1. 199/40 Официален вестник на Европейския съюз 31.7.2007 г. РЕГЛАМЕНТ (ЕО) Ме 864/2007 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА от 11 юли 2007 година относно приложимото право към извъндоговорни задължения („Рим 1“) ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, (5) Програмата от Хага (2), приета от Европейския съвет на като взеха предвид Договора за съзцаване на Европейската общ- ност, и по-специално член 61, буква в) и член 67 от него, като взеха предвид предложението на Комисията, като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1), в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Дого- вора, в светлината на съвместния текст, одобрен от Помирител- А ния комитет на 25 юни 2007 г. (2), като имат предвид, че: (1) - Общността си е поставила за цел да подцпържа и развива пространство на свобода, сигурност и правосъдие. За пос- тепенното установяване на такова пространство Общността трябва да приеме мерки в областта на съдебното сътрудни- чество по гражданскоправни въпроси с трансгранично зна- чение с обхват, необходим за правилното функциониране (9) на вътрешния пазар. (2)  Съгласно разпоредбите на член 65, буква 6) от Договора, тези мерки трябва да включват насърчаване на съвмести- мостта на приложимите в държавите-членки норми относно стълкновението на закони и на юрисдикция. (33 - На своята среща в Тампере на 15 и 16 октомври 1999 г. Европейският съвет подкрепи принципа на взаимно приз- наване на съдебни и други решения на съдебните власти като основен стълб в областта на съдебното сътрудничес- тво по гражданскоправни въпроси и прикани Съвета и Комисията да приемат програма от мерки за прилагане на принципа на взаимно признаване. (10) (4 На 30 ноември 2000 г. Съветът прие съвместна програма 05 от мерки на Комисията и Съвета за прилагане на прин- ципа на взаимно признаване на решения по граждански и търговски дела (?). Програмата определя мерки, свързани с хармонизирането на стълкновителни норми, които улесн- яват взаимното признаване на съдебни решения. ()) ОВС 241, 28.9.2004 г., стр. 1. (2) Становище на Европейския парламент от 6 юли 2005 г. (ОВ С 157 Е, (12) 6.7.2006 г., стр. 371), Обща позиция на Съвета от 25 септември 2006 г. (ОВ С 289 Е, 28.11.2006 г., стр. 68) и Позиция на Европейс- кия парламент от 18 януари 2007 г. (все още непубликувана в Офи- циален вестник). Законоцателна резолюция на Европейския парламент от 10 юли 2007 г. и Решение на Съвета от 28 юни 2007 г. (?) ОВС12, 15.1.2001 г., стр. 1. 5 ноември 2004 г., призовава да продължи усилената работа в областта на стълкновителните норми, касаещи извъндоговорни задължения („Рим 1“). Правилното функциониране на вътрешния пазар поражда необходимостта стълкновителните норми в държавите- членки да препращат към едно и също национално право без оглед на държавата на съда, в който е подаден искът, за да се подобри предвидимостта на изхода на спора, сигур- ността по отношение на приложимото право и свободното движение на съдебни решения. Предметът и разпоредбите на настоящия регламент следва ца са в съответствие с Регламент (ЕО) Ме 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 г. относно компетентността, призна- ването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски пела (?) („Брюксел Г“) и актовете, уреждащи приложимото право към договорни задължения. Настоящият регламент следва да се прилага независимо от вида на сезирания съд или юрисдикция. Искове с правно основание действия или бездействия при упражняване на държавна власт (аста /ите ттретй) следва да включват искове срещу длъжностни лица, които действат от името на държавата, и отговорност за действия на дър- жавните власти, включително отговорност на лица, назна- чени на държавни постове. Следователно тези дела следва цда бъцат изключени от приложното поле на настоящия регламент. Семейните отношения следва да обхващат произход, брак, родство по сватовство и по съребрена линия. Позоваването в член 1Т, параграф 2 на отношения, имащи последици, сходни на брак, и други семейни отношения, следва да се тълкува в съответствие с правото на държавата-членка, в която се намира сезираният съд. Понятието „извъндоговорни задължения“ се различава в различните държави-членки. Спецоватепно за целите на настоящия регламент „извъндоговорни задължения“ следва да се разглежда като автономно понятие. Стълкновител- ните норми, предвидени в настоящия регламент, следва да се прилагат и към извъндоговорни задължения, основани на обективна отговорност. ПРИПОЖИМОТО право следва да урежда и въпроса за спосо- бността да се носи отговорност за непозволено увреждане. (#) ОВС 53, 3.3.2005 г., стр. 1. (?) ОВ Г 12, 16.1.2001 г., стр. 1. Регламент, последно изменен с Регла- мент (ЕО) Ме 1791/2006 (ОВ Г. 363, 20.12.2006 г., стр. 1).