52 Официален вестник на Европейския съюз 19г. 8 320060р0896 20.6.2006 ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ 1.16718 РЕШЕНИЕ Ме 896/2006/Е0 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА от 14 юни 2006 година за създаване на опростен режим за контрол на лица на външните граници, който се основава на едностранното признаване от страна на държавите-членки на определени разрешения за пребиваване, които се издават от ШВСЙЦЗРИЯ и Лихтенщайн за транзитно преминаване през тяхната територия ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 62, параграф 2, буква а) от него, като взеха предвид предложението на КОМИСИЯТЗ, като действат в съответствие с процедурата по член 251 от Договора ()), като имат предвицд, че: Съгласно член 21 от Конвенцията от 19 юни 1990 г. за прилагане на Шенгенското споразумение от 14 юни 1985 г. между правителствата на държавите от икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френ- ската република за постепенното премахване на контрола върху движението на лица по общите им граници (2) (нари- чана по-долу Шенгенската конвенция) разрешения за пре- биваване, издадени от държави-членки, които изцяло при- лагат достиженията на правото от Шенген, взаимно се признават като равностойни с визи, издадени по единния образец. Настоящите правила на Общността не предвиждцат обаче облекчен режим за контрол на лица на външните граници, където разрешенията за пребиваване, издадени от трети страни, се признават за равностойни на визите, издадени по единен  образец за транзитно  преминаване или краткосрочен престой в общото пространство. Граждани на трети страни, които притежават разрешение за пребиваване, изцадено от Швейцария, и които имат задъл- жение за виза съгласно Регламент (ЕО) Ме 5392001 на Становище на Европейския парламент от 6 април 2006 г. (все още непубликувано в Официален вестник) и Решение на Съвета от 1 юни 2006 г. ОВ Т. 239, 22.9.2000 г., стр. 19. () Съвета от 15 март 2001 г. относно определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите- членки, както и тези, чиито граждани се освободени от това изискване (?), трябва да кандидатстват за издаване на виза при преминаване на общото пространство при завръщане в страната си на произход. В резултат на това консулските служби на държавите-членки в Швейцария трябва да раз- глеждат огромен брой заявления за виза, подадени от такива граждани на трети страни. Подобни трудности са възник- нали по отношение на заявления за издаване на виза на притежатели на разрешения за пребиваване, издадени от Лихтенщайн. В резултат на двустепенното прилагане на достиженията на правото от Шенгтен новите държави-членки, които се присъединиха към Европейския съюз на 1 май 2004 г., трябва да издават национални визи на граждани на трети страни, които притежават разрешение за пребиваване, което е издадено от Швейцария и Лихтенщайн, и които имат задължение за виза съгласно Регламент (ЕО) Хе 539/2001. Някои от новите държави-членки изразиха загриженост по отношение на допълнителното административно натовар- ване, което това ще причини на техните консулства в Швей- цария и Лихтенщайн. Не е НеОбХОДИМО дпдържавите-членки да изискват от тази категория лица да притежават виза, тъй като те представля- ват малък риск от незаконна имиграция за пържавите- членки. За цда реагира на ситуацията в консулствата в Швейцария и Лихтенщайн на държави-членки, които изцяло прилагат достиженията на правото от Шенген и на новите държави- членки, следва да се въведе облекчен режим за контрол на лица на външните граници въз основа на едностранното признаване на определени разрешения за пребиваване, които са издадени от властите на Швейцария и Лихтенщайн, за равностойни на националните визи, изда- дени по единен образец. Това признаване следва па се ограничи до транзитното пре- минаване и не трябва да засяга възможността държавите- членки да издават визи за краткосрочен престой. ОВ Г. 81, 21.3.2001 г., стр. 1. Регламент, последно изменен с Регла- мент (ЕО) Ме 851/2005 (ОВ Г. 141, 4.6.2005 г., стр. 3).