Г. 304/64 Официален вестник на Европейския съюз 22.11.2011 г. ДИРЕКТИВИ ДИРЕКТИВА 2011/83/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА от 25 октомври 2011 година относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93 13/ЕИЙО на Съвета и Директива 1999144|ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577|ЕИЙО на Съвета и Директива 97|7|ЕО на Европейския парламент и на Съвета (текст от значение за ЕИП) ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взеха предвид Договора за функционирането на Евро- пейския съюз, и по-специално член 114 от него, като взеха предвид предложението на ЕВРОПСЙСКЗТЗ КкомМиСсИиЯя, като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (!), като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2), в съответствие с обикновената законодателна процепура (3), като имат предвид, че: (11 “ Циректива 85/577|ЕИО на (Съвета от 20 декември 1985 г. относно защита на потребителите във връзка с цоговорите, сключени извън търговския обект () и Директива 97|7|Е0 на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 1997 г. относно защитата на потре- бителя по отношение на договорите от разстояние (?) предвиждат редица договорни права на потребителите. (2 Тези директиви бяха преразгледани в светлината на придобития опит с цел опростяване и актуализиране на приложимите правила и отстраняване на несъответствията и нежеланите пропуски. Преразглеждането показа, че е целесъобразно двете директиви ца бъдат заменени от една директива. Поради това настоящата директива следва да предвиди унифицирани правила за общите аспекти на договорите от разстояние и на договорите извън търговския обект, като се отклони от възприетия от предишните директиви подход за минимална хармо- низация, като същевременно позволи държавите-членки цда запазят или да приемат национални правила по отношение на някои аспекти. () ОВ С 317, 23.12.2009 г., стр. 54. (3) ОВ С 200, 25.8.2009 г., стр. 76. (2) Позиция на Европейския парламент от 23 юни 2011 г. (все още непубликувана в Официален вестник) и решение на (Съвета от 10 октомври 2011 г. (8) ОВ Г. 372, 31.12.1985 г., стр. 31. (?) ОВ ТГ. 144, 4.6.1997 г., стр. 19. (3) Член 169, параграф 1 и член 169, параграф 2, буква а) от Цоговора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) предвиждат, че Съюзът допринася за постигане на високо равнище на защита на потребителите посредством мерките, които приема съгласно член 114 от него. В съответствие с член 26, параграф 2 ДФЕС вътрешният пазар трябва да обхваща пространство без вътрешни граници, в което са гарантирани свободното движение на стоки и услуги и свобоцата на установяване. Хармони- зацията на някои аспекти на потребителските договори от разстояние или извън търговския обект е необходима с цел утвърждаването на истински вътрешен пазар за потре- бителите, който предлага справедлив баланс между високо равнище на защита на потребителите и конкурентоспо- собност на предприятията, при спазване на принципа на субсициарността. Не се използва пълноценно потенциалът на трансгра- ничните продажби от разстояние, които би трябвало ца бъдат едни от основните постижения на вътрешния пазар. В сравнение със значителния ръст при продажбите от разстояние на национално Нниво през последните няколко години, ръстът в трансграничните продажби от разстояние остава ограничен. Тази разлика е особено голяма при продажбите от разстояние чрез интернет, които притежават висок потенциал за по-нататъшен растеж. Възможностите за нарастване на трансграничните поговори, договорени извън търговския обект (преки продажби), са ограничени от няколко фактора, сред които са различните национални правила за защита на потребителите, наложени на индустрията. В сравнение с ръста от последните няколко години на преките продажби на национално ниво, и по-специално на тези от сектора на услугите, например обществените услуги, броят на потребителите, използващи това средство за извършване на трансгранични покупки, остава малък. Като се имат предвид новите възможности за осъщест- вяване на стопанска дейност в много държави-членки, малките и средните предприятия (включително и само- стоятелните търговци) и представителите на търговски пружества, извършващи преки продажби, би трябвало да търсят възможности за осъществяване на стопанска дейност в други държави-членки, особено в пограничните райони. Поради това пълната хармонизация на инфор- мацията за потребителите и правото на отказ при дого- ворите от разстояние и тези извън търговския обект ще