L 175/10 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 14.7.2000 RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1522/2000 av den 10 juli 2000 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av syntetstapelfibrer av polyestrar med ursprung i Australien, Indonesien och Thailand och om slutgiltigt uttag av den preliminärt införda EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (!), särskilt artikel 9 i denna, med beaktande av det förslag som kommissionen lagt fram efter samråd med den rådgivande kommittén, och av följande skäl: 1. FÖRFARANDE 1.1 Provisoriska åtgärder och slutgiltiga utjämnings- tullar Genom kommissionens förordning (EG) nr 124/2000 (?) (nedan kallad förordningen om preliminär tull) infördes preliminära antidumpningstullar på import till gemen- skapen av polyesterstapelfibrer enligt KN-nummer 5503 20 00 med ursprung i Australien, Indonesien och Thailand. Till följd av en parallellt genomförd antisubventionsun- dersökning infördes genom kommissionens förordning (EG) nr 123/2000 (?) provisoriska utjämningstullar på import till gemenskapen av polyesterstapelfibrer med ursprung i Australien och Taiwan. När det gäller den ovannämnda antisubventionsunder- sökningen infördes genom rådets förordning (EG) nr 978/2000 () slutgiltiga utjämningstullar på import med ursprung i Australien, Taiwan och Indonesien. 1.2 Påföljande förfarande Efter det att preliminära antidumpningstullar hade införts lämnade flera parter skriftliga synpunkter. I enlighet med artikel 6.5 i förordning (EG) nr 384/96 (nedan kallad ”grundförordningen”) gavs de parter som så önskade tillfälle att bli hörda. Parterna underrättades om de viktigaste omständigheter och överväganden på grundval av vilka man avsåg att rekommendera anfö- randet av en slutgiltig antidumpningstull och ett slutgil- tigt uttag, på nivån för denna tull, av de belopp för vilka säkerhet ställts i form av preliminär tull. De beviljades också en period inom vilken de kunde lämna synpunkter efter underrättelsen av dessa uppgifter. (!) EGT L 56, 6.3.1996, s. 1: Förordningen senast ändrad genom rådets förordning (EG) nr 905/98 (EGT L 128, 30.4.1998, s. 18). (2) EGT L 16, 21.1.2000, s. 3. (?) EGT L 16, 21.1.2000, s. 30. (4) EGT L 113, 12.5.2000, s. 1. tullen (5) (10) De muntliga och skriftliga synpunkter som lämnades av de berörda parterna inom den tidsfrist som fastställts för detta ändamål övervägdes och beaktades, när det ansågs lämpligt, i samband med de slutgiltiga avgörandena. 1.3 Bristande samarbete Efter det att de provisoriska åtgärderna hade införts begärde en icke-samarbetsvillig indonesisk exporterande tillverkare att kommissionen på nytt skulle se över dennes ställning som icke-samarbetsvillig tillverkare. Det gjordes gällande att trots de svårigheter som tidsfristerna vållade besvarade detta företag kommissionens frågefor- mulär och att detta var ett tecken på att det hade för avsikt att samarbeta. Enligt vad som angivits i skäl 18 i förordningen om preliminär tull underlät denna exporterande tillverkare att lämna ett fullständigt svar på frågeformuläret inom en tidsfrist som utsträckts flera gånger för att göra det möjligt för företaget att lämna in ett meningsfullt svar. Det preliminära konstaterandet när det gäller bristande samarbete bör därför bekräftas. 2. BERÖRD PRODUKT OCH LIKADAN PRODUKT Den produkt som berörs är syntetstapelfibrer av poly- estrar, inte kardade, kammade eller på annat sätt beredda för spinning, vilka för närvarande klassificeras enligt KN- nummer 5503 20 00. Produkten kallas vanligtvis polyes- terstapelfibrer. Den thailändska regeringen, Indonesiens regering, vissa exporterande tillverkare och en sammanslutning av användare (”Eurofibrefill”) hävdade att tillkännagivandet om inledande av det nuvarande förfarandet inte omfat- tade de typer av polyesterstapelfibrer som inte är beredda för spinning och att dessa typer därför borde ha undantagits från förfarandet. Det hävdades också att det, i alla händelser, borde göras en åtskillnad mellan de typer av polyesterstapelfibrer som är avsedda att användas för spinning (även kallade vävda polyesterstapelfibrer) och polyesterstapelfibrer som inte är avsedda att användas för spinning (även kallade bondade polyesterstapelfibrer (”fibrefill”)) på grund av olikheter i deras fysiska, tekniska och kemiska egenskaper och skilda användningsområde. Dessutom gjordes det gällande att utbytbarheten, i den mån den var möjlig, mellan vävda polyesterstapelfibrer och bondade polyesterstapelfibrer var mycket begränsad och att den endast rörde vissa typer av fibrer som ursprung- ligen var avsedda för vävda polyesterstapelfibrer vilka kan användas som bondade polyesterstapelfibrer. Vissa