20 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 06/Vol. 02 379L0267 13.3.79 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING Nr L 63/1 RÅDETS FÖRSTA DIREKTIV av den 5 mars 1979 om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva direkt livförsäkringsrörelse (79/267/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Euro- peiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 49 och 57 i detta, med beaktande av kommissionens förslag ('), med beaktande av Europaparlamentets yttrande (), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (?), och med beaktande av följande: Det är viktigt att undanröja vissa skillnader mellan olika nationella tillsynsregler för att göra det lättare att starta och driva livförsäkringsverksamhet. För att nå detta mål och samtidigt tillförsäkra försäkringstagare och förmånsta- gare i samtliga medlemsstater ett tillräckligt skydd skall bestämmelserna avseende de finansiella krav som ställs på livförsäkringsföretagen samordnas. En indelning i försäkringsklasser är nödvändig, främst för att bestämma vilka former av försäkringsverksamhet som omfattas av obligatorisk auktorisation. Vissa ömsesidiga institut bör undantas från tillämpnings- området för detta direktiv, om de på grund av sin rättsliga ställning uppfyller skäliga villkor beträffande säkerhet och finansiella krav. Vissa institut, vars verksamhet täcker endast en mycket begränsad sektor och som är begränsad genom institutens stadgar, bör också undantas. Medlemsstaterna tillämpar olika bestämmelser och olika praxis för samtidig verksamhet avseende livförsäkring och annan försäkring än livförsäkring. Nyetablerade företag bör inte medges att driva dessa två verksamhetsgrenar samtidigt. Medlemsstaterna bör däremot ha rätt att medge redan etablerade företag som driver dessa verksamhets- grenar samtidigt att fortsätta med detta, förutsatt att varje verksamhetsgren har sin egen ledning, detta för att för- säkringstagarnas intressen, när det gäller livförsäkring respektive annan försäkring än livförsäkring, skall tillva- ratas och för att de finansiella minimiförpliktelser som åvilar en av dessa försäkringsgrenar inte skall bäras av den (') EGT nr C 35, 28.3.1974, s. 9. (') EGT nr C 140, 13.11.1974, s. 44. () EGT nr C 109, 19.9.1974, s. 1. andra verksamhetsgrenen. Om något sådant företag önskar etablera sig i en medlemsstat för att där driva verk- samhet med livförsäkring, bör den för detta ändamål inrätta ett dotterföretag som under en övergångsperiod kan utnyttja vissa förmånliga villkor. För redan etablerade företag, som utövar samtidig verksamhet avseende livför- säkring och annan försäkring än livförsäkring, bör en medlemsstat ha möjlighet att föreskriva att företagen, om de är etablerade inom statens territorium, skall upphöra med denna samtidiga verksamhet. Specialiserade företag bör stå under särskild tillsyn, när ett företag som meddelar annan försäkring än livförsäkring tillhör samma finansi- ella företagsgrupp som ett livförsäkringsbolag. Livförsäkringsverksamhet är föremål för officiell auktori- sation och tillsyn i varje medlemsstat. Villkoren för att bevilja eller återkalla en sådan auktorisation måste läggas fast. Ett beslut om avslag på en ansökan om auktorisation eller om återkallande av en auktorisation måste kunna göras till föremål för domstolsprövning. När det gäller tekniska reserver, inklusive premiereserven, kan samma regler göras tillämpliga som gäller för annan försäkring än livförsäkring, innebärande att reserverna skall vara lokaliserade till det land där verksamheten bedrivs samt att det landets bestämmelser skall tillämpas beträffande beräkningsmetod, placeringsslag och för värdering av tillgångarna. Även om det är önskvärt att dessa frågor samordnas, är det inte nödvändigt att detta sker inom ramen för detta direktiv, varför sådan samord- ning kan ske längre fram. För att skydda sig mot svängningar i verksamheten är det nödvändigt för försäkringsföretagen att ha, utöver tekniska reserver — inklusive premiereserver — av tillräcklig storlek för att kunna uppfylla sina försäkringsåtaganden, en kompletterande reserv i form av en s.k. solvensmargi- nal, som skall motsvaras av fria tillgångar och, med tillsynsmyndighetens godkännande, av andra, dolda tillgångar. För att man skall kunna vara säker på att de krav som ställs på försäkringsföretagen är grundade på objektiva kriterier som tillförsäkrar företag av samma storlek likvärdiga konkurrensvillkor, bör solvensmargi- nalen stå i förhållande till respektive företags totala åtaganden samt till arten och storleken av de risker som hänför sig till de olika slag av verksamhet som ligger inom ramen för detta direktiv. Solvensmarginalen bör därför vara olika stor beroende på om det rör sig om placeringsrisk, dödsfallsrisk eller förvaltningsrisk. Den bör