Nr. L 149/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 6. 86 RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 1711/86 af 26. maj 1986 om åbning, fordeling og forvaltning af et fællesskabstoldkontingent for behand- ling af visse tekstilvarer under Fællesskabets procedure for passiv forædling RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det euro- pæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 113, under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger : Fællesskabet har den 1. august 1969 indgået en ordning med Schweiz om forædling inden for tekstilsektoren ; i henhold til denne ordning forpligter Fællesskabet sig til hvert år den 1. september at åbne et årligt toldfrit fælles- skabstoldkontingent på et samlet beløb af 1870 000 regningsenheder i merværdi for varer, der er opnået ved forædlingsbehandling og som fordeles således : a) 1650 000 regningsenheder til forædlingsbehandling af vævede stoffer henhørende under kapitel 50 til 57 i den fælles toldtarif ; b) 143 000 regningsenheder til snoning, vinding, kabel- slåning og stukturering (også i forbindelse med andre forædlingsbehandlinger) af garner henhørende under kapitel 50 til 57 i den fælles toldtarif ; c) 77 000 regningsenheder til forædlingsbehandling af varer henhørende under pos. 58.04, 58.05, 58.07, 58.08, 58.09 og 60.01 i den fælles toldtarif ; med henblik på at lette forvaltningen af dette toldkontin- gent er det blevet vedtaget ikke mere foreløbigt at afsætte en andel af kontingentet til hver af de tre ovennævnte bearbejdningskategorier ; det pågældende kontingent bør derfor åbnes for perioden fra den 1. september 1986 til den 31. august 1987 og i overensstemmelse med oven- nævnte ordning, som tilpasset ved og under overholdelse af Rådets forordning (EØF) nr. 2779/78 af 23. november 1978 om anvendelse af den europæiske regningsenhed (ERE) i retsakter på toldområdet (!), særlig artikel 2, og bestemmelserne i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 3308/80 af 16. december 1980 om ændring af den euro- pæiske regningsenhed til ECU i Fællesskabets rets- akter (?) ; der er navnlig grund til at garantere en stadig og lige adgang for alle med interesse i det pågældende kontin- () EFT nr. L 333 af 30. 11. 1978, s. 5. () EFT nr. L 345 af 20. 12. 1980, s. 1. gent og en uafbrudt anvendelse af den for dette kontin- gent fastsatte sats ved enhver genindførsel i alle medlems- stater af varer, der har undergået en af de nævnte behand- linger, indtil kontingentet er opbrugt ; ved et system for udnyttelsen af fællesskabstoldkontingentet på grundlag af en fordeling mellem medlemsstaterne forekommer det muligt at respektere dette kontingents fællesskabskarakter med hensyn til de principper, der er angivet ovenfor ; det synes derfor hensigtsmæssigt at foretage denne fordeling under hensyntagen til den forædling, der har fundet sted inden for rammerne af tidligere bilaterale aftaler med forbehold af de muligheder, der skal åbnes for de medlemsstater, som ikke tidligere har benyttet denne praksis ; for at beskytte det pågældende kontingents fællesskabskarakter bør der forudses dækning for eventu- elle behov, som måtte opstå i disse medlemsstater, ved at tillade disse at trække passende mængder på fællesskabs- reserven ; for at tage hensyn til den eventuelle udvikling i den pågældende forædling i de forskellige medlemsstater bør det samlede kontingentbeløb på 1 870 000 ECU deles i to dele, hvoraf den første fordeles mellem visse medlemssta- ter, medens den anden del udgør en reserve, bestemt til senere at dække disse medlemsstaters behov, når en af deres oprindelige kvoter er opbrugt, samt de eventuelle behov, der måtte opstå i de andre medlemsstater for så vidt angår forædlingsbehandlinger, for hvilke en oprin- delig kvote ikke er blevet tildelt ; for at give de interesse- rede i hver af de pågældende medlemsstater en vis sikkerhed bør den første rate af fællesskabstoldkontin- gentet fastsættes på et forholdsvis højt niveau svarende til 1 640 000 ECU; de nævnte medlemsstaters oprindelige kvoter kan opbruges mere eller mindre hurtigt ; for at tage hensyn til dette forhold og for at undgå' enhver afbrydelse er det vigtigt, at enhver medlemsstat, der næsten fuldstændigt har opbrugt en af sine oprindelige kvoter, foranstalter trækning af en tillægskvote på reserven ; denne trækning skal foretages af hver af de pågældende medlemsstater, når hver af dens tillægskvoter er næsten fuldstændigt opbrugt, og så ofte som reserven tillader det ; de oprindelige kvoter og tillægskvoterne bør gælde indtil kontingentperiodens udløb ; denne forvaltning kræver et snævert samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen, som navnlig skal kunne følge udnyttelsesgraden af kontingent- mængden og underrette medlemsstaterne herom ;