. 1771/6 Официален вестник на Европейския съюз 4.7.2008 г. РЕГЛАМЕНТ (ЕО) Ме 5932008 на ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА от 17 юни 2008 година относно приложимото право към договорни задължения (РИМ 1) ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 61, буква в) и член 67, параграф 5, второ тире от него, като взеха предвид предложението на КОМИСИЯТЗ, като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет ()), в съответствие с процедурата, предвицдена в член 251 от Договора (3), като имат предвидп, че: (0) Общността си е поставила за цел да поддържа и развива пространство на свобода, сигурност и правосъдие. За постепенното установяване на такова пространство Общ- ността следва да приеме мерки в областта на съдебното сътрудничество по гражданскоправни въпроси с транс- гранично значение с обхват, необходим за правилното функциониране на вътрешния пазар. Съгласно разпоредбите на член 65, буква 6) от Договора тези мерки следва да включват насърчаване на съвмести- мостта на приложимите в държавите-членки норми относно стълкновението на закони и на юрисдикции. На своята среща в Тампере от 15 и 16 октомври 1999 г. Европейският съвет потвърди принципа на взаимно призна- ване на съдебни и други решения на органите на съдебната власт като основен стълб в областта на съдебното сътрудничество по гражцанскоправни въпроси и прикани Съвета и Комисията ца приемат програма от мерки за прилагане на този принцип. На 30 ноември 2000 г. Съветът прие съвместна програма на Комисията и Съвета от мерки за прилагане на принципа на взаимно признаване на решения по граждански и търговски пела (?). Програмата определя мерки, свързани с хармони- зирането на стълкновителни норми, които Уулесняват взаимното признаване на съпдебни решения. Програмата от Хага (, приета от Европейския съвет на 5 ноември 2004 г., призова да продължи усилената работа в областта на стълкновителните норми в областта на договорните задължения („Рим Г“). ОВ С 318, 23.12.2006 г., стр. 56. Становище на Европейския парламент от 29 ноември 2007 г. (все още непубликувано в Официален вестник) и решение на Съвета от 5 юни 2008 г. ОВ СТ12, 15.1.2001 г., стр. 1. ОВ С 53, 3.3.2005 г., стр. 1. (6) (10) () (12) (13) () () Правилното функциониране на вътрешния пазар поражда необходимостта стълкновителните норми в държавите- членки да препращат към едно и също национално право, без оглед на държавата на съпа, в който е подацен искът, за да се подобрят предвидимостта на изхода на спора, сигурността по отношение на приложимото право и свободното движение на съдебни решения. Предметът и разпоредбите на настоящия регламент следва да са в съответствие с Регламент (ЕО) Ме 44/2001 на Съвета от 22 цекември 2000 г. относно компетентността, признава- нето и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски цела () („Брюксел Г) и Регламент (ЕО) Ме 8641 2007 на Европейския парламент и на Съвета от 11 юли 2007 г. относно приложимото право към извъндоговорни задължения („Рим 1“) (6). Семейните отношения следва да ОбХВЗШаТ произход, брак, родство по сватовство и по съребрена линия. Позоваването в член 1, параграф 2 на отношения, имащи последици, сходни на брак, и пдруги семейни отношения следва пда се тълкува в съответствие с правото на пържавата-членка, в която се намира сезираният съд. Задълженията по менителници, чекове, записи на заповед и пдруги прехвърляеми инструменти следва също така дпа ОбХВЗЩЗТ и товарителници, доколкото Задълженията по товарителницата произтичат от прехвърляемия й характер. Запълженията, които произтичат от делови отношения, предхождащи сключването на договора, са обхванати от член 12 от Регламент (ЕО) Ме 864/2007. Поради това тези задължения следва да бъдат изключени от обхвата на настоящия регламент. Свободата на страните да избират приложимото право следва да е един от основните принципи на системата от стълкновителни норми в материята на договорните задъл- жения. Споразумение между страните за предоставяне на изклю- чителна компетентност на едно или повече съдилища или правораздавателни органи на пържава-членка за разреша- ване на спорове, свързани с договора, следва да бъде един от факторите, които да се вземат предвид при установяване дали изборът на право е бил ясно определен. Настоящият регламент не изключва възможността страните да включат в техния договор позоваване на недържавен източник на право или международна конвенция. ОВ Г. 12, 16.1.2001 г., стр. 1. Регламент, последно изменен с Регламент (ЕО) Ме 1791/2006 (ОВ 1Г. 363, 20.12.2006 г., стр. 1). ОВ 1 199, 31.7.2007 г., стр. 40.