L 269/44 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21.10.2000 RÅDETS DIREKTIV 2000/65/EF af 17. oktober 2000 om ændring af direktiv 77/388/EØF for så vidt angår bestemmelse af betalingspligten for mervær- diafgiften RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93, under henvisning til forslag fra Kommissionen (!), under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ?), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (), og ud fra følgende betragtninger: (1), De gældende regler i artikel 21 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregnings- grundlag (). om bestemmelse af betalingspligten for afgiften medfører alvorlige vanskeligheder for de erhvervsdrivende, navnlig for de mindre virksomheder. (2) — Rådets direktiv 76/308/EØF af 15. marts 1976 om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbin- delse med de foranstaltninger, der er finansieret af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, samt af landbrugsafgifter og told (?), Rådets direktiv 77/ 799/EØF af 19. december 1977 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder inden for området direkte skatter () og Rådets forord- ning (FØF) nr. 218/92 af 27. januar 1992 om admini- strativt samarbejde inden for området indirekte skatter (moms) (?) fastlægger regler for gensidig bistand mellem medlemsstaterne med hensyn til en korrekt påligning af momsen og inddrivelse heraf. (3) —IKommissionens rapport om anden fase af SLIM-initia- tivet (Simpler Legislation for the Internal Market) anbe- fales det, at mulighederne for at ændre reglerne om fiskal repræsentation som fastlagt i artikel 21 i direktiv 77/388/EØF undersøges nærmere. (4) — Den eneste ændring, som reelt kan medføre en større forenkling af det fælles momssystem i almindelighed, men navnlig af bestemmelsen af, hvem der er betalings- pligtig, består i at fjerne alle muligheder for, at medlems- staterne kan gøre udpegelsen af en fiskal repræsentant obligatorisk. 1 ()) EFT C 409 af 30.12.1998, s. 10. () EFT C 219 af 30.7.1999, s. 91. () EFT C 116 af 28.4.1999, s. 14. () EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 2000/17/EF (EFT L 84 af 5.4.2000, s. 24). () EFT L 73 af 19.3.1976, s. 18. Direktivet er senest ændret ved tiltrædelsesakten af 1994. () EFT L 336 af 27.12.1977, s. 15. Direktivet er senest ændret ved tiltrædelsesakten af 1994. () EFT L 24 af 1.2.1992, s. 1. (5) —For ikke-etablerede afgiftspligtige personer bør det følgelig være frivilligt at udpege en fiskal repræsentant. (6) — I henhold til artikel 22 i direktiv 77/388/EØF kan medlemsstaterne direkte pålægge ikke-etablerede afgifts- pligtige personer de samme forpligtelser som dem, der påhviler etablerede afgiftspligtige personer, herunder forpligtelser, som kan pålægges i henhold til artikel 22, stk. 8. (7) — Medlemsstaterne bør fortsat kunne kræve, at ikke-etable- rede afgiftspligtige personer fra lande, med hvilke der ikke findes noget retligt instrument, som fastlægger regler for gensidig bistand på linje med Fællesskabets regler herom, udpeger en fiskal repræsentant, der er betalingspligtig i den ikke-etablerede afgiftspligtige persons sted, eller en befuldmægtiget. (8) — Medlemsstaterne bør ligeledes opretholde deres befø- jelser med hensyn til at bestemme, hvem der er beta- lingspligtig for importafgiften. (99 — Det er vigtigt, at medlemsstaterne fortsat kan træffe foranstaltninger til at lade en anden end den betalings- pligtige person hæfte solidarisk for afgiftens erlæggelse. (10)  Bestemmelsen i artikel 10 i direktiv 77/388/EØF bør præciseres for at hindre en række former for afgifts- unddragelse i forbindelse med fortløbende ydelser, som ikke medfører på forhånd fastsatte og på hinanden følgende afregninger eller betalinger. (11) Direktiv 77/388/EØF bør ændres i overensstemmelse hermed — UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: Artikel 1 I direktiv 77/388/EØF foretages følgende ændringer: 1) I artikel 10, stk. 2, første afsnit, tilføjes efter andet punktum et nyt punktum med følgende affattelse: »Medlemsstaterne kan træffe afgørelse om, at fortløbende leverancer af goder eller tjenesteydelser, der gennemføres i løbet af en vis periode, i visse tilfælde anses for at finde sted mindst en gang om året.« 2) I artikel 28f, stk. 1, som ændrer artikel 17, stk. 2, 3 og 4, ændres i artikel 17, stk. 4, litra a), »artikel 21, nr. 1, litra a)« til »artikel 21, stk. 1, litra a) og c)«