19.5.2011 г. Официален вестник на Европейския съюз г. 1321 (Законодателни актове) ДИРЕКТИВИ ДИРЕКТИВА 2011/51/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА от 11 май 2011 година за изменение на Директива 2003/109|ЕО на Съвета за разширяване на обхвата й до лица, ползващи се с международна закрила (текст от значение за ЕИП) ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, (3) като взеха предвид Договора за функционирането на Евро- пейския съюз, и по-специално член 79, параграф 2, букви а) и 6) от него, като взеха предвид предложението на ЕВРОПСЙСКЗТЗ комМиСсИиЯя, в съответствие с обикновената законодателна процепура (1), като имат предвид, че: (1) - ДЦиректива 2003/1109/Е0 на Съвета от 25 ноември 2003 г. относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни (2) не се прилага към лица, ползващи се с международна закрила, така както са определени от Директива 2004183/|Е0 на Съвета от 29 април 2004 г. относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (?). (2)  Перспективата за получаване на статут на дългосрочно пребиваващ в държава-членка след определено време е важен елемент за цялостната интеграция на Ллицата, ползващи се с международна закрила в държавата- членка на пребиваване. () Позиция на Европейския парламент от 14 пекември 2010 г. (все още непубликувана в Официален вестник) и Решение на (Съвета от 11 април 2011 г. (2) ОВ 1. 16, 23.1.2004 г., стр. 44. () ОВ Т. 304, 30.9.2004 г., стр. 12. Статутът на дългосрочно пребиваващ за лицата, ползващи се с международна закрила, е важен и за насърчаване на икономическото и социално сближаване, което е основна цел на Съюза, отбелязана в Договора за функционирането на Европейския съюз. Лицата, ползващи се с международна закрила, следва да могат да получат статут на дългосрочно пребиваващи в държавата-членка, която им е предоставила междуна- родната закрила, при същите Уусловия като други граждани от трети страни. С оглед правото на лицата, ползващи се с международна закрила, да пребивават в други държави-членки, различни от тази, която им е предоставила международната закрила, е необходимо да се гарантира, че тези други пържави-членки са уведомени за предишната ситуация по отношение на международната закрила на съответните лица, така че те да могат да изпълнят задълженията си по отношение на принципа на забрана за връщане. Ползващите се с междпународна закрила лица, които са дългосврочно пребиваващи, при определени УСсловияЯ, следва да бъпат раВНОСТОЙНО третирани с гражданите на държавата-членка на пребиваване по широк кръг от икономически и социални въпроси, така че статутът на дългосврочно пребиваващ да опредставлява истински инструмент за интегрирането на дългосрочно пребиваващи лица в ОбЩССТВОТО, в което живеят. Равнопоставеното третиране на лицата, ползващи се с межпународна закрила, в държавата-членка, която им е предоставила международната закрила, следва да не засяга  правата и ползите  гарантирани съгласно Директива 2004183/Е0 и съгласно Конвенцията за статута на бежанците от 28 юли 1951 г., изменена с Протокола от Ню Йорк от 31 януари 1967 г. („Женевската конвенция“).