г. 343/10 Официален вестник на Европейския съюз 29.12.2010 г. РЕГЛАМЕНТ (ЕС) Ме 1259/2010 НА СЪВЕТА от 20 декември 2010 година относно осъществяването на засилено сътрудничество в областта на приложимото право при развод и законна раздяла СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 81, параграф 3 от него, като взе предвид Решение 2010/405/ЕС на Съвета от 12 юли 2010 г. за разрешаване на засилено сътрудничество в областта на приложимото право при развод и законна раздяла ()), като взе предвид предложението на ЕВРОПСЙСКЗТЗ комМиСсИияЯ, след предаване на проекта на законодателния акт на нацио- налните парламенти, като взе предвид становището на ЕВРОПСЙСКИЯ парламент, като взе предвид становището на ЕВРОПСЙСКИЯ икономически и социален комитет, в съответствие със специална законодателна процедура, като има предвид, че: (0) Съюзът си е поставил за цел да поддържа и развива пространство на свобода, ситурност и правосъдие, в рамките на което е гарантирано свободното движение на хора. С оглед на постепенното изграждане на това пространство Съюзът трябва да приеме мерки в областта на съдебното сътрудничество по гражданскоправни въпроси с трансгранично значение, особено когато това е -необходимо за правилното функциониране на вътрешния пазар. Съгласно член 81 от Договора за функционирането на Европейския съюз тези мерки трябва да включват мерки, които целят Дда осигурят съвместимост на правилата  приложими в  държавите-членки  пПо отношение на стълкновението на закони. На 14 март 2005 г. Комисията прие Зелена книга относно приложимото право и компетентността при бракоразводните дела. Зелената книга постави началото на широки обществени консултации Относно възможни решения на проблемите, които могат да възникнат в сегашната ситуация. На 17 юли 2006 г. Комисията предложи регламент за изменение на Регламент (ЕО) Ме 2201/2003 на Съвета (2 по отношение на компетентността и за ()) ОВ Т 189, 22.7.2010 г., стр. 12. () Регламент (ЕО) Ме 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отго- ворност (ОВ Г. 338, 23.12.2003 г., стр. 1). въвеждане на правила, отнасящи се до приложимото право при брачни дела. На заседанието си в Люксембург от 5 и 6 юни 2008 г. Съветът констатира липсата на единодушие по това пред- ложение и наличието на непреодолими трудности, които правят невъзможно постигането на единодушие към цадения момент и в близко бъдеще. Съветът установи, че целите на предложението не могат да бъдат постигнати в разумен срок, като се прилагат съответните разпоредби на Договорите. Впоследствие Белгия, България, Германия, Гърция, Испания, Франция, Италия, Латвия, Пюксембург, Унгария, Малта, Австрия, Португалия, Румъния и Словения отправиха искане към Комисията, в което посочиха, че възнамеряват да установят помежду си засилено сътрудничество в областта на приложимото право при брачни дела. На 3 март 2010 г. Гърция оттегли своето искане. На 12 юли 2010 г. Съветът прие Решение 2010/405|ЕС, с което се разрешава засилено сътрудничество в областта на приложимото право при развод и законна раздяла. Съгласно член 328, параграф 1 от Договора за функцио- нирането на Европейския съюз, при установяване на засилено сътрудничество то е отворено за всички държави-членки, при условие че се зачитат евентуалните условия за участие, определени в решението за разреша- ването му. То е отворено за тях и във всеки друг момент, при условие че се зачитат както посочените условия, така и вече приетите в тази насока актове. Комисията и държавите-членки, участващи в засиленото сътрудни- чество, се стремят да насърчават участието в него на възможно най-голям брой държави-членки. Настоящият регламент следва да е задължителен в своята цялост и да се прилага пряко само в участващите държави-членки в съответствие с Договорите. Настоящият регламент следва да създаде ясна и пълна правна рамка в областта на приложимото право при развод и законна раздяла в участващите държави-членки и ца осигури на гражданите подходяща степен на правна сигурност, предвидимост и гъвкавост, както и да пре- дотврати случаи, в които единият съпруг подава молба за развод преди другия, за да осигури провеждането на производството по определено право, което той счита за по-благоприятно за защита на собствените си интереси.