18.6.2009 г. Официален вестник на Европейския съюз Г. 15517 ДИРЕКТИВИ ДИРЕКТИВА 2009150/ЕО0 НА СЪВЕТА от 25 май 2009 година относно условията за влизане и пребиваване на граждани на трети държави за целите на висококвалифицирана трудова заетост СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 63, първа алинея, точка 3, буква а) и точка 4 от него, като взе предвид предложението на КОМИСИЯТЗ, като взе предвид становището на Европейския парламент (), след консултация с Европейския икономически и социален комитет (2), след консултация с Комитета на регионите (?), като има предвид, че: () За постепенното изграждане на пространство на свобода, сигурност и правосъдие ДОГОВОРЪТ предвижда приемането на мерки в областта на УОСЖИЩСТО, имиграцията и защитата на правата на гражданите на трети държави. Съгласно Договора Съветът приема мерки в областта на имиграционната политика във връзка с условията за влизане и пребиваване и процедурните стандарти за изпдаване на дългосрочни визи и разрешения за преби- ваване от държавите-членки, както и мерки, определящи правата и условията, съгласно които граждани на трети пържави, законно пребиваващи в държава-членка, могат ца пребивават и в други държави-членки. Европейският съвет в Лисабон през март 2000 г. постави целта до 2010 г. Общността да стане най-конкурентоспо- собната и динамична, основана на знанието икономика в света, способна на устойчив икономически растеж с повече и по-добри работни места и с Ппо-голямо социално единство. Мерките за привличане и задържане Становище от 20 ноември 2008 г. (все още непубликувано в Официален вестник). Становище от 9 юли 2008 г. (все още непубликувано в Официален вестник). Становище от 18 юни 2008 г. (все още непубликувано в Официален вестник). на висококвалифицирани работници от трети държави като част от подход, основан на нуждите на държавите- членки, следва ца се разглеждат в по-широкия контекст, установен от Лисабонската стратегия и от Съобщението на Комисията от 11 цдекември 2007 г. за интегрираните насоки за растеж и работни места. В Програмата от Хага, приета от Европейския съвет на 4 и 5 ноември 2004 г., бе признато, че законната миграция ще играе важна роля за укрепването на икономиката, основана на знанието в Европа и за икономическия напредък, като по този начин ще допринесе за осъществя- ването на Лисабонската стратегия. Европейският съвет прикани Комисията да представи план за политика относно законната миграция, включващ процедури за приемане, позволяващи да се дава бърз отговор на непре- къснато променящата се нужда от мигранти на пазара на труда. Европейският съвет от 14 и 15 декември 2006 г. одобри поредица от стъпки, които да бъдат предприети през 2007 г., сред които разработването на добре управлявана политика за законната имиграция, която изцяло да зачита националните области на компетентност, за да се помогне на държавите-членки в удовлетворяването на сегашните и бъдещи нужди от работна ръка. За постигане на целите на Лисабонската стратегия е важно също така ца се насърчи мобилността на територията на Съюза на висококвалифицирани работници, които са граждани на ЕС, по-специално тези от новите дпържави- членки, които се присъединиха през 2004 и 2007 г. При прилагането на настоящата директива държавите-членки са задължени да спазят принципа на общностните префе- ренции, изложен конкретно в съответните разпоредби на Актовете за присъединяване от 2003 г. и 2005 г. Настоящата директива е насочена да допринесе за пости- гането на тези цели и да се справи с недостига на работна ръка чрез насърчаване на приемането и мобилността --- за целите на висококвалифицирана трудова заетост -- на граждани на трети държави за престои, надвишаващи три месеца, за да може Общността да стане по-привле- кателна за такива работници от целия свят и ца се подпомогне нейната конкурентоспособност и иконо- мически растеж. За постигането на тези цели е необходимо ца се улесни приемането на висококвалифи- цирани работници и техните семейства като се въведе ускорена процедура за приемане и се предоставят, в редица области, социални и икономически права, равни с тези на гражданите на приемащата държава-членка.