L 140/2 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 30.5.2002 (Rättsakter vilkas publicering är obligatorisk) EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 889/2002 av den 13 maj 2002 om ändring av rådets förordning (EG) nr 2027/97 om lufttrafikföretags skadeståndsansvar vid olyckor (Text av betydelse för EES) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2 i detta, med beaktande av kommissionens förslag (!), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (?) efter att ha hört Regionkommittén, i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (?), och av följande skäl: (1) — Inom ramen för den gemensamma transportpolitiken är det viktigt att säkerställa en rimlig ersättningsnivå för passagerare som är inblandade i flygolyckor. (2) — En ny konvention om vissa enhetliga regler för interna- tionella lufttransporter ingicks i Montreal den 28 maj 1999, i vilken fastställs nya globala bestämmelser om skadeståndsansvar vid olyckor under internationella luft- transporter som ersätter bestämmelserna i 1929 års Warszawakonvention och senare ändringar av denna ('). (3) - Warszawakonventionen kommer att fortsätta att gälla vid sidan av :Montrealkonventionen under en obestämbar tid. (4 — I Montrealkonventionen fastställs bestämmelser om obegränsat skadeståndsansvar vid passagerares dödsfall eller skada. (5) Gemenskapen har undertecknat Montrealkonventionen och visat sin avsikt att bli part i konventionen genom att ratificera den. (') EGT C 337 E, 28.11.2000, s. 68 och EGT C 213 E, 31.7.2001, s. 298. (2) EGT C 123, 25.4.2001, s. 47. () Europaparlamentets yttrande av den 3 april 2001 (EGT C 21, 24.1.2002, s. 256), rådets gemensamma ståndpunkt av den 19 december 2001 (EGT C 58 E, 5.3.2002, s. 8) och Europaparla- mentets beslut av den 12 mars 2002. (5) EGT L 194, 18.7.2001, s. 38. (60 — Det är nödvändigt att ändra rådets förordning (EG) nr 2027/97 av den 9 oktober 1997 om lufttrafikföretagens skadeståndsansvar vid olyckor (7) för att anpassa förord- ningen till bestämmelserna i Montrealkonventionen och därigenom skapa ett enhetligt ansvarssystem för interna- tionella lufttransporter. (7) - Skyddet för passagerare och deras anhöriga stärks genom denna förordning och Montrealkonventionen vilka inte kan tolkas så, att de försvagar dessa personers skydd i förhållande till existerande lagstiftning vid datum för denna förordnings antagande. (8 På den interna luftfartsmarknaden görs inte längre någon skillnad mellan nationell och internationell trans- port, och det är därför lämpligt att såväl omfattningen som nivån av skadeståndsansvaret är detsamma för både internationella och nationella transporter inom gemen- skapen. (9) — I enlighet med subsidiaritetsprincipen är åtgärder på gemenskapsnivå önskvärda för att skapa ett enhetligt regelverk för samtliga EG-lufttrafikföretag. (10) — Ett system för obegränsat skadeståndsansvar vid passage- rares dödsfall eller skada är lämpligt för ett säkert och modernt system för lufttransport. (11) — Ett EG-lufttrafikföretag bör kunna åberopa artikel 21.2 i Montrealkonventionen endast om det visar att skadan inte vållats av transportörens eller dennes anställdas eller uppdragstagares vårdslöshet eller annan oriktig handling eller underlåtenhet. (12) — Enhetliga gränser för skadeståndsansvar vid förlust, skada eller förstörelse av bagage samt för skador som orsakats av förseningar, vilka gränser tillämpas för alla resor som görs med EG-lufttrafikföretag, kommer att säkerställa enkla och tydliga regler för både passagerare och flygbolag samt göra det möjligt för passagerare att avgöra när tilläggsförsäkring är nödvändig. (7) EGT L 285, 17.10.1997, s. 1.