И. 42 Официален вестник на Европейския съюз 3 320058Е1236 1.200/1 ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ 30.7.2005 РЕГЛАМЕНТ (ЕО) Ме 1236/2005 НА СЪВЕТА от 27 юни 2005 година относно търговията с някои стоки, които биха могли да бъдат използвани с цел прилагане на смъртно наказание, изтезания или други фОРМИ на жестоко, нечовешко или унизително отнасяне или наказание СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 133 от него, като взе предвид предложението на КОМИСИЯТЗ., като има предвид, че: (0 () () Съгласно член 6 от Договора за Европейския съюз, зачитането на правата на човека и основни свободи състав- лява един от общите за държавите-членки принципи. С оглед на това през 1995 г. Общността взе решение да направи зачитането на правата на човека и основните сво- боди съществен елемент в отношенията си с трети страни. За тази цел беше решено клауза с такова съдържание да се вКключи във всяко ново споразумение от общ характер за търговия, за сътрудничество и за асоцииране, което се сключва с трети страни. Член 5 от Всеобщата декларация за правата на човека, член 7 от Международния пакт за граждански и полити- чески права и член 3 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи постановяват безусловна всеобща забрана на изтезанията и другите форми на жестоко, нечовешко или унизително отнасяне или наказание. Други разпоредби, по-специално Декларацията на ООН против изтезанията ()) и Конвенцията на ООН против изтезанията и други форми на жестоко, нечовешко или унизително отнасяне или наказание от 1984 г., задъл- жават държавите да предотвратяват изтезанията. Член 2, параграф 2 от Хартата за основните права на Евро- пейския съюз (2) гласи, че никой човек не може да бъде осъден на смъртно наказание или да бъде екзекутиран. На 29 юни 1998 г. Съветът прие „Насоки на политиката на ЕС спрямо трети страни във връзка със смъртното наказание“ и взе решението Европейският съюз да работи за всеобщата отмяна на смъртното наказание. Резолюция 3452 (ХХХ) от 9.12.1975 г. на Общото събрание на Орга- низацията на обединените нации. ОВС 364, 18.12.2000 г., стр. 1. Член 4 от посочената Харта гласи, че никой човек не може да бъде подложен на изтезания или на нечовешко или унизително отнасяне или наказание. На 9 април 2001 г. Съветът прие „Насоки на политиката на ЕС спрямо трети страни във връзка с изтезанията или други форми на жестоко, нечовешко или Унизително отнасяне или наказание“. Тези насоки се позовават както на приетия през 1998 г. Кодекс на поведение на ЕС за износа на оръжия, така и на продължаващата дейност по въвеждането в ЕС на контрол върху износа на паравоенно оборудване, като при- мер за ефективни мерки в борбата за предотвратяване на изтезанията и други форми на жестоко, нечовешко или унизително отнасяне или наказание в рамките на Общата външна политика и политиката на сигурността. Тези насоки предвиждцат също така ца бъде оказван натиск върху трети страни за предотвратяване на употребата, производството и търговията с оборудване, предназначено цда поражда изтезания или други форми на жестоко, нечовешко или унизително отнасяне или наказание, както и за предотвра- тяване на употребата на което и ца е друго оборудване за подобни цели. Те отбелязват също така, че забраната на жестоко, нечовешко или унизително наказание поставя ясно очертани граници за прилагането на смъртното наказание. Следователно и -съгласно тези текстове смъртното наказание не може да се разглежда като законосъобразно наказание при каквито и да е обстоятел- ства. В своята резолюция за изтезанията и други форми на жестоко, нечовешко или Уунизително отнасяне или наказание, приета на 25 април 2001 г. и подкрепена от държавите --- членки на ЕС, Комисията на ООН за правата на човека призова членовете на ООН да предприемат съот- ветни мерки, в това число законодателни, за предотвратя- ването и забраната, Тгег айа, на износа на оборудване, което е специално предназначено да поражда изтезания или пруги форми на жестоко, нечовешко или унизително отнасяне или наказание. Това становище беше потвърдено с резолюциите, приети на 16 април 2002 г., на 23 април 2003 г., на 19 април 2004 г. и на 19 април 2005 г.