124 Официален вестник на Европейския съюз 191.3 320011.0040 2.6.2001 ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ 1149134 ДИРЕКТИВА 2001140/ЕО НА СЪВЕТА от 28 май 2001 година относно взаимното признаване на решения за експулсиране на граждани на трети страни СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 63, параграф 3 от него, като взе предвид инициативата на Френската република (!), като взе предвид становището на Европейския парламент (2), като има предвид, че: (1) “ Договорът предвижда Съветът да приеме мерки в областта на имиграционната политика по отношение на изисква- нията за влизане и пребиваване, а също и по отношение на нелегалната имиграция и незаконното пребиваване. (2)  Европейският съвет в Тампере от 15 и 16 октомври 1999 г. препотвърди своята решимост да създаде зона на свобода, сигурност и правосъдие. За целта е необходима обща евро- пейска политика в областта на предоставянето на убежище и миграцията, която едновременно да цели справедливо отнасяне към гражданите на трети страни и по-добро управ- ление на миграционните потоци. (3)  Необходимостта да се гарантира ефективност на изпълне- нието на решенията за експулсиране и по-добро взаимодей- ствие между държавите-членки предполага взаимно приз- наване на решенията за експулсиране. (4) Решенията за експулсиране на граждани на трети страни трябва да се приемат в съответствие с основните права така, както са гарантирани с Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи от 4 ноември 1950 г., по-специално членове 3 и 8 от нея, и Женевската конвенция за статута на бежанците от 28 юли 1951 г. и така, както те произтичат от общите за държавите-членки конституционни принципи. (5) В съответствие с принципа на субсидиарността целта на предложеното действие, а именно сътрудничеството между държавите-членки при експулсиране на граждани на трети страни, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно тази цел може поради ефекта от предвиденото действие да се постигне по-добре на общностно равнище. Настоящата директива не отива по-цалеч от необходимото, за да се постигне тази цел. (6) - В съответствие с член 3 от протокола за позицията на Обе- диненото кралство, приложен към Договора за Европей- ския съюз и Договора за създаване на Европейската общност, Обединеното кралство съобщи с писмо от () ОВСО243, 24.8.2000 г., стр. 1. (2) Становище от 13 март 2001 г. (все още непубликувано в Официален вестник). 18 октомври 2000 г. своето намерение да участва в прие- мането и прилагането на настоящата директива. (7) - В съответствие с членове Т и 2 от протокола за позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за съзцаване на Европейската общност, Дания не участва в приемането на настоящата директива и следова- телно не е обвързана с нея, нито с нейното прилагане. Предвид това, че настоящата директива цели да доразвие достиженията на правото от Шенген в приложение на раз- поредбите на дял ГУ от Договора за съзцаване на Европей- ската общност, съгласно член 5 от посочения по-горе про- токол, Дания ще реши в срок от шест месеца след приемането на тази директива от (Съвета дали да транспонира, или не това решение в националното си зако- нодателство. (8) “ По отношение на Република Исландия и Кралство Норве- гия настоящата директива представлява доразвитие на достиженията на правото от Шенген в смисъла на сключеното на 18 май 1999 г. Споразумение между Съвета на Европейския съюз и тези две държави. В резултат на предвидените в споразумението процедури правата и задъл- женията, които произтичат от настоящата директива, ще се прилагат също така спрямо тези две държави и в отноше- нията между тези две държави и държавите-членки на Европейската общност, които са адресати на настоящата директива, ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА: Член 1 1. Без да се засягат задълженията, които произтичат от член 23, и прилагането на член 96 от Конвенцията за прилагане на Споразу- мението от Шенген от 14 юни 1985 г., подписана в Шенген на 19 юни 1990 г., наричана по-долу „Конвенцията от Шенген“, настоящата директива има за цел да направи възможно признава- нето на решение за експулсиране, което е взето от компетентен орган в държава-членка, наричана по-долу „издала решението държава-членка“, на гражданин на трета страна, който се намира на територията на друга държава-членка, наричана по-долу „изпълняваща държава-членка“. 2. Всяко решение, което е взето в съответствие с параграф 1, се изпълнява  съгласно приложимото законодателство  на изпълняващата държава-членка. 3. Настоящата директива не се прилага по отношение на члено- вете на семействата на граждани на СЪЮЗЗ, които упражняват пра- вото си на СВОбОДНО движение.