29.7.2011 Úřední věstník Evropské unie L 197/5 PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 745/2011 ze dne 28. července 2011 o zapsání názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Karlovarské trojhránky (CHZO)) EVROPSKÁ KOMISE, výrobě, což dostatečně splňuje požadavky čl. 2 odst. 1 písm. b); zda produkt má či nemá také dostatečnou pověst, aby splňoval požadavky čl. 2 odst. 1, nebylo podstatné. s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, (6) Z námitky vznesené Německem je patrné, že ochranné známky obsahující výraz „Karlsbader Oblaten“ byly zapsány před podáním žádosti o zápis názvu „Karlo- varské trojhránky“ jako chráněného zeměpisného ozna- čení. Byly rovněž poskytnuty důkazy, že spotřebitelé v Německu spojují označení „Karlsbader Oblaten“ s určitým druhem oplatky. Námitka však neobsahovala žádný důkaz, že spotřebitelé výrazně spojují oplatky se všemi nebo některými ochrannými známkami, které se liší od popisného označení „Karlsbader Oblaten“, ani že by spotřebitelé mohli být uvedeni v omyl ohledně skutečné identity produktu uváděného na trh pod názvem „Karlovarské trojhránky“. Komise proto nemůže učinit závěr, že by zápis názvu „Karlovarské trojhránky“ byl v rozporu s čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 510/2006. s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (!); a zejména na čl. 7 odst. 5 třetí pododstavec uvedeného nařízení, vzhledem k těmto důvodům: (1) : Podle čl. 6 odst. 2 a čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 510/2006 byla v Úředním věstníku Evropské unie () zveřejněna žádost České republiky ze dne 19. října 2004 o zapsání názvu „Karlovarské trojhránky“. (7) : Protože nejvýznamnější část názvů „Karlsbader Oblaten“ (2) : Rakousko a Německo vznesly v souladu s čl. 7 odst. 1 a „Karlovarské trojhránky“ je totožná, lze logicky vyvodit, nařízení (ES) č. 510/2006 proti zápisu námitku. Námitky byly podle čl. 7 odst. 3 prvního pododstavce písm. a), b), c) a d) uvedeného nařízení shledány přípustnými. Dopisy ze dne 6. května 2008 vyzvala Komise dotčené členské státy k hledání vzájemné dohody v souladu s jejich vnitřními postupy. Vzhledem k tomu, že Česká republika a Rakousko ani Česká republika a Německo ve stanovené lhůtě dohody nedosáhly, musí Komise postupem podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 510/2006 přijmout rozhodnutí. Pokud jde o námitku, že nejsou dodržena ustanovení článku 2 nařízení (ES) č. 510/2006, protože produkce neprobíhá v uvedené zeměpisné oblasti a výrobek nedo- sahuje požadované jakosti a pověsti, příslušné vnitros- tátní orgány potvrdily, že produkce v dané zeměpisné oblasti skutečně probíhá. Souvislost byla založena na zvláštní jakosti produktu, kterou lze přičíst zeměpisnému původu, konkrétně vřídelní vodě, jíž se využívá při že pro účely čl. 7 odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 510/2006 jsou oba názvy zčásti totožné. Stejně tak i s ohledem na skutečnost, že se oba produkty vyznačují podobnými znaky a mají společný původ, by použití ustanovení o ochraně uvedeného v článku 13 nařízení (ES) č. 510/2006, a zejména v odst. 1 písm. b), mohlo vést příslušný soud k závěru, že název „Karlovarské troj- hránky“, pokud by byl zapsán, je chráněn proti použití názvu „Karlsbader Oblaten“ na daných oplatkách. Z důkazů tudíž vyplývá, že ve smyslu čl. 7 odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 510/2006 by další existence názvu „Karlsbader Oblaten“ mohla být zapsáním názvu „Karlovarské trojhránky“ ohrožena. Námitky byly prohlášeny za přípustné mimo jiné proto, že zapsání navrhovaného názvu by ohrozilo existenci částečně totožného názvu, tj. „Karlsbader Oblaten“, pokud se tohoto názvu používá na výrobku a není-li chráněn právními předpisy pro ochranné známky. Dále z důkazů vyplývá, že název „Karlsbader Oblaten“ dali produktu výrobci ve městě dříve známém jako Karlsbad a že výroba takto označených oplatek probíhala po značně dlouhou dobu. Z důkazů je navíc zřejmé, že používání názvu „Karlsbader Oblaten“ se vztahovalo na původní a tradiční produkt, který nevyužíval pověsti produktu „Karlovarské trojhránky“. Z těchto důvodů je třeba stanovit maximální přechodné období uvedené v čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 510/2006. (!) Úř. věst. L 93, 31.3.2006, s. 12. (?) Úř. věst. C 206, 5.9.2007, s. 29.