20. 3. 92 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. L 74/47 KOMMISSIONENS AFGØRELSE af 9. marts 1992 om suspension af undersøgelsesproceduren vedrørende en uretmæssig handels- praksis i den i Rådets forordning (EØF) nr. 2641/84 angivne betydning i form af pålæggelse i Japan af en havneafgift eller et havnegebyr, hvoraf provenuet anvendes til opbygning af en Harbour Management Fund (administrationsfond) (92/169/EØF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2641/84 af 17. september 1984 om styrkelse af den fælles handels- politik, særlig med hensyn til beskyttelse mod uretmæssig handelspraksis ()), efter konsultation i Det Rådgivende Udvalg i overens- stemmelse med ovennævnte forordning, og ud fra følgende betragtninger : (1) (6 A. KLAGEREN Den 7. januar 1991 modtog Kommissionen en klage fra Det Europæiske Fællesskabs Rederisam- menslutning (ECSA, i det følgende benævnt »klage- ren«), der repræsenterer omkring 90 % af alle de rederier i EF, der medtager fragt til og fra Japan. B. KLAGENS GENSTAND Det påstås i klagen, at Den Japanske Havnetrans- portsammenslutning (JHTA) i november 1989 indførte en havneafgift eller et havnegebyr på al : transport via japanske havne med henblik på opret- telse af en såkaldt »Harbour Management Fund«. Denne fonds påståede formål var at sikre stabil og regelmæssig udførelse af havnearbejde og ajourfø- ring og modernisering af det japanske importdistri- butionssystem. Ifølge klagen havde Japan Foreign Steamship Åssociation (JFSA), der repræsenterer alle ikke-japanske rederier, først nægtet at betale. Det blev i påstanden påpeget, at hvis rederierne nægtede at underskrive en »aftale«, i henhold til hvilken de accepterede at betale afgifter, ville der være stor risiko for, at deres fartøjer ville komme ud for alvorlige problemer i forbindelse med lastning og losning i japanske havne. Samtlige rederier, inkl. rederierne i EF, underskrev derfor en »aftale«, der omfattede perioden fra den 1. oktober 1989 til den 31. marts 1990. Denne »aftale« blev derefter angive- ()) EFT nr. L 252 af 20. 9. 1984, s. 1. 3 6 &) (6) 7) ligt fornyet for perioden 1. april 1990 til 31. marts 1991. Det anførtes i klagen, at afgiften til nævnte fond udgjorde en uretmæssig handelspraksis i den i artikel 2 i forordning (EØF) nr. 2641/84 angivne betydning. Til støtte herfor anførtes det, at Fælles- skabets rederier i praksis blev tvunget til at bidrage til fonden, at de ikke havde nogen reel indflydelse på, hvorledes de indbetalte midler blev anvendt, at det formål, til hvilket midlerne rent faktisk blev anvendt (bl.a. opførelsen af distributionscentre inde i landet), ikke indebar fordele for Fællesskabets rederier, og at afgifterne var diskriminerende i den forstand, at afgiften for indenlandsk kystfart (forbe- holdt japanske rederier) kun udgjorde omkring en fjerdedel af afgiften for import- og eksportladnin- ger. Ifølge klagen bar Japan ansvar for denne uretmæs- sige handelspraksis eftersom det japanske Trans- portministerium havde givet bemyndigelse og vejledning til fonden, og fordi JHTA selv udførte sine funktioner i henhold til Transportministeriets retningslinjer og via dettes godkendelse havde kunnet indtage den magtfulde stilling som mellemled mellem havnearbejdernes fagforeninger og rederierne, en stilling, som meget let ville kunne føre til misbrug, hvis den ikke var undergivet behørig kontrol. Det hævdedes endvidere, at den uretmæssige handelspraksis havde påført Fællesskabets rederier en skade i størrelsesordenen 4,5 mio. US $ om året. Den usikkerhed, som oprettelsen af fonden medførte i handelsførbindelserne, havde også skadelig indvirkning på samhandelen mellem Fællesskabet og Japan i almindelighed. Klagen afsluttedes med en opfordring til Fælles- skabet om at tage de fornødne skridt til at sikre, at fonden blev nedlagt så hurtigt som muligt. C. UNDERSØGELSESPROCEDURE Klagen indeholdt tilstrækkelige beviser til at beret- . tige iværksættelsen af en undersøgelsesprocedure, og da iværksættelsen af en sådan procedure blev anset for at være i Fællesskabets interesse, har Kommissionen — efter konsultation i Det Rådgi- vende Udvalg i overensstemmelse med artikel 6 i