15.9.2009 г. Официален вестник на Европейския съюз г. 2431 (Актове, приети по силата на Договорите за ЕО/Евратол, чието публикуване е задължително) РЕГЛАМЕНТИ РЕГЛАМЕНТ (ЕО) Ме 810/2009 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА от 13 юли 2009 година за създаване на Визов кодекс на ОбЩНОСТТЯ (Визов кодекс) ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 62, параграф 2, буква а) и буква 6), подточка 11) от него, като взеха предвид предложението на КОМИСИЯТЗ, в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (!), като имат предвид, че: () Съгласно член 61 от Договора създаването на зона за свободно движение на хора следва ца бъце съпроводено от мерки за контрол на външните граници, убежището и имиграцията. Съгласно член 62, параграф 2 от Договора мерките относно преминаването на външните граници на държавите-членки установяват правилата относно визите при планирани престои не по-пълги от три месеца, вклю- чително процедурите и условията за издаване на визи от държавите-членки. По отношение на визовата политика създаването на „общ корпус“ от законодателство, по-специално чрез консоли- дирането и развитието на достиженията на правото от Шентен (съответните разпоредби на Конвенцията за прилагане на Шенгенското споразумение от 14 юни 1985 г. (2) и Общите консулски инструкции (?), е един от основополагащите компоненти за „по-нататъшното развитие на общата визова политика като част от многоп- ластова система, целяща да улесни законното пътуване и да овлацее нелегалната имиграция посредством допъл- нително хармонизиране на националното законодателство (3) Становище на Европейския парламент от 2 април 2009 г. (все още непубликувано в Официален вестник) и решение на (Съвета от 25 юни 2009 г. (3) ОВ Г. 239, 22.9.2000 г., стр. 19. (3) ОВ С 326, 22.12.2005 г., стр. 1. и практиките за обработване на документи в местни консулски мисии“, съгласно определеното в Хагската програма: укрепване на свободата, сигурността и право- съцието в Европейския съюз (?). За визови цели държавите-членки следва да имат пред- ставителства или да бъдат представени във всички трети държави, за чиито граждани се прилагат Ввизови изисквания. ДЪРЖЗВИТС-ЧПСНКИ, които нямат свое консулство в определена трета държава или в даден район от определена трета държава, следва да се стремят да сключат договорености за представителство с цел да не се налага кандидатите за виза да полагат прекомерни усилия, за да получат достъп до консулствата. Необхопимо е да се установят правила относно тран- зитното преминаване през междпународни зони на летища с цел борба с нелегалната имиграция. Така от граждани от ОбЩ списък на трети държави следва да се изисква да притежават визи за летищен транзит. ВЪПРСКИ това, в спешни случаи на масов приток на незаконни имигранти, държавите-членки следва да имат правото да налагат такова изискване и по отношение на граждани на трети държави, различни от посочените в ОбЩИЯ СПИСсЪК. ИНДИВИПУЗПНИТС решения на държавите-членки в това отношение следва да се преразглеждат ежегодно. Кандидатите за визи следва да бЪЦЗТ приемани с необхо- димото уважение към човешкото ДОСТОЙНСТВО. Обработ- ването на заявленията за издаване на визи следва да се осъществява с професионализъм и уважение и да съот- ветства на преследваните цели. Държавите-членки следва да гарантират, че качеството на предлаганата на обществеността услуга е с висок стандарт и следва добрите административни практики. Те следва да ангажират необходимия брой квалифициран персонал, както и достатъчно ресурси, за да улеснят доколкото е възможно процеса на кандидатстване за виза. Държавите- членки следва да гарантират, че по отношение на всички кандицати се прилага принципът „обслужване на едно гише“. ( ОВ С 53, 3.3.2005 г., стр. 1.