31. 12. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. L 376/29 RÅDETS DIREKTIV af 19. december 1991 om ændring af direktiv 77/93/EØF om foranstaltninger mod indslæbning i medlemsstaterne af skadegørere på planter eller planteprodukter (91/683/EØF) RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Euro- pæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43, .under henvisning til forslag fra Kommissionen (1), . under henvisning til udtalelse fra Furopa-Parlamentet (2), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (?), og ud fra følgende betragtninger: ved direktiv 77/93/EØF (%), senest ændret ved Kommissio- nens direktiv 91/27/EØF (%), har Rådet vedtaget foranstalt- ninger mod indslæbning i medlemsstaterne af skadegørere på planter eller planteprodukter; det er absolut nødvendigt at beskytte planterne mod sådanne planteskadegørere for at øge produktiviteten i landbruget, hvilket er et af målene for den fælles landbrugspolitik; gennemførelsen af det indre marked ved udgangen af 1992 betyder, at Fællesskabets plantesundhedsordning, der er indført ved direktiv 77/93/EØF, fra dette tidspunkt finder anvendelse i Fællesskabet som et område uden indre grænser; det er endvidere nødvendigt, at områder, -som ikke er berørt af bestemte planteskadegørere, beskyttes, uanset hvor de ligger i Fællesskabet; ordningens anvendelsesområde bør derfor ikke længere være begrænset til samhandelen mellem medlemsstaterne og tredjelande, men bør også omfatte markedsføringen inden for de enkelte medlemsstater; alle dele af Fællesskabet bør i princippet nyde samme grad af . beskyttelse mod planteskadegørere; der må dog tages hensyn til forskelle i de økologiske betingelser og med hensyn til visse planteskadegøreres udbredelse; der bør derfor fastlægges »beskyttede zoner«, som er udsat for særlige plantesundheds- risici, og der bør indrømmes disse zoner særlig beskyttelse på betingelser, der er forenelige med gennemførelsen af det indre marked; for at Fællesskabets plantesundhedsordning kan få større effektivitet i det indre marked, må der åbnes mulighed for, at (1) EFT nr. C 29 af 8. 2. 1990, s. 10. (?) EFT nr. C 106 af 22. 4. 1991, s. 32. (?) EFT nr. C 182 af 23. 7. 1990, s. 16. (?) EFT nr. L 26 af 31. 1. 1977, s. 20. (?) EFT nr. L 16 af 22. 1. 1991, s. 29. , der med henblik på plantesundhedskontrol er administrativt personale til rådighed ud over personalet fra medlemsstater- nes officielle plantebeskyttelsesmyndigheder, og det pågæl- dende personales uddannelse bør: samordnes og støttes finansielt af Fællesskabet; anvendelse af Fællesskabets plantesundhedsordning på et Fællesskab uden indre grænser og indførelse af beskyttede zor;ei', vil kræve, at bilagene til direktiv 77/93/EØF under- går en omstrukturering, som navnlig baseres på en mere realistisk vurdering af de plantesundhedsrisici, der er forbun- det med fællesskabsprodukter, idet der sondres mellem krav, som gælder for fælleskabsprodukter, og krav, som gælder for indførsel fra tredjelande, og det bør ligeledes fastlægges, hvilke planteskadegørere der er relevante før beskyttede zoner; omstruktureringen bør indebære, at bilagene forenk- les; hvilket navnlig skal ske ved at slette en række plante- skadegørere, som er etableret i en del af Fællesskabet, og lade de hermed forbundne krav bortfalde; en del af omstruktureringen bør overdrages Kommissionen, v der bistås af Den Stående Komité for Plantesundhed, nedsat ved afgørelse 76/894/EØF (?); i det indre marked skal det være muligt at stole på den plantesundhedskontrol, der gennemføres i afsendelsesmed- lemsstaten; det er derfor nødvendigt at fastlægge mere detaljerede og mere ensartede bestemmelser for denne kon- trol; det er mest hensigtsmæssigt at gennemføre plantesundheds- kontrollen på produktionsstedet; for fællesskabsprodukter bør denne kontrol derfor gøres obligatorisk på produktions- stedet, og den bør udvides til at omfatte alle relevante planter og planteprodukter, der dyrkes, produceres, anvendes eller på anden måde findes der, ligesom kontrollen må omfatte vækstmedier; for at kontrolordningen kan blive effektiv, bør alle producenter være officielt registreret; er kontrolresultaterne tilfredsstillende, bør produktet ikke længere ledsages af det plantesundhedscertifikat, som anven- des i den internationale samhandel, men være forsynet med et nærmere fastlagt mærke (»plantepas«), som er tilpasset produktets art, og som sikrer dets frie bevægelighed i hele Fællesskabet eller i de dele af det, som mærket gælder for; (€) EFT nr. L 340 af 9. 12. 1976, s. 25.