21.8.2013 г. Официален вестник на Европейския съюз г. 2231 П (Незаконодателни авктове) РЕГЛАМЕНТИ РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) Ме 793/2013 НА КОМИСИЯТА от 20 август 2013 година за определяне на мерки по отношение на Фарьорските острови с цел опазване на запасите от атлантическо-скандинавска херинга (текст от значение за ЕИП) ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ, като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, като взе предвид Регламент (ЕС) Ме 1026/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. относно някои мерки, целящи опазването на рибни запаси, по отношение на пържави, позволяващи неустойчив риболов (!), и по-специално член 4 от него, като има предвид, че: Запасите от атлантическо-скандинавска херинга (също наричана „размножаваща се през пролетта норвежка херинга“) са най-големите запаси от херинта в света. Тези запаси са позволявали улов от порядъка на един до два милиона тона. Прекалено  интензивната експлоатация обаче, дължаща се на прекомерен улов, доведе до рязко намаляване на запасите и спиране на риболова за повече от две десетилетия -- между началото на 70-те и средата на 90-те години на ХХ век, с изключително тежки последици за флотовете, експлоатиращи запаса. След възстановяването на запасите от атлантическо-скан- цинавска херинга и подновяването на риболова през 1996 г. запасите бяха управлявани въз основа на консултации между петте страни, през чиито изключителни иконо- мически зони (ИИЗ) преминава рибата от този вид при миграционния си цикъл: Руската федерация, Норвегия, Фарьорските острови, Исландия и Европейския съюз (наричани по-пдолу „крайбрежните държави“). ()) ОВ Т. 316, 14.11.2012 г., стр. 34. О) От 2007 г. в споразуменията, постигнати в хода на консултациите между крайбрежните държави, бяха включени окончателни правила за споделяне на общия допустим улов и ангажименти за запазване на относителна стабилност на пяловете през идните години. Дяловете от запаса от атлантическо-скандинавска херинга, за които бе достигнато споразумение, възлизаха на 5,16 96 за Фарь- орските острови, 14,5196 за Исландия, 6,51 096 за Съюза, 61 96 за Норвегия и 12,82 96 за Руската федерация. Освен това  крайбрежните  държави  имат  сЪЩОо дългосрочна договореност да извършват преглед и ревизия на одобрените от всички страни споразумения за управление на запаса само съвместно и въз основа на нови научни препоръки и към дадена дата. За ца се улесни установяването на общия допустим улов, въз основа на наличните научни познания крайбрежните пържави Ддоговориха и започнаха прилагането на съвместим с принципа на предпазливост дългосрочен план за управление на запаса, чиято цел е да се запази уловът в рамките на допустимите биологични равнища и цда се осигури устойчиво рибарство. Целта на дългосрочния план за управление беше да се избегне падането на запаса под 2 500 000 тона биомаса и ца се положат всички възможни усилия запасът дпа остане над 5 000 000 тона -- равнището, за което се смята, че ще доведе до максимален устойчив улов. Пред- виденият начин за постигане на тази цел беше чрез огра- ничаване на улова по начин, който е съвместим със смъртност от риболов от 0,125. Беше дпоговорено, че ако равнището на биомаса падне под Ннивото от 5 000 000 тона, смъртността от риболов следва да бъде ограничена, за да се гарантира бързото възстановяване на запаса. През септември 2012 г. Международният съвет за изследване на морето (1СЕ5) препоръча в съответствие с принципа на предпазливост, установен в плана за управ- ление, общият допустим улов (ОДУ) за петте крайбрежни държави да не да надвишава 619 000 тона през 2013 г., което е намаление с 26 96 в сравнение с определения за 2012 г. ОДУ.