyttelse i den medlemsstat, hvor risikoen består, fuld frihed til at benytte det videst mulige forsikrings- marked; på den anden side bør der sikres en tilstrækkelig beskyttelse af andre forsikringstagere; hensynet til at beskytte forsikringstagerne og undgå konkur- renceforvridninger begrunder en samordning af kongruens- reglerne i første direktiv; (?) EFT nr. L 228 af 16. 8. 1973, s. 3. (?) EFT nr. L 185 af 4. 7. 1987, s. 77.