г. 327/34 Официален вестник на Европейския съюз 27.11.2012 г. ДИРЕКТИВА 2012/43/ЕС НА КОМИСИЯТА от 26 ноември 2012 година за изменение на някои заглавия на колоните в приложение Т към Директива 98/8/Е0 на Европейския парламент и на Съвета (текст от значение за ЕИП) ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ, като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, като взе предвид Директива 9818/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 г. относно пускането на пазара на биоциди (), и по-специално член 11, параграф 4 и член 16, параграф 2 от нея, като има предвид, че: (0) ( ( ( Щ 2) 3 В Регламент (ЕО) Ме 1451/2007 на Комисията от 4 пекември 2007 г. относно втората фаза на 10- годишната работна програма, посочена в член 16, параграф 2 от Директива 98/8/Е0 на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на биоциди () се съдържат подробни правила за оценка на съществуващите активни вещества. В член 15, параграф 2 от посочения регламент се предвиждат рецензии на експерти от държавите членки, преди Комисията да вземе решения относно включване в приложение Т. Съгласно член 10, параграф 2, подточка 1) от Директива 98/8/ЕО включването на дадено активно вещество в приложение |, където е уместно, е подчинено на изисквания относно минималната степен на чистота и естеството и максималното съдържание на някои онечист- вания. Първото решение за включване в приложение Г беше взето с Директива 2006/140/ЕО на Комисията от 20 декември 2006 г. за изменение на Директива 9818/ЕО на Евро- пейския парламент и на (Съвета с цел включване на сулфурил флуорид като активно вещество в приложение Т към нея (?). Със споменатата директива са определени заглавията на колоните в приложение Т към Директива 98/8|ЕО. Едно от тези заглавия е „Минимална чистота на активното вещество в биоцидния продукт, както е пуснат на пазара“. В контекста на рецензиите, предвидени в член 15, параграф 2 от Регламент (ЕО) Ме 1451/2007, експертите на държавите членки са разработили метод за устано- вяване на сходството по отношение на химичния състав и профила на опасност („техническа равностойност“) на вещества, които попадат в обхвата на едно и също опред- еление, но са произведени от различни източници или производствени процеси. За това установяване степента на чистота е само един от многото фактори, които могат да бъдат решаващи. Освен това по-малката чистота на дцадено активно вещество не накърнява непременно неговия профил на опасност. 123, 24.4.1998 г., стр. 1. ОВ Т ОВ Т. 325, 11.12.2007 г., стр. 3. ОВ Т 414, 30.12.2006 г., стр. 78. (5) (8) (9) Пораци това е целесъобразно да се замени съществуващото позоваване на минималната чистота в заглавията на колоните на приложение Т към Директива 9818/Е0 с позоваване на минималната степен на чистота на активното вещество, използвано за оценката, извършена в съответствие с член 11 от посочената директива, и да се укаже, че активното вещество в пуснатия на пазара продукт може да бъде с различна чистота, при условие че е доказана неговата техническа равностойност с оцененото вещество. Първият ред от приложение Г към Директива 9818/ЕО, определен с Директива 2006/140/Е0, съдпържа и заглавието „Краен срок за привеждане в съответствие с член 16, параграф 3 (с изключение на продукти, съдържащи повече от едно активно вещество, за които крайният срок за привеждане в съответствие с член 16, параграф 3 е указаният в последното от решенията за включване относно тези активни вещества)“. В съответствие с член 4, параграф 1 от Директива 98/8|ЕО дадена пържава членка, получила искане за взаимно признаване на съществуващо  разрешение, разполага със срок от 120 дни, за да разреши продукта чрез взаимно признаване. Ако обаче първото разрешение на продукт се издаде по-малко от 120 дни преди крайния срок за привеждане в съответствие с член 16, параграф 3 от директивата за въпросния продукт, дадената държава членка, получила комплектно искане за взаимно признаване на това разрешение, не може да спази срока за привеждане в съответствие с член 16, параграф 3 от директивата, ако използва предвидения в член 4, параграф 1 от директивата 120-дневен срок, дори когато комплектното искане за взаимно признаване е подадено незабавно след изцаването на първото разрешение. По отношение на продукти, за които първото разрешение е предоставено по-късно от 120 дни преди първона- чалния краен срок за привеждане в съответствие с член 16, параграф 3 от Директива 9818/ЕО, е целесъобразно поради това срокът за държавите членки за привеждане в съответствие с член 16, параграф 3 от директивата чрез взаимно признаване на първото разрешение да се удължи до 120 дни след подаването на комплектното искане за взаимно признаване, при условие че комплектното искане за взаимно признаване е било подадено в срок от 60 дни, считано от датата на издаване на първото разрешение. Освен това в случай, когато държава членка възнамерява -- в рамките на крайния срок за привеждане в съот- ветствие с член 16, параграф 3 от Директива 98/8/ЕО0 -- да приложи дерогация от взаимното признаване на разрешение съгласно член 4, параграф 4 от директивата, спазването на член 16, параграф 3 от директивата в рамките на посочения срок може да стане невъзможно за дадената държава членка и това зависи от датата на