Nr L 36/2 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 14. 2. 96 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 267/96 av den 13 februari 1996 om ändring av förordning (EEG) nr 3149/92 om fastställande av närmare bestäm- melser för leverans av livsmedel från interventionslager till de sämst ställda personerna i gemenskapen EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Euro- peiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 3730/87 av den 10 december 1987 om allmänna bestämmelser för leverans av livsmedel från interventionslager till utsedda organisationer för utdelning till de sämst ställda i gemen- skapen ('), ändrad genom förordning (EG) nr 2535/95 (2), särskilt artikel 6 i denna, och med beaktande av följande: För att möta den tillfälliga bristen på vissa basprodukter i interventionslagren medan årsplanen antas eller är under genomförande, är det möjligt enligt artikel 1 i förordning (EEG) nr 3730/87, i dess ändrade lydelse enligt förordning (EG) nr 2535/95, att frambringa dessa produkter på gemenskapsmarknaden på villkor som inte strider mot principen om leverans från interventionslager. Det bör fastställas närmare bestämmelser för detta förfarande och till följd av detta ändra kommissionens förordning (EEG) nr 3149/92 (?), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 2826/93 ('), och samtidigt infoga de tekniska anpassningar som visat sig nödvändiga. För att respektera principen att produkter som skall leve- reras till de sämst ställda företrädesvis skall tas ur inter- ventionslagren, bör det säkerställas, vid fastställandet av årsplanen, att fördelningen av offentliga lager mellan de medlemsstater som deltar i ordningen sker på lämpligaste sätt och att samordning sker av de överföringar inom gemenskapen som blivit nödvändiga på grund av brist på önskade produkter i en eller flera medlemsstater. För tillämpningen av artikel 1 i förordning (EEG) nr 3730/87 är det också lämpligt att fastställa en minimikvantitet under vilken överföring mellan medlemsstater inte bör ske av ekonomiska skäl. För att ordningen skall kunna administreras på bästa sätt och gemenskapens årsplan genomföras är det lämpligt, dels vid antagandet av årsplanen att fastställa vilka (') EGT nr L 352, 15.12.1987, s. 1. () EGT nr L 260, 31.10.1995, s. 3. (Ö) EGT nr L 313, 30.10.1992, s. 50. (') EGT nr L 258, 16.10.1993, s. 11. produkter som vid tillfällig brist skall kunna frambringas på marknaden för respektive produkt eller för en produkt av samma kategori, dels att fastställa det ekonomiska anslag som skall ställas till medlemsstatens förfogande för detta ändamål. För att uppnå dessa mål bör detta anslag vara beroende av de ansökningar som medlemsstaterna har lämnat in beträffande årsplanen, mängden önskade produkter som inte är disponibla från interventionslagren samt föregående räkenskapsårs anslag och hur dessa utnyttjas. För att säkerställa att företrädesvis produkter från inter- ventionslagren används, bör det fastställas att leveranser som skall genomföras av produkter som skall tas ur inter- ventionslagren först skall utföras, innan produkter av samma kategori frambringas på gemenskapsmarknaden. Det bör skapas bästa möjliga villkor för genomförandet av de olika leveranserna och ställas krav på offentliggörande av anbudsinfordringar för att garantera lika tillgång för alla aktörer i gemenskapen. De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandena från samtliga berörda förvaltningskommi- téer. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1I Förordning (EEG) nr 3149/92 ändras på följande sätt: 1. Artikel 2.1 skall ersättas med följande: ”I. - Kommissionen skall senast den 1 oktober varje år fastställa en årlig plan för distribution av livsmedel till de sämst ställda, fördelat på berörda medlemsstater. Vid fördelningen av resurserna mellan medlemssta- terna skall kommissionen beakta optimala beräkningar av det antal personer i de berörda medlemsstaterna som har det sämst ställt. Det skall också beakta genomförandet och utnyttjandet av åtgäder under tidi- gare budgetår, särskilt på grundval av de rapporter som avses i artikel 10 i denna förordning.”