Nr. L 307/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 13. 12. 93 RÅDETS DIREKTIV 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Euro- pæiske Fællesskab, særlig artikel 118 A, under henvisning til forslag fra Kommissionen (!), i samarbejde med Furopa-Parlamentet (2), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3), og ud fra følgende betragtninger: I henhold til Traktatens artikel 118 A skal Rådet, ved udstedelse af direktiver, vedtage minimumsforskrifter med henblik på at forbedre navnlig arbejdsmiljøet for at sikre et højere niveau for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed; i henhold til nævnte artikel skal det i disse direktiver undgås, at der pålægges administrative, finansielle og retlige byrder af en sådan art, at de hæmmer oprettelse og udvikling af små og mellemstore virksomheder; bestemmelserne i Rådets direktiv 89/391/EØF af 12. juni 1989 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbej- det (1) finder i fuld udstrækning anvendelse på de områ- der, der er omfattet af nærværende direktiv, dog med forbehold af strengere og/eller mere specifikke bestemmel- ser i nærværende direktiv; ; det hedder bl.a, i punkt 7, første afsnit, punkt 8 og punkt 19, første afsnit, i fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettig- heder, som blev vedtaget af stats- og regeringscheferne for elleve medlemsstater på Det Europæiske Råds samling den 9. december 1989 i Strasbourg: »7. Etableringen af det indre marked skal føre til en forbedring af arbejdstagernes leve- og arbejdsvil- kår inden for Det Europæiske Fællesskab. Dette (1) EFT nr. C 254 af 9. 10. 1990, s. 4. . (2) EFT nr. C 72 af 18. 3. 1991, s. 95; afgørelse af 27. oktober 1993 (endnu ikke offentliggjort i Tidende). (?) EFT nr. C 60 af 8. 3. 1991, s. 26. (?) EFT nr. L 183 af 29. 6, 1989, s. 1. - skal opnås ved indbyrdes tilnærmelse på et sta- digt stigende niveau af disse vilkår, bl.a, med hensyn til arbejdstidens længde og tilrettelæg- gelse og andre former for arbejde end tidsube- grænset arbejde, såsom tidsbegrænset arbejde, deltidsarbejde, vikarbureauarbejde og sæsonar- bejde. 8. Enhver arbejdstager i Det Europæiske Fællesskab har i overensstemmelse med gældende praksis i det enkelte land ret til en ugentlig hvileperiode og årlig ferie med løn, idet der skal ske indbyrdes tilnærmelse af varigheden heraf på et stadigt stigende niveau. 19. Enhver arbejdstager skal på arbejdspladsen have tilfredsstillende vilkår for så vidt angår beskyt- telse af sikkerheden og sundheden. Der skal træffes passende foranstaltninger med henblik på en fortsat harmonisering af vilkårene inden for dette område på et stadigt stigende niveau«; forbedring af arbejdstagernes sikkerhedsmæssige, hygiej- nemæssige og sundhedsmæssige vilkår under arbejdet er mDet mål, der ikke bør underordnes rent økonomiske hen- syn; dette direktiv udgør et konkret led i gennemførelsen af den sociale dimension inden for det indre marked; fastsættelse af minimumsforskrifter for tilrettelæggelse af arbejdstiden vil forbedre arbejdsvilkårene i Fællesskabet; for at sikre arbejdstagerne sikkerhed og sundhed i Fælles- skabet bør de have minimumshvileperioder — dagligt, ugentligt og årligt — og passende pauser; i denne forbin- delse bør der også fastsættes et loft for den ugentlige arbejdstid; der bør tages hensyn til Den Internationale Arbejdsorga- nisations principper om tilrettelæggelse af arbejdstiden, herunder om natarbejde; hvad angår den ugentlige hviletid bør der tages behørigt hensyn til de forskellige kulturelle, etniske, religiøse og andre faktorer i medlemsstaterne; det er navnlig i sidste