15.3.2014 г. Официален вестник на Европейския съюз 1770 (Законодателни актове) РЕГЛАМЕНТИ РЕГЛАМЕНТ (ЕС) Ме 230/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА от 11 март 2014 година за създаване на ИНСТРУМСНТ, допринасящ за стабилността и мира ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 209, параграф 1 и член 212, пара- граф 2 от него, като взеха предвид предложението на ЕВРОПСЙСКЗТЗ КкомМиСсИЯя, след предаване на проекта за законодателния акт на национал- ните парламенти, в съответствие с обикновената законодателна процедура (1), като имат предвид, че: (1) “ Настоящият регламент съставлява един от инструментите, които осигуряват пряка подкрепа за външните политики на Съюза, и заменя Регламент (ЕО) Ме 1717/2006 на Европейския парламент и на Съвета (), чието действие изтече на 31 декември 2013 г. (2) - Опазването на мира, предотвратяването на конфликти и укрепването на международната сигурност, както и подпо- магането на населението, на държавите и регионите, изправени пред природни или причинени от човека бедствия, са сред основните цели на външната дейност на Съюза, изложени, Пиег айа, в член 21 от Договора за Европейския съюз (ДЕС). Кризите и конфликтите, зася- гащи държави и региони, и други фактори като тероризма, организираната престъпност, насилието въз основа на пола, изменението на климата, предизвикателствата пред киберсигурността и заплахите за сигурността, произти- чащи от природни бедствия, представляват риск за стабилността и сигурността. За да се решат тези въпроси ефективно и навременно, са необходими специфични финансови ресурси и инструменти, които могат да се прилагат по начин, допълващ хуманитарната помощ и инструментите за дългосрочно сътрудничество. () Позиция на Европейския парламент от 11 декември 2013 г. (все още непубликувана в Официален вестник) и решение на Съвета от 11 март 2014 г. (3) Регламент (ЕО) Ме 1717/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 ноември 2006 г. за установяване на Инструмент за стабилност (ОВ Г. 327, 24.11.2006 г., стр. 1). (3) В заключенията си от 15--16 юни 2001 г. Европейският съвет одобри Програмата на Съюза за предотвратяване на конфликти, свързани с насилие, като подчерта „политиче- ската ангажираност на Съюза ца преследва предотвратява- нето на конфликтите като една от основните цели на външните отношения на Съюза“ и призна, че инструмен- тите за сътрудничество за развитие могат да допринесат за постигането на тази цел. В заключенията на Съвета от 20 юни 2011 г. относно предотвратяване на конфликтите беше потвърдена отново валидността на тази програма като валидна основа за политиката за по-нататъшни пдействия на Съюза в областта на предотвратяването на конфликти. В заключенията си от 17 ноември 2009 г. Съветът одобри концепцията за повишаване на способно- стите на ЕС за посредничество и диалог. В заключенията на Съвета от 19 ноември 2007 г. относно отговора на ЕС при ситуации на нестабилност, както и в заключенията на Съвета и представителите на правител- ствата на държавите членки, заседаващи в рамките на Съвета, относно сигурността и  развитието, също от 19 ноември 2007 г., се изтъква, че взаимната обуслове- ност между развитието и сигурността следва да служи като основа за стратегиите и политиките на Съюза, за да допринася за съгласуваността на политиките за развитие, в съответствие с член 208 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), и за съгласуваността на външните действия на ЕС като цяло. По-конкретно, Съветът заключи, че бъдещата работа относно сигурността и развитието следва да включва последствията за сигур- ността и развитието от изменението на климата, въпросите на околната среда и на управлението на природните ресурси и миграцията. На 12 декември 2003 г. Европейският съвет одобри Евро- пейската стратегия за сигурност, а на 11 декември 2008 г. -- и съвместния анализ на доклада за изпълне- нието й. В своето съобщение, озаглавено „Стратегия за вътрешна сигурност на ЕС в действие: пет стъпки към една по-сигурна Европа“, Комисията отбелязва също важността на сътрудничеството с трети държави и регионални орга- низации, особено за целите на борбата с многокомпо- нентни заплахи като трафика на хора, трафика на нарко- тици и тероризма.