25.10.2003 Den Europæiske Unions Tidende L 275/9 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1873/2003 af 24. oktober 2003 om ændring af bilag II til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærlægemidler i animalske levnedsmidler (EØS-relevant tekst) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (FØF) nr. 2377/90 af 26. juni 1990 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærlæ- gemidler i animalske levnedsmidler ('), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1490/2003 (?), særlig artikel 7 og 8, og ud fra følgende betragtninger: (1) I overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2377/90 skal der fastsættes maksimalgrænseværdier for restkon- centrationer af alle farmakologisk virksomme stoffer, der inden for Fællesskabet anvendes i veterinærlægemidler til behandling af dyr bestemt til levnedsmiddelproduktion. Maksimalgrænseværdierne for restkoncentrationer bør fastsættes, efter at Udvalget for Veterinærlægemidler (CVMP) har gennemgået alle de relevante oplysninger, som ansøgerne har forelagt i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 2377/90, og under hensyn til alle offentliggjorte relevante videnskabe- lige oplysninger om sikkerheden i forbindelse med fore- komst af rester af det pågældende stof for forbrugere af animalske levnedsmidler, herunder navnlig udtalelser fra Den Videnskabelige Komité for Veterinærforanstaltninger med henblik på Folkesundheden (SCVPH) og evalue- ringer foretaget af Det Fælles FAO/WHO-ekspertudvalg for Tilsætningsstoffer i Levnedsmidler. Ved fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkon- centrationer af veterinærlægemidler i animalske levneds- midler er det nødvendigt at angive den type levneds- middel, der fremstilles af det behandlede dyr (målvæv), og arten af den rest, som er relevant for overvågningen af rester (restmarkør). For veterinærlægemidler til behandling af malkedyr skal der fastsættes maksimal- grænseværdier for restkoncentrationer i mælk. Det bestemmes i forordning (EØF) nr. 2377/90, at fast- sættelsen af maksimalgrænseværdier for restkoncentrati- oner ikke berører anvendelsen af andre relevante fælles- skabsbestemmelser. () EFTL 224 af 18.8.1990, s. 1. () EUTL 214 af 26.8.2003, s. 3. (5) Progesteron er et progestagenhormon. Dets anvendelse er underkastet restriktioner og kontrolforanstaltninger for hormoner i henhold til Rådets direktiv 96/22/EF (?), ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/74JEF (), hvorefter dette hormon kun under bestemte betingelser må indgives i husdyr i terapeutisk eller zooteknisk øjemed. SCVPH har gentagne gange bekræftet, at brugen af hormoner til vækstfremmende formål i kødproduktionen er en potentiel sundhedsrisiko for forbrugerne på grund af hormonernes iboende farmakologiske og toksikolo- giske egenskaber og de epidemiologiske konklusioner. Der foreligger imidlertid ikke for øjeblikket tilstrækkelige oplysninger om progesteron til at foretage en kvantitativ vurdering af risikoen ved at blive eksponeret for restkon- centrationer i kød og kødprodukter fra behandlede dyr. Der kan ikke fastsættes tærskelværdier for progesteron i denne forbindelse. CVMP vurderede både i første omgang og senere, at det ikke af hensyn til folkesundheden var nødvendigt at fast- sætte maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af progesteron, når stoffet anvendes i veterinærlægemidler, der er godkendt i henhold til fællesskabslovgivningen. Det blev derfor foreslået at lade progesteron indgå i listen i bilag II til forordning (EØF) nr. 2377/90. I henhold til artikel 13 i forordning (EØF) nr. 2377/90 må medlemsstaterne ikke forbyde eller hindre markeds- føring af levnedsmidler hidrørende fra dyr med oprin- delse i de øvrige medlemsstater med den begrundelse, at de indeholder restkoncentrationer af veterinærlæge- midler, hvis de pågældende stoffer er opført i direktivets bilag II. Dyr producerer også naturligt progesteron. Niveauet for dyrs endogene udskillelse af progesteron varierer alt efter dyrenes køn, alder, race og kønscyklus. Der findes vali- derede metoder til at påvise progesteron i dyrevæv. Disse metoder gør det imidlertid ikke muligt at skelne mellem naturligt forekommende hormoner og restkoncentrati- oner af progesteron for at kontrollere, at de restriktioner for anvendelse, der er fastsat i direktiv 96/22JEF, over- holdes. () EFT L 125 af 23.5.1996, s. 3. () EUT L 262 af 14.10.2003, s. 17.