154 Официален вестник на Европейския съюз 07Г. 7 320001.0009 3.5.2000 ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ 1,106/21 ДИРЕКТИВА 2000/9|ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА от 20 март 2000 година относно въжените линии за превоз на хора ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 47, параграф 2, и членове 55 и 95 от него, като взеха предвид предложението на Комисията (1), като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2), в съответствие с процедурата, предвицена в член 251 от Договора (?), като имат предвицд, че: () Въжените линии за превоз на хора (наричани по-долу „въжени линии“) се проектират, изграждат, пускат в екс- плоатация и използват с цел ца се превозват хора. Въжените линии са съоръжения за превоз, които се използват пре- димно в планинските курорти и към тях спадат въжените железници, лифтовете, едновъжените кабинкови въздушни линии, седалковите въздушни линии, ски-влековете, но към тях могат да спадат и въжени линии, използвани в градския транспорт. Някои видове въжени линии могат ца се осно- вават на други, напълно различни основни принципи, които не могат да бъдат изключени а рпоп. Пораци това би следвало да се приемат мерки за въвеждане на специфични изисквания, които да отговарят на същите условия за сигур- ност като тези, предвидени в настоящата директива. Въжени линии се използват главно в туризма, особено в планинските региони, като този факт играе важна роля за икономиката на съответните региони и ПРИЦОбИВЗ все по-голямо значение в търговския баланс на държавите- членки. От техническа гледна точка, секторът на въжените линии има отношение и към индустриалните ДСЙНОСТИ, свързани с производството на ОбОРУЦВЗНС, както и със сек- тора на строителните работи и гражданското строителство. Държавите-чпенки отговарят за гарантирането на безопас- ността на въжените линии при тяхното изграждцане, пус- кане в експлоатация, както и по време на тяхната експлоа- тация. Също така, заедно с компетентните органи, те носят отговорност в областта на използването на земите, бПЗГОУСТРОЙСТВОТО и опазването на околната среда. В ОВ С 70, 8.3.1994 г., стр. 8, и ОВ С 22, 26.1.1996 г., стр. 12. ОВ С 388, 31.12.1994 г., стр. 26. Становище на Европейския парламент от 6 април 1995 г.(ОВ С109, 1.5.1995 г., стр. 122), потвърдено на 27 октомври 1999 г. (все още непубликувано в Официален вестник), Общо становище на Съвета от 28 юни 1999 г. (ОВ С 243, 27.8.1999 г., стр. 1) и Решение на Евро- пейския парламент от 27 октомври 1999 г. (все още непубликувано в Официален вестник). Решение на Съвета от 16 пекември 1999 г. (5) (6) националните законодателства има съществени различия, свързани с техники, специфични за дадена национална про- мишленост, както и с местни обичаи и производствени практики. Те предписват специфични размери и устройства, както и специфични характеристики. В светлината на тези обстоятелства производителите се задължават да определят продукцията си съобразно всеки пазар. Този факт възпре- пятства намирането на стандартни решения и съответно влияе отрицателно на конкурентоспособността. Съществените изисквания за сигурност и опазване на здра- вето следва да бъцат спазвани, за да се гарантира сигур- ността на въжените линии. Тези изисквания следва да 6ЪД3Т прилагани разумно, за да може бъде отчетено същестуващото технологично равнище към момента на изграждането, както и задължителните технически и ико- номически изисквания. Освен това, въжените линии могат да бъдат трансгранични и тогава тяхното изграждане може да се натъкне на противоречиви национални правни уредби. Основните изисквания за сигурност и опазване здравето на хората, за опазване на околната среда и за защита на потре- бителите, които да се прилагат по отношение на въжените линии, на подсистемите и на техните предпазни устройства, би следвало да се определят за цялата Общност. Ако това не бъде направено, взаимното признаване на националните уредби би поставило неразрешими трудности, що се отнася до тълкуването и отговорността както от политическа, така и от техническа гледна точка. Освен това, без предвари- телно определяне на хармонизирани нормативни изисква- ния, стандартизацията не е в състояние да разреши възникналите проблеми. Отговорността за одобряване на въжените линии обикно- вено е поверена на служба на компетентните национални органи в различните държави-членки. В някои случаи одоб- рението на устройствата не може да бъде получено а рпот, а само по молба на клиента. Освен това, задължителната проверка преди пускането в експлоатация на въжените линии може ца доведе до отхвърляне на някои елементи или на някои технологични решения. Подобно състояние на нещата води до оскъпяване и удължаване на сроковете за доставка и е особено неблагоприятно за чуждите произ- водители. От друга страна, въжените линии са обект на строго наблюдение от страна на публичните служби, включително и по време на тяхната експлоатация. Причи- ните за тежки злополуки могат да бъдат свързани с избора на местността, със самата транспортна система, с изпълне- нието на строителството, или още с начина, по който сис- темата се експлоатира и поддържа. ПРИ това положение, сигурността на въжените линии зависи в еднаква степен от условията, свързани с местността,