18.2.2004 Den Europæiske Unions Tidende L 47/1 (Retsakter, hvis offentliggørelse er obligatorisk) EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 273/2004 af 11. februar 2004 om narkotikaprækursorer (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95, under henvisning til forslag fra Kommissionen (), under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (?), efter proceduren i traktatens artikel 251 (), og ud fra følgende betragtninger: (1), De Forenede Nationers konvention om bekæmpelse af ulovlig handel med narkotika og psykotrope stoffer, i det følgende benævnt »FN-konventionen«, der blev vedtaget i Wien den 19. december 1988, blev godkendt af Fælles- skabet, for så vidt angår de områder, der hører under Fællesskabets kompetence, ved Rådets afgørelse 90/611/ EØF (). (2) — Kravene i FN-konventionens artikel 12 vedrørende handel med prækursorer (dvs. stoffer, der ofte anvendes til ulovlig fremstilling af narkotika og psykotrope stoffer) er, for så vidt angår handelen mellem Fællesskabet og tredjelande, opfyldt ved Rådets forordning (EØF) nr. 3677/90 af 13. december 1990 om foranstaltninger til modvirkning af ulovlig anvendelse af visse stoffer til fremstilling af narkotika og psykotrope stoffer (). (3) — Ifølge artikel 12 i FN-konventionen skal der indføres hensigtsmæssige foranstaltninger til at overvåge fremstil- ling og distribution af prækursorer. Dette kræver, at der vedtages foranstaltninger vedrørende medlemsstaternes indbyrdes handel med prækursorer. Sådanne foranstalt- ninger indførtes ved Rådets direktiv 92/109/EØF af 14. december 1992 om fremstilling og markedsføring af visse stoffer, der benyttes ved ulovlig fremstilling af narkotika og psykotrope stoffer (). Det skønnes, at en () EFT C 20 E af 28.1.2003, s. 160. () EUT C 95 af 23.4.2003, s. 6. () Europa-Parlamentets udtalelse af 11.3.2003 (endnu ikke offentlig- gjort i EUT), Rådets fælles holdning af 29.9.2003 (EUT € 277 E af 18.11.2003, s. 31) og Europa-Parlamentets holdning af 16.12.2003 (endnu ikke offentliggjort i EUT). (%) EFT L 326 af 24.11.1990, s. 56. () EFT L 357 af 20.12.1990, s. 1. Senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1232/2000 (EFT L 180 af 10.7.2002, s. 5). (f) EFT L 370 af 19.12.1992, s. 76. Senest ændret ved Europa-Parla- mentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 (EFT L 284 af 31.10.2003, s. 1). forordning bedre end det gældende direktiv vil kunne sikre, at harmoniserede regler finder anvendelse samti- digt i alle medlemsstaterne. I forbindelse med udvidelsen af Den Europæiske Union er det vigtigt at erstatte direktiv 92/109/EØF med en forordning, da enhver ændring af det gældende direktiv og dets bilag medfører, at 25 medlemsstater vil skulle vedtage nationale gennemførelsesforanstaltninger. På sin 35. samling i 1992 besluttede De Forenede Natio- ners Kommission for Narkotiske Midler at tilføje nye stoffer på listerne over stoffer i bilaget til konventionen. For at afsløre eventuel ulovlig anvendelse af narkotika- prækursorer i Fællesskabet og for at sikre, at der anvendes fælles regler for overvågning på fællesskabs- markedet, bør der fastsættes tilsvarende bestemmelser i denne forordning. Bestemmelserne i FN-konventionens artikel 12 bygger på en ordning for overvågning af handelen med de pågæl- dende stoffer. Størsteparten af handelen med disse stoffer er fuldt ud lovlig. Dokumentation og mærkning i forbin- delse med forsendelser af disse stoffer bør være tilstræk- kelig tydelig. Det er tillige vigtigt både at give de kompe- tente myndigheder de fornødne aktionsmidler og i FN- konventionens ånd at udarbejde ordninger for nært samarbejde med de berørte erhvervsdrivende og udvikle metoder for indsamling af oplysninger. Foranstaltningerne vedrørende sassafrasolie fortolkes i dag forskelligt i Fællesskabet, fordi olien i visse medlems- stater betragtes som en blanding, der indeholder safrol og derfor kontrolleres, mens andre medlemsstater betragter olien som et naturprodukt, der ikke er under- kastet kontrol. En løsning ville være at indsætte en henvisning til naturprodukter i definitionen af »registre- rede stoffer«, hvorefter sassafrasolien kan underkastes kontrol; kun de naturprodukter, hvoraf der let kan udskilles registrerede stoffer, bør være omfattet af defini- tionen.