29.3.2011 Uřední věstník Evropské unie L 81/3 ROZHODNUTÍ RADY ze dne 25. února 2011 o podmínkách pro sjednání nového znění Měnové dohody mezi vládou Francouzské republiky, jménem Evropského společenství, a vládou Jeho Jasnosti knížete monackého (2011/190/EU) RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 219 odst. 3 této smlouvy, s ohledem na doporučení Evropské komise, s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky, vzhledem k těmto důvodům: (1) Od zavedení eura má Unie pravomoci v oblasti měnové politiky a směnných kurzů. Rada rozhoduje o podmínkách pro  sjednávání a uzavírání dohod týkající se otázek měnového nebo kurzového režimu. Dne 26. prosince 2001 byla uzavřena Měnová dohody mezi vládou Francouzské republiky, jménem Evropského společenství, a vládou Jeho Jasnosti knížete monac- kého (') (dále jen „dohoda“). Francie má s Monackým knížectvím (dále jen „Monako“) dlouholeté měnové vztahy a ty se odrážejí v různých právních  nástrojích.  Finanční  instituce | usazené v Monaku mají právo přístupu k nástrojům refinancování Bangue de France a účastní se některých francouzských platebních systémů za stejných podmínek jako fran- couzské banky. Ve svých závěrech ze dne 10. února 2009 Rada vyzvala Komisi, aby prověřila, jak stávající měnové dohody fungují, a zvážila, zda by se neměly zvýšit stropy pro emisi mincí. Ve svém sdělení nazvaném „Zpráva o fungování měno- vých dohod s Monakem, San Marinem a Vatikánem“, dospěla Komise k závěru, že je třeba stávající dohodu pozměnit tak, aby se zajistil konzistentnější přístup, pokud jde o vztahy mezi Unií a zeměmi, které měnovou dohodu podepsaly. Mělo by být proto sjednáno nové znění dohody za účelem přizpůsobení stropu pro emisi mincí, určení přísluštného | soudu pro  případné řešení sporů (!) Úř. věst. L 142, 31.5.2002, s. 59. a přizpůsobení formátu dohody novému společnému modelu měnových dohod. Dohoda by měla zůstat v platnosti; dokud obě strany neuzavřou dohodu v novém znění, PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ: Článek 1 Francie oznámí Monaku, že je třeba pozměnit dohodu mezi Francouzskou republikou co možná nejdříve, a navrhne mu jednání o novém znění příslušných ustanovení dohody. Článek 2 Při jednání o novém znění dohody usiluje Unie o dosažení těchto změn: a) Nové znění dohody se uzavírá mezi Unií, zastoupenou vládou Francouzské republiky a Komisí, a vládou Jeho Jasnosti knížete monackého; b) Je třeba zrevidovat metodu určování stropů u emise monac- kých euromincí. Nový strop se vypočte metodou, která zahrne na jedné straně pevnou část, jež by měla uspokojit poptávku na trhu sběratelů mincí, a zamezit tak nadměrným numismatickým spekulacím s monackými mincemi, a na druhé straně proměnlivou část, jež se vypočítá jako průměr emise mincí na hlavu ve Francii v roce n-1 vynásobený počtem obyvatel Monaka. Aniž je dotčeno vydávání sběratel- ských mincí, stanoví nové znění dohody minimální poměrnou část monackých euromincí, jež se mají uvést do oběhu v nominální hodnotě, na 80 % každoročně emitova- ných euromincí; Orgánem příslušným pro řešení sporů v souvislosti s dohodou je Soudní dvůr Evropské unie (dále jen „Soudní dvůr“). Pokud se Unie nebo Monako domnívá, že druhá strana nesplnila závazek z nového znění dohody, může věc předat Soudnímu dvoru. Rozsudek Soudního dvora je pro obě strany závazný a obě strany učiní nezbytná opatření pro dosažení souladu s rozsudkem ve lhůtě stanovené v rozsudku Soudního dvora. Pokud Unie nebo Monako nepřijme | nezbytná opatření : k dosažení  souladu s rozsudkem v dané lhůtě, může druhá strana nové znění dohody okamžitě vypovědět; d) Formát nového znění dohody se přizpůsobí.