3.5.2000 De Europæiske Fællesskabers Tidende L 106/21 EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2000/9/EF af 20. marts 2000 om tovbaneanlæg til personbefordring EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 47, stk. 2, og artikel 55 og 95, under henvisning til forslag fra Kommissionen (!), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg 2), i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 251 ?), og ud fra følgende betragtninger: (1) Tovaneanlæg til personbefordring, i det følgende benævnt »tovbaneanlæg«, konstrueres, opføres, tages i brug og drives med det formål at befordre personer; tov- baneanlæg er hovedsagelig  befordringsanlæg, der anvendes på feriesteder i bjergene, og de omfatter skin- nebundne tovbaner, svævebaner, kabinelifter, stolelifter og slæbelifter, men det kan også være tovbaneanlæg, der indgår i bytrafiksystemer; visse typer anlæg kan bygge på helt andre grundprincipper, som ikke på forhånd kan udelukkes; det bør derfor være muligt at indføre særlige krav med de samme sikkerhedsmål som dem, der er fastsat i dette direktiv. Drift af tovbaneanlæg er hovedsagelig knyttet til turis- men, navnlig i bjergområder, og turismen har stor betydning for de berørte regioners økonomi og får større og større betydning for medlemsstaternes handels- balance; fra et teknisk synspunkt er tovbanesektoren knyttet både til kapitalgodeindustrien og til bygge- og anlægssektoren. Medlemsstaterne skal overvåge sikkerheden ved tovbane- anlæg under opførelsen, ved ibrugtagningen og under driften; derudover har de sammen med de lokale myn- digheder ansvaret for jordrettigheder, fysisk planlægning og miljøbeskyttelse; medlemsstaternes regler udviser (?) EFT C 70 af 8.3.1994, s. 8, og EFT C 22 af 26.1.1996, s. 12. (?) EFT C 388 af 31.12.1994, s. 26. (?) Europa-Parlamentets udtalelse af 6.4.1995 (EFT C 109 af 1.5.1995, s. 122), bekræftet den 27.10.1999 (endnu ikke offentliggjort i EFT), Rådets fælles holdning af 28.6.1999 (EFT C 243 af 27.8.1999, s. 1) og Europa-Parlamentets afgørelse af 27.10.1999 (endnu ikke offent- liggjort i EFT). Rådets afgørelse af 16.12.1999. (4) betydelige indbyrdes forskelle som følge af de tekniske fremgangsmåder, der anvendes i den enkelte medlems- stats industri, samt lokale sædvaner og knowhow; de indeholder forskrifter om dimensioner og anordninger samt særlige egenskaber; denne situation tvinger fabri- kanterne til at ændre deres produkters specifikationer for hvert marked, hindrer udbud af standardløsninger og skader fabrikanternes konkurrenceevne. Overholdelsen af de væsentlige krav om sikkerhed og sundhed er en absolut forudsætning for at garantere tov- baneanlæggenes sikkerhed; disse krav skal gennemføres med sund fornuft, så der tages hensyn til det teknologi- ske stade på opførelsestidspunktet samt til de tekniske og økonomiske forhold. Tovbaneanlæg kan endvidere være grænseoverskridende, og opførelsen af dem kan da vanskeliggøres af de enkelte medlemsstaters indbyrdes modstridende bestem- melser. Der bør derfor for hele Fællesskabet fastlægges grundlæggende krav vedrørende personers sikkerhed og sundhed, miljøbeskyttelse og forbrugerbeskyttelse til tov- baneanlæg, delsystemer og deres sikkerhedskomponen- ter; uden sådanne grundlæggende krav ville gensidig anerkendelse af de enkelte medlemsstaters regler både teknisk og politisk medføre uløselige problemer med hensyn til fortolkning og ansvarsplacering; endvidere kan standardisering alene ikke løse de problemer, der opstår, uden at der først er fastlagt en ramme i form af harmoniserede forskriftsmæssige krav. I de enkelte medlemsstater overdrages ansvaret for at godkende tovbaneanlæg som hovedregel til en tjeneste- gren under de kompetente myndigheder; i nogle tilfælde kan komponenterne ikke godkendes på forhånd, men kun på kundens anmodning; endvidere kan den obliga- toriske verifikation, inden tovbaneanlægget tages i brug, føre til afvisning af visse komponenter eller af visse tek- niske løsninger; sådanne situationer medfører øgede omkostninger og forlængede leveringsfriser og er over- ordentlig byrdefulde, især for udenlandske fabrikanter; også under driften fører de offentlige myndigheder streng kontrol med tovbaneanlæg; årsagerne til alvorlige ulykker kan findes i valget af beliggenhed, i det egentlige befordringssystem, i de faste anlæg eller i den måde, systemet drives og vedligeholdes på. På denne baggrund kan det konstateres, at tovbane- anlæggenes sikkerhed i lige høj grad afhænger af beting-