252 Официален вестник на Европейския съюз о3Г. 51 3200382160 12.12.2003 ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ 1325 РЕГЛАМЕНТ (ЕО) Ме 2160/2003 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА от 17 ноември 2003 година относно контрола на салмонела и други СПСЦИфИЧНИ агенти, причиняващи зоонози, които присъстват в хранителната верига ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 152, параграф 4, буква 6) от него, като взеха предвид предложението на Комисията (1), като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2), след консултации с Комитета на регионите, в съответствие с процедурата, предвицена в член 251 от Договора (?), като имат предвицд, че: (1 - Живите животни и продуктите от животински произход фигурират в списъка на приложение Г към Договора. Животновъдството и пускането на пазара на продукти от животински произход представляват важен източник на доход на земеделските стопани. Прилагането на ветери- нарни мерки, които имат за цел повишаване на равнището на общественото зправе и на здравето на животните в Общ- ността,  подпомага рационалното  развитие  на животновъдния сектор. (2)  Опазването на човешкото зправе срещу болести и инфекции, които се предават пряко или непряко межпу хората и животните (зоонози), е от огромно значение. (3) -Предаваните чрез храна зоонози могат да причинят страдания на човека, както и икономически загуби за про- изводството на храни и за хранителната промишленост. ()) ОВСЗ04Е, 30.10.2001 г., стр. 260. (2) ОВС94, 18.4.2002 г., стр. 18. () Становище на Европейския парламент от 15 май 2002 г. (ОВ С 180 Е, 31.7.2003 г., стр. 160), Обща позиция на Съвета от 20 февруари 2003 г. (ОВ С 90 Е, 15.4.2003 г., стр. 25) и Позиция на Европейския парламент от 19 юни 2003 г.) (все още непубликувана в Официален вестник). Решение на Съвета от 29 септември 2003 г. (41 “ Зоонозите, предавани от други източници освен храна, по-специално от популациите на диви животни и домашни любимци, също са повод за загриженост. (5) “ Зоонозите, които присъстват на нивото на първичното про- изводство, трябва да бъцат контролирани ацпекватно, за да се гарантира постигането на целите на настоящия регла- мент. Въпреки това, при първичното производство, което води до пряка доставка на малки количества от първичните продукти от страна на стопанския субект, който произ- вежда тези храни до крайния потребител или до местни магазини, е целесъобразно да се опазва общественото зправе чрез националното законодателство. В този случай същест- вува тясна връзка межлу производителя и потребителя. Това производство не би трябвало да има значително въз- действие върху средния брой случаи на зоонози сред живо- тинските популации в Общността като цяло. Общите изиск- вания за вземане на проби и за анализ може ца не са изпълними на практика или целесъобразни за производи- тели с много малък брой животни, които могат ца се нами- рат в региони със специални географски ограничения. (6) “ Директива 921 17/ЕИО на Съвета от 17 декември 1992 г. относно мерките за защита срещу специфични зоонози и специфични агенти, причиняващи зоонози в животни и продукти от животински произход с цел предотвратяване на взривове от хранителни инфекции и интоксикации () предвиди системи за мониторинг на определени зоонози и мерки за контрол на салмонелата в определени птичи стада. (7) - Тази директива изискваше от държавите-членки да предста- вят на Комисията националните мерки, които са взели за постигане целите на директивата и да съставят планове за мониторинг на салмонелата сред домашните птици. Въп- реки това Директива 97/22|ЕО (?) на Съвета за изменение на Директива 921 17|ЕИО спря прилагането на изисква- нето до предвиденото в член 1 5а от Директива 92 117 |/ЕИО преразглеждане. #) ОВГ 62, 15.3.1993 г., стр.38. Директива, последно изменена с Рег- ламент (ЕО) Хе 806/2003 на Съвета (ОВ Г. 122, 16.5.2003 г., стр. 1). ?) ОВЕ.113, 30.4.1997 г., стр. 9.