10.7.2000 Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 169/1 I (Rättsakter vilkas publicering är obligatorisk) RÅDETS DIREKTIV 2000/29/EG av den 8 maj 2000 om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till gemenskapen och mot att de sprids inom gemenskapen EUROPEISKA UNIONS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättande av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 37 i detta, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europaparlamentets yttrande (!), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs ytt- rande (?), och av följande skäl: (1) (5) Rådets direktiv 77/93/EEG av den 21 december 1976 om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till gemenskapen och mot att de sprids inom gemenskapen (?) har undergått flera och omfattande ändringar/('). För att skapa klarhet och av praktiska skäl bör en kodifiering av nämnda direktiv företas. Växtodlingen är mycket viktig för gemenskapen. Växtodlingens avkastning minskar ständigt genom påver- kan av skadegörare. Det är absolut nödvändigt att skydda växter mot skade- görare inte bara för att undvika en minskning av avkast- ningen, utan också för att öka produktiviteten inom jordbruket. De åtgärder som vidtas av gemenskapen, genom den växtskyddsordning som tillämpas för gemenskapen som (!) Yttrandet avgivet den 15 februari 2000 (ännu ej offentliggjort i EGT). (?) EGT C 129, 27.4.1998, s. 36. () EGT L 26, 31.1.1977, s. 20. Direktivet senast ändrat genom kom- missionens direktiv 1999/53/EG (EGT L 142, 5.6.1999, s. 29). (') Se bilaga VII, del A. (10) ett område utan inre gränser, i syfte att systematiskt utrota skadegörare i gemenskapen, skulle bara ha en begränsad effekt om inte skyddsåtgärder samtidigt vid- togs mot deras införsel till gemenskapen. Behovet av sådana åtgärder har länge insetts. De har varit föremål för många nationella bestämmelser och internationella — avtal, däribland internationella växt- skyddskonventionen av den 6 december 1951 som slöts inom Förenta nationernas livsmedels- och lantbruksorga- nisation (FAO) och som är av världsomfattande intresse. En av de viktigaste åtgärderna består i att utarbeta en förteckning över de mycket farliga skadegörare, vilkas införsel till gemenskapen måste förbjudas och även en lista över de skadegörare vars införsel måste förbjudas om de förekommer på vissa växter eller växtprodukter. Förekomst av en del av dessa skadegörare kan inte kon- trolleras effektivt när växter eller växtprodukter förs in från länder där skadegörarna förekommer. Det är därför nödvändigt att i en så begränsad omfattning som möjligt fastställa förbud mot införsel av vissa växter och växtpro- dukter, eller att bestämmelser fastställs om att särskilda kontroller skall göras i produktionslandet. Sådana växtskyddskontroller måste begränsas till införsel av produkter med ursprung i icke-medlemsländer och till de fall där det föreligger starka indikationer på att någon av växtskyddsbestämmelserna inte har iakttagits. Det är nödvändigt att fastställa en möjlighet att under vissa förhållanden göra undantag från vissa bestämmel- ser. Erfarenheten visar att vissa av dessa undantag kan vara av lika stor betydelse som säkerhetsåtgärderna. Det förfarande i brådskande fall som fastställs i detta direktiv bör därför också gälla för dessa undantag.