L 180/8 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 19.7.2000 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1565/2000 av den 18 juli 2000 om fastställande av de åtgärder som är nödvändiga för antagandet av ett utvärderingsprogram i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2232/96 (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2232/96 av den 28 oktober 1996 om gemenskaps- regler för aromämnen som används eller är avsedda att användas i eller på livsmedel (!), särskilt artikel 4 i denna, och av följande skäl: (1) Genom kommissionens beslut 1999/217/EG (?) antogs en förteckning över aromämnen som används i eller på livsmedel, i enlighet med förordning (EG) nr 2232/96. I bilagan till förordning (EG) nr 2232/96 fastställs allmänna kriterier för användning av aromämnen. Dessa kriterier innebär i huvudsak att aromämnena inte får innebära någon risk för konsumentens hälsa och att de inte får användas på ett sätt som vilseleder konsu- menten. I artikel 4.1 i förordning (EG) nr 2232/96 föreskrivs att ett utvärderingsprogram skall antas för att kontrollera om de aromämnen som anges i förteckningen överens- stämmer med de allmänna kriterierna för användningen. Om det efter utvärderingen visar sig att ett aromämne inte uppfyller dessa kriterier skall det enligt artikel 4.3 utgå ur förteckningen. Som ett första steg i utvärderingsprogrammet bör ämnena i förteckningen tilldelas FL-nummer beroende på sina kemiska egenskaper och delas in i grupper av strukturellt besläktade föreningar som kan förväntas uppvisa vissa likheter i fråga om metaboliskt och biolo- giskt beteende. Med tanke på att förteckningen omfattar ett stort antal aromämnen och att en lista över godkända aromämnen måste antas inom den tidsfrist som anges i förordningen bör man inte slösa med vetenskapliga resurser inom utvärderingsprogrammet, utan använda säkerhetsbedöm- ningar som redan gjorts av Europarådets expert- kommitté för aromämnen (CEFS), Europeiska kommis- sionens vetenskapliga livsmedelskommitté (SCF) och FAO/[WHO:s gemensamma expertkommitté för livsme- delstillsatser (JECFA). (!) EGT L 299, 23.11.1996, s. 1. (2) EGT L 84, 27.3.1999, s. 1. (6) Vetenskapliga livsmedelskommittén har rådfrågats och har särskilt behandlat frågan huruvida resultat av utvär- deringar som gjorts av andra vetenskapliga kommittéer kan godtas. I sina slutsatser av den 2 december 1999 menade SCF att de aromämnen som JECFA anser vara godtagbara vid nuvarande uppskattat intag, med vissa undantag uppfyller de allmänna kriterierna för använd- ning och skulle kunna tas med i listan över godkända ämnen utan att genomgå en separat utvärdering av SCF för närvarande. SCF konstaterade också att aromämnen som tidigare utvärderats av SCF och CEFS och som då befunnits vara säkra, inte behöver genomgå någon ny utvärdering eftersom de tidigare använda kriterierna är tillräckligt stränga för att ämnena skall kunna betraktas som säkra vid nuvarande användning. Vetenskapliga livsmedelskommittén ansåg vidare att man för de återstående aromämnena kan undvika onödigt dubbelarbete genom att dela upp utvärderingen av olika ämnesgrupper mellan JECFA och SCF. Enligt artikel 4.2 i förordning (EG) nr 2232/96 skall de som är ansvariga för aromämnenas utsläppande på marknaden överlämna de uppgifter som är nödvändiga för utvärderingen till kommissionen. Det anses vara viktigt för utvärderingen att information om ämnena (renhet, kemisk specifikation, naturlig förekomst i livs- medel och total mängd som tillsätts i livsmedel) och resultat av toxikologiska och metaboliska undersök- ningar finns tillgängliga. För att möjliggöra en fortlö- pande utvärdering under hela perioden bör informa- tionen tillhandahållas snarast möjligt och vara tillgänglig i god tid före utvärderingen av ett visst ämne. Informa- tionen bör uppdateras så snart nya uppgifter blir till- gängliga. Kommissionen får begära kompletterande uppgifter om det visar sig att de uppgifter som har lämnats om ett ämnes kemiska identitet och om den mängd som tillsätts i livsmedel, eller om toxikologiska och metaboliska undersökningar av ett ämne eller närbesläktade ämnen, är otillräckliga. Efter den inledande bedömningen av exponeringen, vilken bör grundas på de totala mängder som tillsätts i livsmedel, kan det för utvärderingen av vissa ämnen krävas mer detaljerade uppgifter om användningen.