Den Europæiske Unions Tidende 9.1.2004 RÅDETS BESLUTNING af 22. december 2003 om ændring af del II, punkt 1.2, i de fælles konsulære instrukser og oprettelse af et nyt bilag til disse instrukser (2004/15/EF) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 789/2001 af 24. april 2001 om at forbeholde Rådet gennemførelsesbeføjel- serne vedrørende visse detailbestemmelser og konkrete proce- durer i forbindelse med behandling af visumansøgninger ()), under henvisning til initiativ fra Den Franske Republik, og ud fra følgende betragtninger: Muligheden for, at en medlemsstat kan lade sig repræ- sentere af en anden medlemsstat i et tredjeland, jf. del II, punkt 1.2, i de fælles konsulære instrukser, er i øjeblikket begrænset til de tilfælde, hvor der i det pågæl- dende tredjeland ikke findes nogen repræsentation for den medlemsstat, der ønsker at blive repræsenteret. Den betydelige stigning i antallet af ansøgninger om indrejsevisum til Schengen-området betyder, at der frem- over med henblik på udstedelse af ensartede visa i tredje- lande bør tilstræbes en synergi mellem medlemsstaterne for så vidt angår ressourcer, en koordinering og en ratio- nalisering med hensyn til placeringen af de kontorer, der står for behandlingen af visumansøgninger. Det fore- kommer derfor nødvendigt at åbne mulighed for, at en medlemsstat kan lade sig repræsentere i et tredjeland af en anden medlemsstat, selv om den har en diplomatisk repræsentation i det pågældende tredjeland, under forud- sætning af, at der bliver en ligelig fordeling mellem medlemsstaterne. Der bør derudover af hensyn til gennemsigtigheden oprettes et nyt bilag til de fælles konsulære instrukser vedrørende en tabel over repræsentation for så vidt angår udstedelse af ensartede visa. I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedta- gelsen af denne beslutning, som derfor ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Inden seks måneder efter at Rådet har truffet afgørelse om denne beslutning til udbygning af Schengen-reglerne efter bestemmelserne i tredje del, afsnit IV i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, træffer Danmark afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre denne beslutning i sin nationale lovgivning, jf. artikel 5 i protokollen om Danmarks stilling. () EFTL 116 af 26.4.2001, s. 2. For så vidt angår Island og Norge udgør denne beslut- ning en udbygning af bestemmelserne i Schengen- reglerne, som falder ind under artikel 1, litra A, i Rådets afgørelse 1999/437/EF af 17. maj 1999 om visse gennemførelsesbestemmelser til den aftale, som Rådet for Den Europæiske Union har indgået med Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associe- ring i gennemførelsen, anvendelsen og den videre udvik- ling af Schengen-reglerne (?) (?). Denne beslutning udgør en udbygning af Schengen- reglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, i overensstemmelse med Rådets afgørelse 2000/365/EF af 19. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengen-reglerne (). Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af beslut- ningen, som ikke er bindende for og ikke finder anven- delse i Det Forenede Kongerige. Denne beslutning udgør en udbygning af Schengen- reglerne, som Irland ikke deltager i, i overensstemmelse med Rådets afgørelse 2002/192JEF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestem- melser i Schengen-reglerne (”). Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af beslutningen, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland. Denne beslutning udgør en udbygning af Schengen- reglerne eller har på andre måder forbindelse til dem i henhold til artikel 3, stk. 2 i tiltrædelsesakten af 2003 — VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 I del II, punkt 1.2, i de fælles konsulære instrukser foretages følgende ændringer: FT L 176 af 10.7.1999, s. 31. FT L 176 af 10.7.1999, s. 36. FT L 131 af 1.6.2000, s. 43. FT L 64 af 7.3.2002, s. 20.