16. 5. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. L 127/1 (Retsakter hvis offentliggørelse er obligatorisk) RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 1343/87 af 14. maj 1987 om åbning, fordeling og forvaltning af et fællesskabstoldkontingent for friske druer til spisebrug, henhørende under position ex 08.04 A I i den fælles toldtarif, med oprindelse i Cypern (1987) RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det euro- pæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 113, under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger : I artikel 2 i Rådets forordning (EØF) nr. 3700/83 af 22. december 1983 om fastsættelse af den ordning, der skal anvendes på samhandelen med republikken Cypern efter den 31. december 1983 (!), ændret ved forordning (EØF) nr. 3682/85 ?), er det fastsat, at der skal åbnes et fælles- skabstoldkontingent på 7 500 tons friske druer til spise- brug, henhørende under pos. ex 08.04 A I a) og b) i den fælles toldtarif, med oprindelse i Cypern, med en told på 40 % af satsen i den fælles toldtarif, for perioden fra den 8. juni til den 31. juli 1987 ; det pågældende fællesskabs- toldkontingent bør derfor åbnes for denne periode ; i henhold til artikel 180 og 367 i akten vedrørende Spaniens og Portugals tiltrædelse har Rådet udstedt forordning (EØF) nr. 449/86 af 24. februar 1986 om fast- læggelse af den ordning, der skal anvendes af kongeriget Spanien og republikken Portugal i samhandelen med visse tredjelande (?) ; nærværende forordning gælder derfor for Fællesskabet i dets sammensætning den 31. december 1985; der bør navnlig skabes sikkerhed for lige og fortsat adgang for alle Fællesskabets importører til nævnte kontingent samt anvendelse uden afbrydelse af de satser, der er fastsat for nævnte kontingent ved enhver indførsel af de pågæl- dende varer i alle medlemsstater, indtil kontingentet er opbrugt ; et system for udnyttelse af fællesskabstoldkon- tingentet på grundlag af en fordeling mellem medlemssta- ternes synes at ville respektere det nævnte kontingents fællesskabskarakter med hensyn til de ovenfor fremførte ()) EFT nr. L 369 af 30. 12. 1983, s. 1. (?) EFT nr. L 351 af 28. 12. 1985, s. 9. (?) EFT nr. L 50 af 28. 2. 1986, s. 40. principper ; for bedst muligt at svare til den faktiske ud- vikling på markedet for de pågældende varer, skal denne fordeling foretages i forhold til medlemsstaternes behov, der på den ene side beregnes på grundlag af de statistiske oplysninger vedrørende indførsler fra Cypern i en repræ- sentativ referenceperiode, og på den anden side på grundlag af de økonomiske udsigter for den pågældende kontingentperiode ; i det foreliggende tilfælde giver imidlertid hverken Fællesskabet eller nationale statistikker detaljerede oplys- ninger om de pågældende varer, og der kan ikke forud fremsættes holdbare beregninger over indførslerne ; herefter forekommer det hensigtsmæssigt at opdele kontingentet i indledende kvoter, hvorved der tages hensyn til mulighederne for disse varers optagelse på de forskellige markeder ; for at tage hensyn til udviklingen for så vidt angår indførslerne af de pågældende varer i de forskellige medlemsstater, bør det samlede kontingent deles i to dele, idet den første del fordeles mellem medlemsstaterne, og den anden del udgør en reserve, der senere skal dække behovet i de medlemsstater, der har opbrugt deres indle- dende kvote ; for at yde importørerne i hver medlemsstat en vis sikkerhed, bør den første del af fællesskabskontin- gentet fastsættes på det niveau, der i det foreliggende tilfælde kunne ligge på 86 % af det samlede kontingent ; medlemsstaternes indledende kvoter kan opbruges mere eller mindre hurtigt ; for at tage hensyn til dette og for at undgå enhver afbrydelse er det vigtigt, at hver medlems- stat, der næsten fuldstændigt har opbrugt sin indledende kvote, trækker en supplerende kvote på reserven ; hver medlemsstat skal trække på denne reserve, når hver af dens supplerende kvoter er fuldstændigt opbrugt, og dette så mange gange som reserven tillader det ; de indledende kvoter og supplerende kvoter skal være gyldige indtil slut- ningen af kontingentperioden ; denne form for forvaltning kræver et snævert samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen, som især skal kunne følge udnyttelsesgraden af det samlede kontingent og underrette medlemsstaterne herom ;