11. 2. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. L 40/1 (Retsakter hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk) RÅDET RÅDETS FØRSTE DIREKTIV af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker . (89/104/EØF) RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til Traktaten om Oprettelse af det Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100 A, under henvisning til forslag fra Kommissionen (), i samarbejde med Europa-Parlamentet (2), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (?), og ud fra følgende betragtninger: Den lovgivning, der for øjeblikket gælder om varemærker inden for medlemsstaterne, indebærer forskelligheder, som kan hindre den frie bevægelighed for varer og den frie udveksling af tjenesteydelser samt fordreje konkurrencevil- kårenei fællesmarkedet; det er derfor nødvendigt at tilnærme medlemsstaternes lovgivninger indbyrdes med henblik på det indre markeds oprettelse og funktion; det er vigtigt at gøre sig klart, at EF-varemærkeordningen kan indebære fordele og løsninger for virksomheder, der ønsker at erhverve varemærker; det forekommer for tiden ikke nødvendigt at foretage en fuldstændig tilnærmelse af-medlemsstaternes lovgivninger om varemærker, men det er tilstrækkeligt at begrænse (1) EFT nr. C 351 af 31. 12. 1980, s. 1, . o EFT nr. C 351 af 31. 12. 1985, s. 4. (?) EFT nr. C 307 af 14. 11. 1983, s. 66, og EFT nr. C 309 af 5. 12. 1988. (?) EFT nr. C 310 af 30. 11. 1981, s. 22. tilnærmelsen til de nationale bestemfnelser, der har den mest direkte indvirkning på det indre markeds funktion; dette direktiv griber ikke ind i medlemsstaternes fortsatte mulighed for at beskytte de ved brug erhvervede varemærker; det indeholder kun bestemmelser om disse varemærker i det omfang, sådanne mærker. har forbindelse med de ved registrering erhvervede mærker; medlemsstaterne bevarer ligeledes fuldt ud deres frihed til at fastsætte procedureregler vedrørende registrering, udløb- eller ugyldighed med hensyn til mærker, der er erhvervet ved registrering; det tilkommer dem f.eks. at fastsætte proce- durerne for registrering og ugyldighedskendelse, at afgøre, om ældre rettigheder skal gøres gældende i forbindelse med registreringsproceduren eller proceduren for ugyldig- hedskendelse eller i begge tilfælde; eller, i tilfælde af at ældre . rettigheder kan gøres gældende i forbindelse med registre- ringsproceduren, at fastsætte bestemmelser om en indsigel- sesprocedure eller en automatisk undersøgelse eller eventuelt begge dele; medlemsstaterne har fortsat mulighed for at fastsætte konsekvenserne af, at et mærkes gyldlghcdspcnode udløber, eller at det kendes ugyldigt;. dette direktiv udelukker ikke, at varemærkerne underkastes andre end de varemærkeretlige regler i medlemsstaterne, . såsom de der gældende bestemmelser. om illoyal konkur- rence, erstatningsansvar eller forbrugerbeskyttelse; virkeliggørelsen af de mål, der forfølges ved tilnærmelsen, forudsætter, at et registreret : varemærkes erhvervelse og bevarelse i princippet underkastes de samme betingelser i samtlige medlemsstater; med henblik herpå bør der udarbej- des en liste med eksempler på tegn, der kan tænkes at udgøre et mærke, hvis de kan anvendes til at adskille en virksomheds varer eller tjenesteydelser fra andre virksomheders; registre- ringshindringer eller ugyldighedsgrunde for så vidt angår selve mærket, f.eks. at mærket mangler det fornødne