15/Vol. 09 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 147 389L0677 30.12.89 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING Nr L 398/19 RÅDETS DIREKTIV av den 21 december 1989 om ändring för åttonde gången av direktiv 76/769/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (beredningar) (89/677/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta, med beaktande av kommissionens förslag(!), i samarbete med Europaparlamentet(2), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(?), och med beaktande av följande: Det är nödvändigt att vidta åtgärder för att stegvis upprätta den inre marknaden under tiden fram till den 31 december 1992. Den inre marknaden skall vara ett område utan inre gränser, inom vilket ett fritt utbyte av varor, personer, tjänster och kapital är säkerställt. Förbud gäller mot att släppa ut vissa prydnadsföremål på marknaden som är avsedda att ge ljuseffekter och som består av glasbehållare med sådana farliga vätskor som avses i direktiv 67/548/EEG(4), senast ändrat genom direktiv 86/431/EEG(5). Trots detta släpps fortfarande föremål ut på marknaden som medför samma risker och som är avsedda att användas i spel med en eller flera deltagare, samtidigt som de kan ha en dekorativ funktion. PCB/PCT-halten (0,01 viktprocent-100 ppm) i preparat, inklusive spilloljor, bör revideras. I rådets direktiv 87/101/EEG av den 22 december 1986 om ändring i direktiv 75/439/EEG om omhändertagande av spilloljor(£) fastställs denna halt till 0,005 viktprocent. Bensen (CAS nr 71-43-2) är ett giftigt ämne som kan påverka det centrala nervsystemet och bildningen av nya blodkroppar samt framkalla cancer, särskilt leukemi. Detta ämne klas- (!) EGT nr C 43, 16.2.1988, s. 9. (2) EGT nr C 96, 17.4.1989, s. 190 och EGT nr C 256, 9.10.1989, s. 70. () EGT nr C 175, 4.7.1988, s. 10 och EGT nr C 337, 31.12.1987, s. 7. (5) EGT nr 196, 16.8.1967, s. 1. (5) EGT nr L 247, 1.9.1986, s. 1. (5) EGT nr L 42, 12.2.1987, s. 43. sificeras som cancerframkallande, kategori 1, i direktiv 67/548/EEG. ILO-konventionen nr 136 och ILO- rekommendationen nr 144 = (International - Labour Organisation) innehåller bestämmelser om skydd mot de risker som är förenade med bensen. Följande ämnen kan framkalla cancer, särskilt i urinvägarna: 2-naftylamin (CAS nr 91-59-8), 4-nitrodifenyl (CAS nr 92-93-3), 4-aminodifenyl (CAS nr 92-67-1) och benzidin (CAS nr 92-87-5). Dessa ämnen klassificeras som cancerframkallande, kategori 1, i direktiv 67/548/EEG. Även om dessa ämnen inom gemenskapen endast framställs i minimala, kontrollerade mängder och uteslutande för forskningsändamål, kan de likväl förekomma i form av föroreningar i andra ämnen eller preparat. Möjligheten att förhindra uppkomsten av cancer i arbetsmiljön och skydda konsumenten förbättras om högsta tillåtna koncentrationsgränser och regler som begränsar användningen fastställs beträffande dessa ämnen, som sådana eller som beståndsdelar i preparat. Dessa regler skall gälla utöver de särskilda bestämmelser som uteslutande är till- lämpliga på arbetsmiljön. Blyföreningar i allmänhet är hälsofarliga. Detta gäller särskilt blysalter, som lätt löses upp i mag-tarmkanalen. Sådana föreningar används ibland fortfarande som pigment i vissa färger för dekorationsändamål. Sådan användning bör regleras. ILO-konventionen nr 13 reglerar användningen av blyvitt i färg. Vissa färger som innehåller arsenik-, kvicksilver- och tennföreningar och som skall hindra beväxning på båtskrov eller undervattensutrustning har skadlig inverkan på vatten- levande organismer. För att bättre skydda miljön bör användningen av sådana föreningar i färger regleras. Inte bara ämnet di-p-oxo-di-n-butylstanniohydroxiboran (CH,,BO3S,, CAS nr 75113-37-0) utan även dess nedbrytningsprodukter är farliga för människor och för miljön, särskilt vattenmiljön. Användningen av dessa ämnen bör regleras. Vissa medlemsstater har redan infört begränsningar i fråga om användning eller utsläppande på marknaden av de ovan nämnda ämnena eller preparat som innehåller dessa ämnen. Sådana begränsningar inverkar direkt på den inre marknadens upprättande och funktion. En tillnärmning av