27.5.2011 Uřední věstník Evropské unie L 141/1 I (Legislativní akty) NAŘÍZENÍ NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie (kodifikované znění) (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 46 této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise, (3) po postoupení návrhu legislativního aktu  vnitrostátním parlamentům, s ohledem na' stanovisko | Evropského | hospodářského a sociálního výboru (!), 4) v souladu s řádným legislativním postupem (?), vzhledem k těmto důvodům: (1) : Nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (?) bylo několikrát podstatně změněno (*). Z důvodu srozumitel- (5) nosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno. (2) : Volný pohyb pracovníků v Unii musí být zajištěn. Dosa- žení tohoto cíle předpokládá odstranění jakékoli diskri- (6) minace mezi pracovníky členských států na základě státní (!) Úř. věst. C 44, 11.2.2011, s. 170. (?) Postoj Evropského parlamentu ze dne 7. září 2010 (dosud nezve- řejněný v Uředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 21. března 2011. () Úř. věst. L 257, 19.10.1968, s. 2. () Viz příloha I. příslušnosti, pokud jde o zaměstnávání, odměnu za práci a jiné pracovní podmínky, jakož i právo těchto pracov- níků volně se pohybovat uvnitř Unie za účelem výkonu zaměstnání, s výhradou omezení odůvodněných veřejným | pořádkem,  veřejnou bezpečností | nebo veřejným zdravím. Je třeba přijmout předpisy umožňující dosažení cílů v oblasti volného pohybu stanovených v článcích 45 a 46 Smlouvy o fungování Evropské unie. Volný pohyb představuje základní právo pracovníků a jejich rodin. Mobilita pracovníků uvnitř Unie: musí být jedním z prostředků, které pracovníkům zajišťují možnost zlepšení životních a pracovních podmínek a usnadnění jejich společenského postavení, a současně přispívat k uspokojování potřeb hospodářství členských států. Je třeba potvrdit právo všech pracovníků v členských státech vykonávat uvnitř Unie činnost podle vlastní volby. Toto právo by mělo být shodně přiznáno stálým, sezonním a příhraničním pracovníkům i těm, kteří vyko- návají svou činnost za účelem poskytování služeb. Aby mohlo být právo volného pohybu vykonáváno za objektivních podmínek svobody a důstojnosti, musí být fakticky i právně zajištěna rovnost zacházení ve všech věcech, které se týkají vlastního výkonu zaměstnání a přístupu k bydlení, a rovněž odstraněny překážky mobility pracovníků, zejména pokud jde o podmínky začlenění rodiny pracovníka do prostředí hostitelské země.