г. 2812 Официален вестник на Европейския съюз 30.1.2013 г. РЕШЕНИЯ РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА от 19 декември 2012 година съгласно Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно достатъчната степен на защита на личните данни от страна на Нова Зеландия (нотифицирано под нотмер С(2012) 9557) (текст от значение за ЕИП) (2013/65|ЕС) ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ, като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, като взе предвид Директива 95/46)ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (!), и по-специално член 25, параграф 6 от нея, след консултация с ЕВРОПСЙСКИЯ надзорен орган по защита на данните, като има предвид, че: (0) Съгласно Директива 95/46|ЕО от държавите членки се изисква да предвидят, че предаването на лични данни на трета страна може да се извършва само ако въпросната трета страна гарантира достатъчна степен на защита и ако законодателствата на държавите членки по прилагане на пруги разпоредби от директивата бъдат спазени преди предаването. Комисията може ца установи, че третата страна гарантира достатъчна степен на защита. В такъв СПУЧЗЙ държавите членки могат да предават лични данни, без да са необ- ходими допълнителни гаранции. Директива 95/46/ЕО изисква степента на защита на цданните да бъде преценявана с оглед на всички обстоя- телства, свързани с операцията по предаване на данни или набора от операции по предаване на данни, като се обръща специално внимание на определени елементи, посочени в директивата, които са свързани с предаването. Поради съществуващите различни подходи в третите страни по отношение на защитата на данните, е необ- ходимо извършването на оценката за адекватност и приемането и изпълнението на всяко решение, осно- ваващо се на Директива 95/46/ЕО, да стават по начин, който не води до произволна или необоснована дискри- минация по отношение на или между трети страни, в които съществуват сходни Условия, нито представлява скрита пречка за търговията съгласно действащите между- народни ангажименти на Съюза. ()) ОВ Г 281, 23.11.1995 г., стр. 31. (5) Нова Зеландия е бивша британска колония. Тя става независим доминион през 1907 г., но до 1947 г. консти- туционните й връзки с Великобритания официално не са прекъснати. Нова Зеландия е унитарна държава и няма писана конституция в общоприетия смисъл на утвърден конститутивен документ. Тя е конституционна монархия и парламентарна демокрация по уестминстърския модел, като неин държавен глава е кралицата на Нова Зеландия. В страната се прилага принципът на парламентарния суве- ренитет. По традиция обаче съществуват известен брой закони с особено конституционно значение, които се считат за „върховно законодателство“ (Моейег (ам/). Това означава, че те са част от конституционната основа или срецда и оказват влияние върху практиките на държавните органи и приемането на останалото законоцателство. Освен това за изменението или отменянето на въпросното законоцателство е необходим общ политически консенсус. Няколко такива закона -- Хартата за правата (ВШ о/| Во т5 Асг) от 28 август 1990 г. (общ закон (РиБПс Аст) Ме 109 от 1990 г.), Законът за правата на човека (Нитап Ве Ас)) от 10 август 1993 г. (общ закон (РиБПс Аст) Ме 82 от 1993 г.) и Законът за правото на неприкосновеност на личния живот (Риуасу Ас) от 17 май 1993 г. (общ закон (Рирйс Ас) Ме 28 от 1993 г.) -- са свързани със защитата на данните. Конституционното значение на това законоцателство проличава от традицията, според която то трябва да бъпе взето предвид при изготвянето или предлагането на ново законодателство. Правните норми за защитата на личните данни в Нова Зеландия са установени предимно в Закона за правото на неприкосновеност на личния живот, изменен със Закона за изменение на Закона за правото на неприкос- новеност на личния живот (трансгранично информиране) (Риуасу (Сто55-Ботдег Штуоттайоп) Атепатет Ас) от 7 септември 2010 г. (общ закон (Рирбс Ас) Ме 113 от 2010 г.). Този по-ранен от Директива 95/46/ЕО закон не се ограничава до автоматизирано обработваните данни или съпържащите се във файл структурирани цанни, а обхваща цялата лична информация, независимо от нейното естество или форма. Той се прилага спрямо публичния и Ччастния сектор в Ттяхната цялост, с няколко специфични изключения от обществен интерес, каквито може да се очакват в едно пемократично общество.