L 127/70 Den Europæiske Unions Tidende 29.4.2004 RÅDETS DIREKTIV 2004/56/EF af 21. april 2004 om ændring af direktiv 77/799/EØF om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder inden for området direkte skatter, visse punktafgifter og afgiftsbelastning af forsik- ringspræmier RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93 og 94, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ()), under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (?), og ud fra følgende betragtninger: (1) I Rådets direktiv 77/799/EØF af 19. december 1977 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder inden for området direkte skatter, visse punktafgifter og afgiftsbelastning af forsikringspræ- mier (?) fastlægges de grundlæggende regler for admini- strativt samarbejde og udveksling af oplysninger mellem medlemsstater med henblik på at afsløre og forhindre skatteunddragelse og skattesvig og sætte medlemssta- terne i stand til at foretage en korrekt skatteansættelse. Det er afgørende, at disse regler forbedres, udbygges og moderniseres. Når en medlemsstat foretager undersøgelser med henblik på at tilvejebringe de oplysninger, der er nødvendige for at imødekomme en anmodning om bistand, bør den betragtes, som om den handlede på egne vegne. På den måde vil man kun have brug for et sæt regler for tilveje- bringelse af oplysninger, og undersøgelsen vil ikke blive undergravet af forsinkelser. Hvis bekæmpelsen af skattesvig skal være effektiv, er det ikke hensigtsmæssigt, at en medlemsstat, som har fået oplysninger af en anden medlemsstat, derefter er nødsaget til at anmode om tilladelse til at referere disse under åbne retsmøder eller i domme. Det bør gøres klart, at en medlemsstat på ingen måde har pligt til at foretage undersøgelser for at få de oplys- ninger, der er nødvendige for at imødekomme en anmodning om bistand, hvis enten dens lovgivning eller administrative praksis ikke tillader medlemsstatens kompetente myndighed at foretage undersøgelser eller indsamle sådanne oplysninger. Det bør være muligt for den kompetente myndighed i en medlemsstat at afslå at tilvejebringe oplysninger eller yde bistand, hvis den medlemsstat, der fremsætter anmodningen, ikke selv kan tilvejebringe den samme slags oplysninger, hvad enten det beror på faktiske eller retlige grunde. () Udtalelse af 15.1.2004 (endnu ikke offentliggjort i EUT). () EUT C 32 af 5.2.2004, s. 94. () EFT L 336 af 27.12.1977, s. 15. Senest ændret ved direktiv 2003/ 93/EF (EUT L 264 af 15.10.2003, s. 23). (6) Der er i nogle medlemsstater lovkrav om, at en skatte- yder skal informeres om beslutninger og instrumenter, der vedrører hans skattepligt, og om de vanskeligheder, som skattemyndighederne kan få, bl.a. hvis skatteyderen er flyttet til en anden medlemsstat. Det er derfor ønske- ligt, at myndighederne i sådanne tilfælde kan anmode de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvortil skatteyderen er flyttet, om bistand. Da den skattemæssige situation for en eller flere skatte- pligtige personer, der er etableret i flere medlemsstater, ofte er af fælles eller komplementær interesse, bør det være muligt, at to eller flere medlemsstater kan foretage samtidig kontrol i forbindelse med sådanne personer efter indbyrdes aftale og på frivilligt grundlag, hvis en sådan kontrol forekommer mere effektiv end kontrol foretaget af én medlemsstat alene. Kommissionen forelagde sit direktivforslag på grundlag af artikel 95 i traktaten. Rådet fandt, at direktivforslaget vedrører harmonisering af lovgivning vedrørende både direkte skatter og indirekte skatter, og at retsakten derfor bør vedtages på grundlag af artikel 93 og 94 i traktaten. Ved skrivelse af 12. november 2003 hørte Rådet Europa-Parlamentet og orienterede det om, at det agtede at ændre retsgrundlaget. Direktiv 77/799/EØF bør derfor ændres i overensstem- melse hermed — UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: Artikel 1 I direktiv 77/799/EØF foretages følgende ændringer: 1) Iartikel 1, stk. 5, foretages følgende ændringer: a) Følgende anføres under »i Italien«: »I] Capo del Dipartimento per le Politiche Fiscali eller en befuldmægtiget stedfortræder« b) Følgende anføres under »i Sverige«: »Chefen for Finansdepartementet eller en befuldmægtiget stedfortræder«