120 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 03/Vol. 38 391R2328 6.8.91 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING Nr L 218/1 RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 2328/91 av den 15 juli 1991 om förbättring av jordbruksstrukturens effektivitet EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 42 och 43 i detta, med beaktande av kommissionens förslag(!), med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(?), och med beaktande av följande: Rådets förordning (EEG) nr 797/85 av den 12 mars 1985 om förbättring av jordbruksstrukturens effektivitet("), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 3577/90(5), har ändrats på ett omfattande sätt vid ett flertal tillfällen. Av klarhetsskäl och rationella skäl bör den förordningen kodifieras. Enligt artikel 1 i rådets förordning (EEG) nr 2052/88 av den 24 juni 1988 om strukturfondernas uppgifter och effektivitet och om samordning av deras verksamheter dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbankens och de andra finansieringsorganens verksamheter(5), har den politik som gemenskapen för genom strukturfonderna i synnerhet till uppgift att främja förverkligandet av de allmänna målen i artiklarna 130a och 130c i fördraget om upprättandet av EEG genom att bidra till att de fem prioriterade målen uppnås. Utvecklingssektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) har till uppgift att påskynda anpassningen av jordbruksstrukturerna i syfte att reformera den gemensamma jordbrukspolitiken. Ingripanden av EUGF]J för att uppnå mål 5 a regleras av rådets förordning (EEG) nr 4253/88 av den 19 december 1988 om fastställande av genomförandebestämmelser för förordning (EEG) nr 2052/88 vad gäller samordning av de olika strukturfondernas verksamheter, dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbankens och de andra finansieringsorganens verksamheter(7), och av  rådets förordning (EEG) nr 4256/88 av den 19 december 1988 om (!1) EGT nr C 82, 27.3.1991, s. 7. (C) EGT nr C 158, 17.6.1991. () EGT nr C 159, 17.6.1991, s. 31. (5) EGT nr L 93, 30.3.1985, s. 1. (5) EGT nr L 353, 17.12.1990, s. 23. (5) EGT nr L 185, 15.7.1988, s. 9. (7) EGT nr L 374, 31.12.1988, s. 1. genomförandebestämmelser för förordning (EEG) nr 2052/88 vad gäller utvecklingssektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket(?). Denna gemensamma åtgärd måste harmoniera med andra övergripande åtgärder som vidtagits i syfte att uppnå mål 5 a. Den avspeglar också vissa principer i gemenskapspolitiken för jordbruksstrukturen som kan tillämpas generellt på alla de ingripanden som fonderna gör. Det är inte möjligt att uppnå de mål i den gemensamma jordbrukspolitiken som anges i artikel 39.1 a och 39.1 b i fördraget, om man inte ger stöd till förbättring av jordbruks- strukturens effektivitet, särskilt i de regioner som har särskilt allvarliga problem. Denna förbättring av jordbruksstrukturernas effektivitet är en nödvändig beståndsdel i utvecklingen av den gemensamma jordbrukspolitiken. Följaktligen bör den baseras på gemenskapens begrepp och kriterier. På grund av deras olikartade orsaker, art och omfattning kan jordbrukets strukturella problem kräva lösningar som varierar från region till region och som kan anpassas över tiden. Sådana lösningar måste bidra till den allmänna ekonomiska och sociala utvecklingen i varje berörd region. Situationen på jordbruksmarknaderna har förändrats, och kommer att ytterligare förändras, på grund av den nya inriktningen på den gemensamma jordbrukspolitiken som orsakats av behovet att säkerställa en gradvis minskning av produktionen i de sektorer där det finns ett produktionsöverskott. I detta sammanhang måste strukturpolitiken hjälpa jordbrukarna att anpassa sig till denna nya situation och dämpa de effekter som den nya marknads- och prispolitiken sannolikt kommer att få i synnerhet på jordbrukets inkomster. Om det europeiska jordbruket skall kunna hävda sig på världsmarknaden i framtiden, måste den gemensamma jordbrukspolitiken även i fortsättningen syfta till att öka jordbruksföretagens = effektivitet och konkurrenskraft. Medan huvuddelen av de anpassningar som krävs för att bevara den långsiktiga konkurrenskraften hos gemenskapens jordbruk måste ske genom marknadspolitiken, måste även strukturpolitiken bidra genom att stärka produktions- och marknadsstrukturerna så långt möjligt, men utan att på något sätt öka obalansen mellan de produktionsresurser som tilldelats jordbruket och de förutsebara avsättnings- möjligheterna. (5) EGT nr L 374, 31.12.1988, s. 25.