23.8.2012 г. Официален вестник на Европейския съюз 2271 РЕШЕНИЯ РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА от 21 август 2012 година съгласно Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно достатъчната степен на защита на личните данни от страна на Източна република Уругвай във връзка с автоматизираното обработване на лични данни (нотифицирано под номер С(2012) 5704) (текст от значение за ЕИП) (2012/484|ЕС) ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ, като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, като взе предвид Директива 95/46|ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (!), и по-специално член 25, параграф 6 от нея, след консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните (2), като има предвид, че: (0) Съгласно Директива 95/46/|ЕО от държавите членки се изисква да предвидят, че предаването на лични данни към трета страна може да се извършва само ако въпросната трета страна осигурява достатъчна степен на защита и ако законодателствата на държавите членки по прилагане на други разпоредби от директивата бъдат спазени преди осъществяването на предаването. Комисията може да установи, че третата страна осигурява достатъчна степен на защита. В такъв СПУЧЗЙ държавите членки могат да предават лични данни, без да са необ- ходими допълнителни гаранции. Директива 95146/ЕО изисква степента на защита на данните да бъде преценявана с оглед на всички обстоя- телства, свързани с дадена операция по предаване на цданни или набор от операции по предаване на данни, като се отчитат по-специално редица елементи, свързани с предаването и изброени в член 25 от нея. Пораци съществуващите различни подходи в третите страни по отношение на защитата на данните, е необ- ходимо да се извърши оценка за адекватност и всяко решение, основаващо се на член 25, параграф 6 от ()) ОВ Т 281, 23.11.1995 г., стр. 31. (2) Писмо от 31 август 2011 г. Директива 95/46|ЕО, следва да бъде взето и изпълнено по начин, който не води до произволна или необоснована цдискриминация по отношение на трети страни или между трети страни, в които съществуват сходни условия, нито представлява скрита пречка за търговията съгласно цдействащите междпународни ангажименти на Европейския съюз. В Политическата конституция на Източна република Уругвай, приета през 1967 г., не се признава изрично правото на неприкосновеност на личния живот и на защита на личните данни. Списъкът на основните права обаче не е изчерпателен, тъй като в член 72 от Консти- туцията се предвижда, че изброяването на правата, задъл- женията и гаранциите в Конституцията не изключва други такива, които са присъщи на човешката личност или които произтичат от републиканската форма на управ- ление. В член 1 от Закон Ме 18.331 от 11 август 2008 г. относно защитата на личните данни и иска Набеаз дата (еу Ме 18.331 4е Руотесс п де датоз регзопа(е5 у Асабп де „Пареаз дата“) изрично се предвижда, че „правото на защита на личните данни е присъщо на човека и следователно е включено в член 72 от Консти- туцията на републиката“. В член 332 от Конституцията се предвижда, че прилагането на разпоредбите на Конститу- цията, с които се признават права на лицата, както и на тези, с които се предоставят права и се вменяват задължения на публични органи, не може да бъде възпре- пятствано от отсъствието на конкретни разпоредби по прилагането им; вместо това то се основава, чрез прибягване до основните принципи на подобни закони, на общите принципи на правото и общоприетите цоктрини. Правните норми за защита на личните данни в Източна република Уругвай се основават до голяма степен на нормите, установени в Директива 95/|46/ЕО, и са залегнали в Закон Ме 18.331 от 11 автуст 2008 г. относно защитата на личните данни и иска Нареаз дата (Геу Ме 18.331 йе Ргогесабт де датоз ретзопайез у де Асабп де „Пареаз 4ата“). Той обхваща както физическите, така и юридическите лица. Този закон е допълнен от Указ Ме 4141009 от 31 август 2009 г., приет с цел изясняване на някои аспекти на