4. 3. 89 Nr. L 61/1 De Europæiske Fællesskabers Tidende (Retsakter hvis offentliggørelse er obligatorisk) KOMMISSIONENS FORORDNING (EØF) Nr. 556/89 af 30. november 1988 om anvendelse af Traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af know-how- licensaftaler KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning nr. 19/65/EØF af 2. marts 1965 om anvendelse af bestemmelserne i Trak- tatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af aftaler og samordnet praksis ()), senest ændret ved akten vedrørende Spaniens og Portugals tiltrædelse, særlig artikel 1, efter offentliggørelse af udkast til forordning (?), efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål, og ud fra følgende Abetragtninger: (1) I medfør af forordning nr. 19/65/EØF har Kommissionen beføjelse til ved forordning at anvende Traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af tosidede aftaler og sam6rdnet praksis, som falder ind under artikel 85, stk. 1, og som indeholder begrænsninger, der er pålagt i forbindelse med erhvervelsen eller brugen af industriel ejendomsret — navnlig patentbrugsmønster-, mønster- eller varemærkerettigheder — eller i forbindelse med rettigheder ifølge en aftale om overdragelse af eller koncession på fremstillingsmetoder eller viden om brugen og anvendelsen af fabrikationstekniske fremgangsmåder. Da ikke-patenteret teknisk viden (f.eks. beskrivelse af produktionsprocesser, formler af forskellig art, mønstre eller tegninger), normalt betegnet know- how, får stadig større økonomisk betydning, da der ()) EFT nr. 36 af 6. 3. 1965, s. 533/65. () EFT nr. C 214 af 12. 8. 1987, s. 2. af virksomheder, herunder offentlige forskningsin- stitutter, indgås et stort antal aftaler udelukkende om udnyttelse af en sådan viden (såkaldte rene know-how-licensaftaler) og da overførsel af know- how i praksis ofte sker uigenkaldeligt, er det nødvendigt at skabe større retsikkerhed med hensyn til disse aftalers stilling i relation til konkurrencereglerne og dermed tilskynde til udbtedelsen af teknisk viden i Fællesskabet ; på baggrund af de hidtidige erfaringer er det muligt for hele eller en del af fællesmarkedet at definere en kategori af sådanne know-how-licensaftaler, som kan falde ind under artikel 85, stk. 1, men som normalt kan anses for at opfylde betingelserne i artikel 85, stk. 3, når den i licens meddelte know- how er hemmelig, væsentlig og identificeret i passende form (know-how); formålet med disse definitionsmæssige krav er alene at sikre, at med- delelsen af know-how giver et gyldigt og berettiget grundlag for anvendelsen af nærværende forordning og især for fritagelse af forpligtelser, der er konkur- rencebegrænsende, Med henblik på anvendelsen af denne forordning er der i artikel 1 fastsat en række definitioner. () > Som det er tilfældet med rene know-how-aftaler, får også blandede know-how- og patentlicensaftaler stadig større betydning for overførslen af teknologi ; denne forordning bør derfor også gælde for blan- dede aftaler, der ikke er fritaget i henhold til Kommissionens forordning (EØF) nr. 2349/84 (?) (artikel 1, 2, eller 4) og navnlig følgende: — blandede aftaler, hvor de i licens meddelte patenter ikke er nødvendige for at nå målet med den overførte teknologi, der både inde- mholder patenterede og ikke-patenterede elemen- ter; dette kan være tilfældet, når sådanne (?) EFT nr. L 219 af 16. 8. 1984, s. 15.