20.4.2005 Den Europæiske Unions Tidende L 100/11 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 605/2005 af 19. april 2005 om ændring af forordning (EF) nr. 296/96 om de oplysninger, som medlemsstaterne skal fremsende, og om månedlig bogføring af de udgifter, der finansieres gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen (EUGFL) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999 af 17. maj 1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (1), særlig artikel 5, stk. 3, og artikel 7, stk. 5, og ud fra følgende betragtninger: Ifølge artikel 3 i Kommissionens forordning (EF) nr. 296/96 ?) informerer medlemsstaterne Kommissionen periodisk løbende om de udgifter, de har betalt. For at undgå overflødige meddelelser bør det fastsættes, at disse oplysninger fremsendes månedligt, uden at dette berører medlemsstaternes pligt til at stille oplysninger på ugebasis til rådighed for Kommissionen, for at muliggøre et passende tilsyn med udgiftsudviklingen. Visse oplysninger, som medlemsstaterne skal meddele, skal fremsendes med elektronisk post og digitaliseres, således at Kommissionen kan benytte oplysningerne direkte til forvaltning af regnskaberne. Fremsendelse af oplysninger på andre måder bør dog fortsat være mulig i begrundede tilfælde. For at forenkle og lette de administrative procedurer bør den samtidige fremsendelse af en papirudgave af oplys- ningerne nu kun kræves for de månedlige oversigter. I praksis er angivelsen af visse mængder eller arealer i den detaljerede anmeldelse, som medlemsstaterne frem- sender, kun af ringe interesse i forbindelse med de månedlige forskud. Disse oplysninger bør derfor ikke længere kræves. () EFT L 160 af 26.6.1999, s. 103. (?) EFT L 39 af 17.2.1996, s. 5. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1655/2004 (EUT L 298 af 23.9.2004, s. 3). 6) De betalinger, Kommissionen foretager i henhold til budgettet for EUGFL, Garantisektionen, foretages udeluk- kende i euro. Medlemsstaterne bevarer valget mellem euro og deres nationalvaluta ved udbetaling til støtte- modtagerne. Betalingsorganerne i de medlemsstater, der ikke deltager i euroen, og som foretager betalinger i national valuta og euro, bør føre forskellige regnskaber pr. betalingsvaluta. For at undgå en dobbelt omregning af disse betalinger bør muligheden for at anmelde beløb, der er udbetalt i euro, i national valuta ophæves. Når det samlede beløb for forudgående forpligtelser, der kan tillades ifølge artikel 150, stk. 3, i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesska- bers almindelige budget (?), på grundlag af udgiftsanmel- delserne fra medlemsstaterne overskrider halvdelen af samtlige tilsvarende bevillinger i det løbende regnskabsår, har Kommissionen pligt til at nedsætte disse beløb. For at sikre en korrekt forvaltning bør denne nedsættelse fordeles proportionalt på alle medlemsstater på grundlag af de udgiftsanmeldelser, der er modtaget fra dem. Når fællesskabsbudgettet ikke er vedtaget ved regnskabs- årets begyndelse, er det i artikel 13, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 fastsat, at der for hvert kapitel kan foretages månedlige betalinger på indtil en tolvtedel af det foregående regnskabsårs godkendte bevillinger for det pågældende kapitel. For at fordele de disponible bevillinger ligeligt på medlemssta- terne bør det fastsættes, at i så fald ydes forskuddene med en procentdel pr. kapitel af de udgiftsanmeldelser, som hver medlemsstat har fremsendt, og at det restbeløb, der ikke blev udnyttet i en måned, genfordeles ved Kommissionens senere beslutninger om månedlige beta- linger. I forbindelse med reformen af den fælles landbrugspolitik og iværksættelsen af ordningen med enkeltbetaling, er det af afgørende betydning, at medlemsstaterne overholder betalingsfristerne for at sikre en korrekt anvendelse af reglerne om finansiel disciplin. Der bør derfor fastsættes specifikke regler, der i så stor udstrækning som muligt gør det muligt at undgå risiko for, at de disponible årlige bevillinger på fællesskabsbudgettet overskrides. (?) EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.