2.8.2011 г. Официален вестник на Европейския съюз Г. 199/57 РЕШЕНИЯ РЕШЕНИЕ 2011/486/ОВППС НА СЪВЕТА от 1 август 2011 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, групи, предприятия и образувания, с оглед на положението в Афганистан СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 29 от него, като има предвид, че: ( На 27 май 2002 г. Съветът прие Обща позиция 20021402|ОВППС относно ограничителни мерки срешу Осама бен Лацен, членовете на организацията Ал Кайда и талибаните и други лица, групи, предприятия и образ- увания, свързани с тях (!). (2) На 17 юни 2011 г. Съветът за сигурност на Органи- зацията на обединените нации прие Резолюция (по- нататък „Резолюция на СС на ООН“) 1988 (2011), в която отчита, че положението със сигурността в Афга- нистан е претърпяло развитие и че някои талибани са постигнали примирие с правителството на Афганистан, отхвърлили са терористичната идеология на Ал Кайдца и нейните последователи и подкрепят мирното решение на продължаващия конфликт в Афганистан. (3) В Резолюция 1988 (2011) на СС на ООН се отчита също, че независимо от развитието на положението в Афга- нистан и напредъка в процеса на помирение, положението продължава да бъде заплаха за международния мир и международната сигурност и се потвържцава отново необ- ходимостта от борба с тази заплаха. (4 С Резолюция 1988 (2011) на СС на ООН бяха същот така наложени определени ограничителни мерки по отношение на лица и образувания, определени преди 17 юни 2011 г. като талибани и други свързани с тях лица, групи, предприятия и образувания, посочени в раздел А („Лица, свързани с талибаните“) и разпел Б („Образувания и други групи и предприятия, свързани с талибаните“) от Консолидирания списък на комитета, създаден, считано от 17 юни 2011 г., съгласно резолюции 1267 (1999) и 1333 (2000) на СС на ООН, както и по отношение на други лица, групи, пред- приятия и образувания, свързани с талибаните като пред- ставляващи заплаха за мира, стабилността и сигурността в Афганистан, посочени от комитета на Съвета за сигурност, създаден съгласно точка 30 от Резолюция 1988 (2011) на СС на ООН (по-нататък „Комитетът по санкциите“). (5) Необходими са по-нататъшни действия от страна на Съюза за изпълнение на определени мерки, ()) ОВ Г. 139, 29.5.2002 г., стр. 4. ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ: Член 1 1. Предвидените в член 2, член 3, параграф Т и член 4, парагрфи 1 и 2 ограничителни мерки се налагат по отношение на лицата и образуванията, определени преди 17 юни 2011 г. като талибани и други свързани с тях лица, групи, предприятия и образувания, посочени в раздел А („Лица, свързани с талибаните“) и раздел Б („Образувания и други групи и предприятия, свързани с талибаните“) от Консолидирания списък на комитета, създаден по съгласно резолюции 1267 (1999) и 1333 (2000) на СС на ООН, считано от 17 юни 2011 г., както и по отношение на други лица, групи, пред- приятия и образувания, свързани с талибаните, които пред- ставляват заплаха за мира, стабилността и сигурността в Афга- нистан, които са посочени от Комитета по санкциите. 2. Засегнатите лица, групи, предприятия и образувания са изброени в списъка в приложението. Член 2 Държавите-членки предприемат необходимите мерки за пред- отвратяването на пряката или непряката доставка, продажба или трансфер по отношение на лицата, групите, предприятията и образуванията посочени в член 1, от територията на държавите-членки или от граждани на държавите-членки, или чрез използване на плаващи под тяхно знаме плавателни съдове или въздухоплавателни средства на всякакъв вид въоръжение и свързано с него оборудване, включително оръжия и боеприпаси, военни транспортни средства и оборудване, паравоенно оборудване и резервни части за тях, както и техническа консултация, помощ или обучение, свързани с военни дейности. Член 3 1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за предотвратяване на влизането в техните територии или тран- зитното преминаване през тях на лицата, посочени в член Т. 2. Параграф 1 не задължава държавите-членки да отказват на собствените си граждани право да влизат на териториите им. 3. Параграф 1 не се прилага, когато влизането или тран- зитното преминаване е необходимо за провеждане на съдебен процес или когато Комитетът по санкциите определи за всеки случай поотделно, че влизането или транзитното преминаване е обосновано, включително когато това е пряко свързано с оказ- ването на подкрепа за усилията на правителството на Афганистан да насърчава помирението.