2i. 11. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. L 330/1 (Retsakter hvis offentliggørelse er obligatorisk) RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 3485/87 af 17. november 1987 om ændring af forordning (EØF) nr. 355/79 om fastsættelse af almindelige regler for betegnelse og præsentation af vin og druemost RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 822/87 af 16. marts 1987 om den fælles markedsordning for vin (!), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1972/87 (?, særlig artikel 72, stk. 1, under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger : Ved forordning (EØF) nr. 355/79 (?), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 537/87 (?), er der fastsat almindelige regler for betegnelse og præsentation af vin og druemost ; for at forbedre forståelsen har det vist sig nødvendigt at foretage en mere systematisk fremstilling af visse bestem- melser i denne forordning ; de forskellige EF-retsakter vedrørende betegnelse og præsentation af levnedsmidler, bl.a. inden for vinsektoren, bør i videst muligt omfang harmoniseres ; de nationale myndigheder bør med henblik på markeds- kontrol have kendskab til, i hvilket land en vin er aftap- pet, især i de tilfælde, hvor aftapningslandet er et andet end det land, hvor aftapningsvirksomheden har sit hoved- sæde ; angivelse af det land, hvor aftapningsvirksomheden har sit hovedsæde er af særlig betydning, når der er tale om bordvine, fremstillet ved blanding af vine fra forskel- lige EF-lande, idet visse vines etiketter kun angiver aftap- ningsvirksomhedens hovedsæde eller afsenderen i form af en kode ; ovennævnte angivelser vedrørende aftapnings- () EFT nr. L 84 af 27. 3. 1987, s. 1. () EFT nr. L 184 af 3. 7. 1987, s. 26. (). EFT nr. I 54 af 5. 3. 1979, s. 99. () EFT nr. L 55 af 25. 2. 1987, s. 3. virksomheden eller afsenderen bør derfor suppleres med angivelse af det land, hvor disse har deres hovedsæde ; det bør foreskrives, i hvilke tilfælde angivelse på etiketten af aftapningsvirksomheden og afsenderen i form af en kode er obligatorisk for at undgå at forvirre forbrugeren med hensyn til vinens virkelige oprindelse ; der bør udstedes regler om de tilfælde, hvor der for at lette handelen på frivillig basis kan ske anvendelse af koder til angivelse af aftapningsvirksomheden og afsenderen ; det er vigtigt, at betegnelsen for vin og druemost i Fælles- skabet kan ske på hvert enkelt af de officielle fælles- skabssprog med henblik på at sikre overholdelsen af prin- cippet om de frie varebevægelser på hele dets område ; det er imidlertid nødvendigt, at de obligatoriske angivelser gives på en sådan måde, at den endelige forbruger kan forstå dem, selv om de på etiketten er angivet på et sprog, der ikke er det officielle sprog i forbrugerens land ; det er mest hensigtsmæssigt, at navnene på geografiske enheder udelukkende gives på det officielle sprog i den medlems- stat, hvor fremstillingen af vinen eller druemosten har fundet sted, for at det således benævnte produkt kun er i handelen under sin traditionelle benævnelse ; som følge af de særlige vanskeligheder, der er forbundet med at forstå angivelser på græsk, fordi disse ikke er skrevet med latinske bogstaver, bør det tillades at gentage disse angi- velser på et eller flere af de andre officielle fællesskabs- sprog ; for at tilfredsstille forbrugernes interesse i at vide hvilke vinstoksorter den pågældende vin stammer fra, og for at tage hensyn til efterspørgslen efter sødet vin, bør reglerne om sortsangivelse på etiketten gøres mere smidige ; medlemsstaterne bør navnlig kunne tillade angivelse af navnet på to sorter, uden at det produkt, der anvendes til eventuel sødning stammer fra de anførte sorter, samt for en begrænset periode angivelse af sorter, der er klassifi- ceret som midlertidigt tilladte sorter, eller hvis dyrknings- egnethed er genstand for en undersøgelse ;