Г. 6034 Официален вестник на Европейския съюз 28.2.2014 г. ДИРЕКТИВИ ДИРЕКТИВА 2014/17|ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА от 4 февруари 2014 година относно договорите за кредити за жилищни недвижими имоти за потребители и за изменение на директиви 2008/48|ЕО и 2013/36|ЕС и Регламент (ЕС) Ме 1093/2010 (текст от значение за ЕИП) ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взеха предвид Договора за функционирането на Евро- пейския съюз, и по-специално член 114 от него, като взеха предвид предложението на ЕВРОПСЙСКЗТЗ КкомМиСсИиЯя, след предаване на проекта на законодателния акт на нацио- налните парламенти, като взеха предвид становището на Европейската централна банка ()), като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2), в съответствие с обикновената законодателна процепура (3), като имат предвид, че: (0) През март 2003 г. Комисията започна процедура за определяне и  оценяване  на  въздействието  на препятствията пред вътрешния пазар на договори за кредит за жилищни недвижими имоти. На 18 декември 2007 г. тя прие Бяла книга за интеграцията на пазарите на ипотечни кредити в ЕС. В Бялата книга беше обявено намерението на Комисията да извърши оценка на въздей- ствието, наред с другото, на вариантите на политиката по отношение на преддоговорната информация, кредитните регистри, кредитоспособността годишния процент на разходите (ГПР) и консултациите по дДдоговорите за кредит. Комисията създаде експертна група по кредитната история, която да я подпомага при подготовката на мерки за подобряване на Ддостъпността,  сравнимостта и пълнотата на  информацията за  кредитите. Бяха проведени и проучвания за ролята и операциите на кредитните посредници и некредитните институции, пред- лагащи договори за кредити за жилищни недвижими имоти. Съгласно Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) вътрешният пазар представлява пространство без вътрешни граници, в което са гарантирани свободното () ОВ С 240, 18.8.2011 г., стр. 3. (2) ОВ С 318, 29.10.2011 г., стр. 133. () Позиция на Европейския парламент от 10 декември 2013 г. (все още непубликувана в Официален вестник) и решение на (Съвета от 28 януари 2014 г. движение на стоки и услуги и свободата на установяване. Развитието на по-прозрачен и ефикасен кредитен пазар в това пространство е жизненоважно за насърчаване развитието на трансграничната дейност и създаване на вътрешен пазар на договори за кредити за жилищни недвижими имоти. В нормативната уредба на различните държави членки има съществени различия по отношение на извършването на дейността по предоставяне на договори за кредити за жилищни недвижими имоти и по регулиране и надзор върху кредитните посредници и некредитните институции, предлагащи договори за кредити за жилищни недвижими имоти. Тези различия съзцават пречки, които ограничават равнището на транс- гранична дейност по отношение на предлагането и търсенето, като по този начин намаляват конкуренцията и избора на пазара, повишават разходите на кредиторите по отпускането на кредити и дори ги възпрепятстват да извършват дейността си. Финансовата криза показа, че безотговорното поведение на участниците на пазара може цда подкопае устоите на финансовата система, водейки до липса на доверие у всички страни, особено у потребителите, и до потен- циално тежки социални и икономически последици. Много потребители загубиха доверие във финансовия сектор и за кредитополучателите условията по кредитите стават все по-неблагоприятни, в резултат на което зачестиха случаите на неизпълнение и принудителна продажба. В резултат на това държавите от Г-20 поръчаха на Съвета за финансова стабилност да установи принципи относно стабилни стандарти за одобряване отпускането на кредити за жилищни недвижими имоти. Въпреки че някои от най-големите проблеми във финан- совата криза възникнаха извън Съюза, потребителите в Съюза имат значително равнище на задлъжнялост, като повечето дългове са свързани с кредити за жилищни недвижими имоти. Ето защо е уместно да се направи необходимото регулаторната рамка на Съюза в тази област да бъде стабилна, ца съответства на междуна- родните принципи и да използва по подходящ начин различните налични инструменти, които може да включват ползването на съотношения като заем -- стойност, заем -- ДОоХход, дълг -- ДОоход или други подобни съотношения, минимални равнища, под които кредитирането да бъде считано за недопустимо, или други компенсаторни мерки за случаите, когато основните рискове са по-високи за потребителите или когато е необходимо да се предотврати прекомерната задлъжнялост на домакинствата. Във връзка с проблемите, изведени на преден план от финансовата криза, и с оглед