L 127/92 Den Europæiske Unions Tidende 29.4.2004 RÅDETS DIREKTIV 2004/67/EF af 26. april 2004 om foranstaltninger til opretholdelse af naturgasforsyningssikkerheden (EØS-relevant tekst) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — (4) under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100, under henvisning til forslag fra Kommissionen (), (5) under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (), efter høring af Regionsudvalget, (6) under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (?), og ud fra følgende betragtninger: (1) — Naturgas (i det følgende benævnt »gas«) er på vej til at blive et stadig vigtigere led i Fællesskabets energiforsy- ning, og som det fremgår af grønbogen »På vej mod en V) europæisk  strategi for energiforsyningssikkerhed«, forventes Den Europæiske Union på længere sigt at blive mere og mere afhængig af gas, som importeres fra forsy- ningskilder uden for Unionen. (8) (2) —Ihenhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/ 30JEF af 22. juni 1998 om fælles regler for det indre marked for naturgas () og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/55/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophæ- velse af direktiv 98/30/EF (?) er Fællesskabets gasmarked ved at blive liberaliseret. Som følge heraf kan enhver (9) vanskelighed, der resulterer i en reduktion af gasforsy- ningen, for så vidt angår forsyningssikkerheden medføre alvorlige forstyrrelser i Fællesskabets økonomiske akti- vitet; der er derfor et voksende behov for at sikre gasfor- syningssikkerheden. (3) — Fuldførelsen af det indre gasmarked kræver, at forsy- ningssikkerheden behandles med et mindstemål af ensar- tethed, navnlig gennem en gennemsigtig forsyningssik- (10) kerhedspolitik, som udelukker forskelsbehandling og er forenelig med et sådant markeds krav, for at undgå markedsforvridninger. For at sikre det indre markeds gasforsyningssikkerhed og funktionsduelighed er det af afgørende betydning klart at få fastlagt de forskellige 11 markedsaktørers opgaver og ansvar. () JO C 331 E af 31.12.2002, s. 262. () EUT C 133 af 6.6.2003, s. 16. () Udtalelse (endnu ikke offentliggjort i EUT). () EFT L 204 af 21.7.1998, s. 1. () EUTL 176 af 15.7.2003, s. 57. Forsyningssikkerhedspligt, der pålægges virksomheder, må ikke udgøre en hindring for et velfungerende indre marked og må ikke pålægge deltagerne på gasmarkedet, herunder nye markedsaktører og små markedsaktører, urimelige og uforholdsmæssigt store byrder. I betragtning af det voksende gasmarked i Fællesskabet er det vigtigt, at gasforsyningssikkerheden opretholdes, navnlig for så vidt angår husholdningskunder. En lang række instrumenter står til rådighed for indu- strien og, i givet fald, for medlemsstaterne med henblik på at overholde forsyningssikkerhedspligten. Bilaterale aftaler mellem medlemsstaterne kan være et af midlerne til at bidrage til opfyldelsen af minimumsstandarderne for forsyningssikkerhed under behørig hensyntagen til traktaten og den afledte ret, navnlig artikel 3, stk. 2, i direktiv 2003/55/EF. Vejledende minimumsmål for gasoplagring vil kunne fastlægges enten på nationalt plan eller af industrien. Det forudsættes, at dette ikke bør indebære nogen yderligere investeringsforpligtelser. I betragtning af betydningen af at sikre gasforsyningen, bla. på grundlag af langtidskontrakter, bør Kommissi- onen overvåge udviklingen på gasmarkedet på grundlag af rapporter fra medlemsstaterne. For at kunne efterkomme den voksende gasefterspørgsel og for — som en forudsætning for et konkurrencedyg- tigt indre gasmarked — at sprede gasforsyningerne må Fællesskabet i de kommende årtier være i stand til at mobilisere supplerende gasmængder i betydeligt omfang, hvoraf mange nødvendigvis vil komme fra fjerntliggende kilder og vil skulle transporteres over store afstande. Fællesskabet og gasleverandør- og gastransitlandene har en stærk fælles interesse i at sikre fortsatte investeringer i gasforsyningsinfrastrukturen. Langtidskontrakter har spillet en vigtig rolle i Europas gasforsyning og vil fortsat gøre det. Det nuværende omfang af langtidskontrakter er tilstrækkeligt på fælles- skabsplan, og de forventes fortsat at ville være et væsent- ligt bidrag til de samlede gasforsyninger, fordi selska- berne vedbliver med at inkludere sådanne kontrakter i deres generelle forsyningsportefølje.