20.12.2011 г. Официален вестник на Европейския съюз г. 33719 ДИРЕКТИВИ ДИРЕКТИВА 2011/95/|ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (преработен текст) ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взеха предвид Договора за функционирането на Евро- пейския съюз, и по-специално член 78, параграф 2, букви а) и 6) от него, като взеха предвид предложението на ЕВРОПСЙСКЗТЗ комМиСсИиЯя, като взеха предвид становището на ЕВРОПСЙСКИЯ икономически и социален комитет (!), в съответствие с обикновената законодателна процепура (2), като имат предвид, че: (1) - В Директива 2004183/ЕО на Съвета от 29 април 2004 г. относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражцанство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (?) следва да се направят голям брой изменения по същество. С оглед постигане на яснота посочената циректива следва да бъде преработена. (2) Общата политика в областта на убежището, включваща Обща европейска система за убежище, представлява съставен елемент на целта на Европейския съюз за посте- пенното създаване на пространство на свобода, сигурност и правосъдие, открито за онези, които, подтикнати от обстоятелствата, търсят по законен начин закрила в Съюза. (3 - На специалната среща на Европейския съвет в Тампере от 15 и 16 октомври 1999 г. беше постигната договореност ца се създаде Обща европейска система за убежище, основана на цялостното и пълно прилагане на Женевската конвенция от 28 юли 1951 г. за статута на бежанците („Женевската конвенция“), допълнена с Нюйоркския ()) ОВ С 18, 19.1.2011 г., стр. 80. (2) Позиция на Европейския парламент от 27 октомври 2011 г. (все още непубликувана в Официален вестник) и решение на (Съвета от 24 ноември 2011 г. () ОВ Т. 304, 30.9.2004 г., стр. 12. протокол от 31 януари 1967 г. („Протокола“), и по този начин ца се утвърди принципът за забрана на връщането и да се гарантира, че никое лице няма да бъде върнато на територията, на която то би било изложено на опасност от преследване. ЗЖеневската конвенция и ПРОТОКОПЪТ представляват КраЙЪГЪПСН камък на межпународноправния режим за закрила на бежанците. Заключенията на Европейския съвет от Тампере пред- виждат, че Общата европейска система за убежище следва да включва в краткосрочна перспектива сбли- жаване на  правилата относно признаването  на бежанците и съпържанието на статута на бежанец. Заключенията на Европейския съвет от Тампере уточняват също така, че правилата относно статута на бежанец би следвало ца бъдат допълнени и с мерки за субсидиарни форми на закрила, които да предлагат сходен статут на всяко лице, което се нуждае от такава закрила. Първият етап на създаване на Обща европейска система за убежище е вече изпълнен. На 4 ноември 2004 г. Евро- пейският съвет прие Хагската програма, която съдържа целите, които трябва да бъдат постигнати в простран- ството на свобода, ситурност и правосъдие през периода 2005--2010 г. В тази връзка Хагската програма прикани Европейската комисия цда приключи оценката на правните инструменти от първата фаза и да представи на Евро- пейския парламент и на Съвета правните инструменти от втората фаза, за да могат те да бъдат приети преди края на 2010 г. В Европейския пакт за имиграцията и убежището, приет на 15 и 16 октомври 2008 г., Европейският съвет отбеляза, че между отделните държави-членки все още съществуват значителни различия, свързани с предоста- вянето на закрила и формите на тази закрила, и призова за нови инициативи за завършване на изграж- цането на Общата европейска система за убежище, пред- видено в Хагската програма, които да предложат по- висока степен на закрила.