L 304/12 Den Europæiske Unions Tidende 30.9.2004 RÅDETS DIREKTIV 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 63, nr. 1), litra c), nr. 2), litra a), og nr. 3), litra a), under henvisning til forslag fra Kommissionen ()), under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (?), under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (?), under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (), og ud fra følgende betragtninger: (1), Udformningen af en fælles politik på asylområdet, herunder et fælles europæisk asylsystem, udgør en inte- grerende del af Den Europæiske Unions målsætning om gradvis at indføre et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er åbent for personer, som, tvunget af omstændighederne, legitimt søger beskyttelse i Fælles- skabet. (2) Det Europæiske Råd nåede på sit særlige møde i Tammerfors den 15. og 16. oktober 1999 til enighed om at arbejde for oprettelsen af et fælles europæisk asyl- system, som bygger på en fuldstændig og inklusiv anven- delse af Genéve-konventionen om flygtninges retsstilling af 28. juli 1951 (»Genéve-konventionen«), som suppleret ved New York-protokollen af 31. januar 1967 (»proto- kollen«), således at princippet om non-refoulement over- holdes, og det garanteres, at ingen sendes tilbage til forfølgelse. (3) — Genéve-konventionen og protokollen udgør hoved- hjørnestenen i det internationale retssystem til beskyt- telse af flygtninge. (4) — Det hedder i Det Europæiske Råds konklusioner fra Tammerfors, at et fælles europæisk asylsystem på kort sigt bør omfatte en indbyrdes tilnærmelse af bestemmel- serne om anerkendelse af flygtningestatus og indholdet af denne status. (5) Det hedder endvidere i Det Europæiske Råds konklusi- oner fra Tammerfors, at bestemmelser om flygtninge- () EUT C 51 E af 26.2.2002, s. 325. () EUT C 300 E af 11.12.2003, s. 25. () EFT C 221 af 17.9.2002, s. 43. () EFT C 278 af 14.11.2002, s. 44. (8) (10) (11) status bør suppleres med foranstaltninger vedrørende subsidiære former for beskyttelse, som giver enhver person, der har behov for en sådan beskyttelse, en passende status. Hovedformålet med dette direktiv er dels at sikre, at medlemsstaterne anvender fælles kriterier til identifika- tion af personer, som reelt har behov for international beskyttelse, og dels at sikre at der findes et minimum af ydelser til fordel for disse personer i alle medlemsstater. Den indbyrdes tilnærmelse af reglerne for anerkendelse og indhold af flygtningestatus og subsidiær beskyttelse bør medvirke til at begrænse asylansøgeres sekundære bevægelser mellem medlemsstaterne, hvor sådanne bevægelser udelukkende sker på grund af forskelle i de retlige rammer. Det ligger i sagens natur, at medlemsstaterne, da der er tale om minimumsstandarder, har beføjelser til at indføre eller opretholde gunstigere bestemmelser for personer, der søger om international beskyttelse, når en sådan ansøgning anses for at være begrundet med, at den pågældende enten er flygtning efter Genéve-konventio- nens artikel 1, afsnit A, eller på anden måde har behov for international beskyttelse. De tredjelandsstatsborgere og statsløse, som har tilladelse til at forblive på medlemsstaternes område af årsager, der ikke beror på behovet for international beskyttelse, men som skyldes medfølelse eller humanitære hensyn, falder uden for anvendelsesområdet for dette direktiv. Dette direktiv respekterer de grundlæggende rettigheder og følger de principper, som bl.a. anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettig- heder. Direktivet tilsigter navnlig, at asylansøgeres og deres ledsagende  familiemedlemmers  menneskelige værdighed og ret til asyl respekteres fuldt ud. Med hensyn til behandlingen af de personer, der er omfattet af direktivets anvendelsesområde, er medlems- staterne bundet af forpligtelser i henhold til folkeretlige instrumenter, som de er part i, og som forbyder forskels- behandling.