Nr. L 123/2 17. 5. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 1315/88 | af 3, maj 1988 om ændring af forordning (EØF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen J og Den Fælles Toldtarif og forordning (EØF) nr. 918/83 om en fællesskabsord- ning vedrørende fritagelse for import- og eksportafgifter RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 28, under henvisning til forslag fra Kommissionen ()), under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ?), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg ?), og ud fra følgende betragtninger : I afsnit II, litra C, i bestemmelserne til Den Kombinerede Varenomenklatur, der er knyttet som bilag til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 (?), er det bestemt, at der skal anvendes en enhedstoldsats på 10 % af værdien for varer, der indføres som småforsendelser til fysiske personer eller af rejsende i deres personlige bagage, for så vidt indførslen ikke har erhvervsmæssig karakter, og den samlede værdi af varerne pr. forsendelse eller pr. rejsende ikke overstiger 115 ECU; i henhold til afsnit II, litra C, punkt 3, i nævnte bestem- melser anvendes enhedssatsen på 10 % for så vidt angår varer, som indføres af rejsende i deres personlige bagage, kun på den del af værdien, der overstiger, hvad der afgifts- frit kan indføres i henhold til artikel 45 til 49 i forordning (EØF) nr. 918/83 (7), ændret ved forordning (EØF) nr. 3822/85 (9) ; det følger derimod af artikel 29, stk. 2, tredje led, i forordning (EØF) nr. 918/83, at enhedssatsen på 10 % anvendes på samtligé varer, der er indeholdt i småforsendelser til privatpersoner, når den samlede værdi af sådanne forsendelser overstiger det beløb, der er fastsat for afgiftsfri indførsel, nemlig 45 ECU; disse bestemmelser har den uheldige følge, at modtagerne af småforsendelser, hvis samlede værdi måske blot lige' overstiger 45 ECU, helt mister retten til fritagelse ; en undersøgelse af forholdene har vist, at det ikke skulle give, anledning til større administrative problemer at indføre regler på dette særlige område svarende til dem, der gælder for varer, som indføres af rejsende i deres person- lige bagage ; der bør derfor foretages en tilpasning både af " afsnit II, litra C, i bestemmelserne til Den Kombinerede () EFT nr. C 254 af 11. 10. 1986, s. 7. () EFT nr. C 13 af 18. 1. 1988, s. 173. () EFT nr. C 105 af 21. 4. 1987, s. 4. () EFT nr. L 256 af 7. 9. 1987, s. 1. () EFT nr. L 105 af 23. 4. 1983, s. 1. () EFT nr. L 370 af 31. 12. 1985, s. 22. Varenomenklatur og af afsnit VII i forordning (EØF) nr. 918/83, således at der indrømmes fritagelse for op til 45 ECU ved indførsel af småforsendelser til private, og at enhedstoldsatsen på 10 % kun opkræves for den del af værdien, der overstiger dette beløb ; ved samme lejlighed bør den grænse for værdien af forsendelser til private, inden for hvilken enhedstoldsatsen på 10 % kan anvendes, forhøjes fra 115 ECU til 200 ECU som allerede foreslået af Kommissionen den 16. november 1984 (7) ; ud fra ønsket om klare retsregler bør samtlige ændringer indarbejdes i en ny samlet udform- ning af afsnit II, litra C, i bestemmelserne til Den Kombi- nerede Varenomenklatur og af afsnit VII i forordning (EØF) nr. 918/83; i henhold til artikel 1, stk..3, i forordning (EØF) nr. 918/83 betragtes Helgoland som et trédjeland ; det følger af bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) nr. 2151/84 af 23. juli 1984 om Fællesskabets toldområde (?), senest ændret ved Akten vedrørende Spaniens og Portugals Tiltrædelse, at alle de territorier, der ikke er omfattet af Fællesskabets toldområde, er i samme juridiske situation som Helgoland ; nævnte artikel 1, stk. 3, bør derfor ændres ; endvidere fastsættes i artikel 137 og 138 i forordning (EØF) nr. 918/83 de betingelser, på hvilke medlemssta- terne — indtil der er indført fællesskabsbestemmelser på det pågældende område — kan indrømme særlige frita- gelser ved import af instrumenter og apparater til brug inden for medicinsk forskning, diagnosticering eller medicinsk behandling ; de erfaringer, som en medlemsstat har gjort med hensyn til brugen af disse bestemmelser, viser, at afgiftsfri indførsel af de pågældende instrumenter og apparater — når det er fastslået, at intet tilsvarende instrument eller apparat samtidig fremstilles i Fællesskabet — ikke kan have skadelige virkninger for Fællesskabets økonomi ; den udgør tværtimod en effektiv hjælp ved påvisning og behandling af alvorlige sygdomme, som personer med bopæl i Fællesskabet kan lide af; der bør tilskyndes til gaver i form af sådanne instrumenter og apparater bestemt til medicinske etablissementer, der i denne forbindelse er godkendt af de kompetente myndigheder ; de fakultative og midlertidige bestemmelser i artikel 137 og 138 i forordning (EØF) nr. 918/83 gældende for instrumenter og apparater til brug inden for medicinsk forskning, diag- () EFT nr. C 324 af 5. 12. 1984, s. 5. () EFT nr. L 197 af 27. 7. 1984, s. 1.