13Г. 35 Официален вестник на Европейския съюз 213 320021.0022 1г.108/51 ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ 24.4.2002 ДИРЕКТИВА 2002/22|Е0 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95 от него, като взеха предвид предложението на Комисията (1), като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2), като взеха предвид становището на Комитета на регионите (3), в съответствие с процедурата, установена в член 251 от Договора (2), като имат предвид, че: (0 Либерализацията на далекосъобщителния отрасъл и все по-голямата конкуренция и избор на съобщителни услуги вървят успоредно с Ддействията за създаване на хармонизирана регулаторна рамка, която осигурява предо- ставянето на универсална услуга. Концепцията за универ- салната услуга следва да се развива, за да отразява напре- дъка в технологиите, развитието на пазара и промените в потребителското търсене. Регулаторната рамка, установена за пълна либерализация на далекосъобщителния пазар през 1998 година в Общността, определи минималния обхват на задълженията за универсална услуга и установи правилата за нейното остойностяване и финансиране. Съгласно член 153 от Договора, Общността трябва да цопринесе за закрилата на потребителите. Общността и нейните държавите-членки са поели ангажи- менти за регулаторната рамка на далекосъобщителните мрежи и услуги в рамките на споразумението на Световната търговска  организация (СТО) “ за “ основните цалекосъобщения. Всяка държава-членка на СТО има право ца определи вида задължението за универсална услуга, ОВС 365 Е, 19.12.2000 г., стр. 238 и ОВ С 332 Е, 27.11.2001 г., стр. 292. ОВ С139, 11.5.2001 г., стр. 15. ОВС144, 16.5.2001 г., стр. 60. Становище на Европейския парламент от 13 юни 2001 г. (все още непубликувано в Официален вестник), Обща позиция на Съвета от 17 септември 2001 г. (ОВ С 337, 30.11.2001 г., стр. 55) и Решение на Европейския парламент от 12 декември 2001 г. (все още непубли- кувано в Официален вестник). Решение на Съвета от 14 феврури 2002 г. която желае да поддържа. Такива задължения няма да се смятат за насочени против конкуренцията сами по себе си при условие че административно се управляват прозрачно, без допускане на дискриминация и неутрално по отноше- ние на конкуренцията, както и че не са по- голямо затруднение, отколкото е необхопимо за определения от пдържавата-членка вид на универсалната услута. Гарантирането на универсална услуга (т.е. предоставянето на определен минимум от услуги на всички крайни потре- бители на поносима цена) може да предполага предоста- вяне на някои услуги на някои потребители на цени, които се отклоняват от получилите се в резултат на нормалните пазарни условия. Въпреки това компенсациите за предприя- тията, определени да предоставят такива услуги при подобни обстоятелства, не бива да водят до нарушаване на конкуренцията, при условие че определените предприятия се компенсират за специфичните нетни разходи и при усло- вие че затруднението на нетните разходи се възстановява по неутрален за конкуренцията начин. На конкурентния пазар определени задължения следва да се прилагат за всички предприятия, които предоставят обществени телефонни услуги на определени обекти, а други следва да се прилагат само за предприятията със зна- чителна пазарна сила или предприятията, определени като оператори на универсална услуга. Крайната точка на мрежата представлява границата за целите на регулирането между регулаторната рамка за елек- тронните съобщителни мрежи и слуги и регулирането на крайните далекосъобщителни съоръжения. За определя- нето на местоположението на мрежовата крайна точка отговарят националните регулаторни органи по предложе- ние на съответните предприятия, когато това е необходимо. Държавите-членки следва да продължат да гарантират пре- доставянето на услугите, установени в глава П, със специ- фичното качество на всички крайни потребители на тях- ната територия, Ннезависимо от географското им местоположение, и на поносима цена в светлината на спе- цифичните национални условия. В рамките на задълже- нията за универсалната услута и в светлината на национал- ните особености, държавите-членки могат цда предприемат специфични мерки за потребителите в селските или гео- графски отдалечените райони, за ца гарантират техния достъп до услугите, установени в глава П, и поносимите им цени, както и да гарантират достъпа при условията на