30. 12. 89 . De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. L 398/19 RÅDETS DIREKTIV af 21. december 1989 om ottende ændring af direktiv 76/769/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater (89/677/EØF) RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Euro- pæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100 A, under henvisning til forslag fra Kommissionen (), i samarbejde med Europa-Parlamentet (?), i under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (?), o ud fra følgende betragtninger: Det er nødvendigt at indføre foranstaltninger med henblik på gradvis gennemførelse af det indre marked i løbet af perioden indtil den 31. december 1992; det indre marked udgør et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital; trods forbudet mod markedsføring af visse dekorationsgen- stande, der frembringer lyseffekter, og som indeholder glasbeholdere med farlige væsker som defineret i direktiv 67/548/EØF (1), senest ændret ved direktiv 86/431/ EØF (?), findes der for øjeblikket på markedet genstande, som frembyder de samme risici, og som foreslås anvendt som spil med en eller flere deltagere — genstande, som undertiden også har dekorative aspekter; indholdet (0,01 vægtprocent — 100 ppm) af PCB/PCT i præparater, herunder olieaffald, bør revideres; i Rådets direktiv 87/101/EØF af 22. december 1986 om ændring af direktiv 75/439/EØF om bortskaffelse af olieaffald (€) er dette indhold fastsat til 0,005 vægtprocent; benzen (CAS nr. 71-43-2) er et giftigt stof; det kan påvirke centralnervesystemet og det bloddannende system og kan fremkalde kræft, navnlig leukæmi; dette stof er klassificeret som kræftfremkaldende under kategori I i direktiv (1) EFT nr. C 43 af 16. 2. 1988, s, 9.- (2) EFT nr. C 96 af 17. 4. 1989, s. 190 og EFT nr. C 256 af 9. 10. 1989, s. 70. (?) EFT nr. C 175 af 4. 7. 1988, s. 10 og EFT nr. C 337 af 31. 12. 1988, s. 7. (1) EFT nr. 196 af 16. 8. 1967, s. 1. (?) EFT nr. L 247 af 1. 9. 1986, s. 1. () EFT nr. L 42 af 12. 2, 1987, s. 43. 67/548/EØF; ILO (Den Internationale Arbejdsorganisa- tion) — konvention nr. 136 og ILO-henstilling nr. 144 indeholder bestemmelser om beskyttelse mod de risici, som benzen frembyder; stofferne 2-naphtylamin (CAS nr. 91-59-8), 4-nitrodiphenyl! (CAS nr. 92-93-3), 4-aminodiphenyl (CAS nr. 92-67-1), og benzidin (CAS nr. 92-87-5) kan fremkalde kræft, navnlig kræft i urinvejene; disse stoffer er klassificerede som kræft- nmfremkaldende under kategori I i direktiv 67/548/EØF; selv om disse stoffer nu kun fremstilles inden for Fællesskabet i minimale, kontrollerede mængder, der udelukkende er bestemt til forsknmgsformål kan de alligevel være til stede som urenheder i andre stoffer eller præparater; ud over de særlige foranstaltninger på arbejdsstederne giver fastsættelse af en øvre koncentrationsgrænse og begrænsning af anvendelsen af disse stoffer alene eller som bestanddele af ” præparater bedre mulighed for forebyggelse af erhvervsbe- tinget kræft og for forbrugerbeskyttelse; blyforbindelser er i almindelighed sundhedsfarlige, navnlig de i fordøjelseskanalen letopløselige blysalte; sådanne for- bindelser anvendes endnu undertiden som pigmenter i visse malinger til dekorationsformål, og der bør derfor opstilles regler for deres anvendelse i sådanne tilfælde; ILO-konven- tion nr. 13 indeholder bestemmelser om anvendelse af blyhvidt i malinger; visse malinger, som skal hindre tilgroning af skibsskrog og/eller udstyr nedsænket i vand, har en skadelig virkning på vandmiljøet som følge af anvendelsen af visse kemiske forbindelser, herunder navnlig arsen-, kviksølv- og tinforbin- delser; med henblik på en bedre beskyttelse af miljøet bør der derfor indføres bestemmelser for anvendelsen af disse forbin- delser i sådanne malinger;. da ikke blot di-u-oxo-di-n-butylstanniohydroxyboran (CsH5BO;5,, CAS nr. 75113-37-0), men ligeledes nedbryd- ningsprodukter heraf er farlige stoffer for mennesker og miljø, herunder navnlig vandmiljøet, bør der fastsættes bestemmelser for anvendelsen af disse stoffer; visse medlemsstater har allerede indført begrænsninger for anvendelse eller markedsføring af ovennævnte stoffer eller præparater, som indeholder disse stoffer; disse begrænsnin- ger indvirker direkte på det indre markeds oprettelse