L 385/74 Den Europæiske Unions Tidende 29.12.2004 KOMMISSIONENS BESLUTNING af 27. december 2004 om ændring af beslutning 2001/497/EF for at indføre en alternativ standardkontrakt om overførsel af personoplysninger til tredjelande (meddelt under nummer K(2004) 5271) (EØS-relevant tekst) (2004/915/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (1), særlig artikel 26, stk. 4, og ud fra følgende betragtninger: (1) — For at gøre det nemmere at overføre data fra Fællesskabet bør de registeransvarlige være i stand til at foretage inter- nationale dataoverførsler i henhold til et enkelt sæt data- beskyttelsesregler. I mangel af sådanne internationalt vedtagne databeskyttelsesregler er standardkontraktbe- stemmelser imidlertid en god løsning for at overføre personoplysninger fra alle medlemsstater i henhold til et fælles — regelsæt.  Kommissionens — beslutning 2001/497/EF af 15. juni 2001 om standardkontraktbe- stemmelser for overførsel af personoplysninger til tredje- lande i henhold til direktiv 95/46/EF ?) indeholder derfor standardkontraktbestemmelser, der giver en tilstrækkelig beskyttelse ved overførsel af personoplysninger til tredje- lande. (2) —Dels er erfaringerne blevet betydeligt udbygget siden vedtagelsen af denne beslutning, dels har en gruppe erhvervssammenslutninger ?) fremlagt alternative stan- dardkontraktbestemmelser, der ved hjælp af andre metoder skal givesamme databeskyttelsesniveau som de ()) EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31. Ændret ved forordning (EF) nr. 1883/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1). (?) EFT L 181 af 4.7.2001, s. 19. () Det Internationale Handelskammer (ICC), Japan Business Council in Europe (JBCE), European Information and Communications Techno- logy Association (EICTA), EU Committee of the American Chamber of Commerce In Belgium (Amcham), Confederation of British Indu- stry (CBI), International Communication Round Table (ICRT) og Federation of European Direct Marketing Associations (FEDMA). første standardkontraktbestemmelser, der er fastsat i beslutning 2001/497/EF. Anvendelsen af standardkontraktbestemmelser i forbin- delse med internationale dataoverførsler er frivillig, eftersom sådanne bestemmelser kun er én ud af flere muligheder i henhold til direktiv 95/46/EF for på lovlig vis at overføre personoplysninger til et tredjeland, og dataeksportører i Fællesskabet og dataimportører i tred- jelandene bør således frit kunne vælge en af de to stan- dardkontrakter eller et helt tredje retsgrundlag for data- overførslen. Da hver standardkontrakt udgør et særskilt dokument, bør dataeksportørerne dog ikke kunne fore- tage ændringer i disse kontrakter eller kombinere alle eller en del af standardkontraktbestemmelserne. Formålet med de standardkontraktbestemmelser, der fremlægges af erhvervssammenslutningerne, er at fremme anvendelsen af kontraktbestemmelser blandt de berørte aktører ved hjælp af alternative mekanismer som f.eks. mere fleksible kontrolbestemmelser og mere detal- jerede regler om ret til indsigt. Som et alternativ til et system baseret på solidarisk hæftelse som foreskrevet i beslutning 2001/497/EF inde- holder de standardkontraktbestemmelser, der nu frem- lægges, desuden ansvarsregler, der bygger på princippet om fornøden omhu, hvor dataeksportøren og dataimpor- tøren er erstatningsansvarlige over for de registrerede ved overtrædelse af deres respektive kontraktforpligtelser. Dataeksportøren kan også drages til ansvar for ikke på passende vis at have bestræbt sig på at fastslå, om data- importøren er i stand til at opfylde sine retlige forplig- telser i henhold til bestemmelserne (culpa in eligendo), og den registrerede kan anlægge sag mod dataeksportøren i denne henseende. Håndhævelsen af bestemmelse I, litra b), i de nye standardkontraktbestemmelser er af særlig betydning i denne henseende, især i forbindelse med dataeksportørens mulighed for at foretage kontrol af dataimportørens databehandlingsfaciliteter eller for at anmode om dokumentation for, at dataimportøren råder over tilstrækkelige finansielle ressourcer til at opfylde sine forpligtelser.