Г. 189/12 Официален вестник на Европейския съюз 22.7.2010 г. РЕШЕНИЯ РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА от 12 юли 2010 година за разрешаване на засилено сътрудничество в областта на приложимото право при развод и законна раздяла (20101405/ЕС) СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 329, параграф Т от него, като взе предвид исканията на Кралство Белгия, Република България, Федерална република Германия, Кралство Испания, Френската република, Италианската република, Република Патвия, Великото херцогство Пюксембург, Унгария, Малта, Република Австрия, Португалската република, Румъния и Репубпика Словения, като взе предвид предложението на Европейската комисия, като взе предвид одобрението на Европейския парламент , като има предвид, че: (1)  Съюзът си е поставил за цел да поддържа и развива пространство на свобода, ситурност и правосъдие, в което се гарантира свободното движение на хора. За постепенното изграждане на такова пространство Съюзът трябва да приеме мерки по отношение на съдебното сътрудничество по гражданскоправни въпроси с тран- сгранично въздействие, по-специално когато това е необ- ходимо за правилното функциониране на вътрешния пазар. (2) По силата на член 81 от Договора за функционирането на Европейския съюз тези мерки трябва да включват насър- чаване на съвместимостта на правилата, приложими в държавите-членки по отношение на стълкновението на закони, включително мерките, свързани със семейното право, които имат трансгранично въздействие. (3) На 17 юли 2006 г. Комисията прие предложение за регламент на (Съвета за изменение на Регламент (ЕО) Ме 2201/2003 по отношение на компетентността и за въвеждане на правила относно приложимото право по брачни дела (наричано по-нататък „предложението за регламент”). (4) На заседанието си на 5 и 6 юни 2008 г. Съветът прие политически  насоки, Ккоито отчетоха липсата на единодушие по приемането на предложението за регламент и съществуват непреодолими трудности, които правят единодушието невъзможно в този момент и в близко бъдеще. Той констатира, че целите на пред- ложения регламент не могат ца бъдат постигнати в разумен срок чрез прилагане на съответните разпоредби на Договорите. При тези обстоятелства Гърция, Испания, Италия, Люксембург, Унгария, Австрия, Румъния и (Словения отправиха искане до Комисията с писма от 28 юли 2008 г., в които се посочва, че възнамеряват да установят Ззасилено сътрудничество помежду си в областта на приложимото право по брачни въпроси, и че Комисията следва да внесе предложение до Съвета в този смисъл. С писмо от 12 август 2008 г. България отправи подобно искане до Комисията. Франция се присъедини с писмо от 12 януари 2009 г., Германия -- с писмо от 15 април 2010 г., а Белгия -- с писмо от 22 април 2010 г., Латвия -- с писмо от 17 май 2010 г. Малта -- с писмо от 31 май 2010 г. и Португалия по време на заседанието на (Съвета от 4 юни 2010 г. На 3 март 2010 г. Гърция оттегли искането си. Общо четиринадесет  държави-членки поискаха засилено сътрудничество. Засиленото сътрудничество следва да предостави ясна и всеобхватна правна рамка в областта на развода и на законната раздяла в участващите държави-членки и дпа гарантира задоволителни решения за гражданите от гледна точка на правната сигурност, предвидимостта и гъвкавостта и да предотврати „надпреварата в избора на « съд. Условията, установени в член 20 от Договора за Евро- пейския съюз и в членове 326 и 329 от Договора за функционирането на Европейския съюз, са изпълнени. Областта на засиленото сътрудничество, а именно прило- жимото право при развод и законна раздяла, е определена в член 81, параграф 2, буква в) и член 81, параграф 3 от Цоговора за функционирането на Европейския съюз като една от областите в обхвата на Договорите. Изискването за крайна мярка в член 20, параграф 2 от Договора за Европейския съюз е изпълнено, тъй като през юни 2008 т. Съветът установи, че целите на пред- ложението за регламент не могат да бъдат постигнати в разумен срок от Съюза като цяло.