29.12. 1999 Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 336/21 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 2790/1999 av den 22 december 1999 om tillämpningen av artikel 81.3 i fördraget på grupper av vertikala avtal och samordnade förfa- randen (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning nr 19/65/EEG av den 2 mars 1965 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på vissa grupper av avtal och samordnade förfaranden (!), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1215/1999 (?), särskilt artikel 1 i denna, efter att ha offentliggjort ett utkast till denna förordning (?), efter att ha samrått med den rådgivande kommittén för kartell- och monopolfrågor, och av följande skäl: 1. Förordning nr 19/65/EEG ger kommissionen befogenhet att genom förordning tillämpa artikel 81.3 i fördraget (tidigare artikel 85.3) på vissa grupper av vertikala avtal och motsvarande samordnade förfaranden som omfattas av artikel 81.1. 2. De erfarenheter som hittills har förvärvats gör det möjligt att definiera en grupp vertikala avtal som normalt kan anses uppfylla villkoren i artikel 81.3. 3. Denna grupp omfattar vertikala avtal om inköp eller försäljning av varor eller tjänster när dessa avtal är slutna mellan icke konkurrerande företag, mellan vissa konkur- renter eller av vissa sammanslutningar av varudetaljister. Gruppen omfattar även vertikala avtal som innehåller kompletterande bestämmelser om  överlåtelse = eller användning av immateriella rättigheter; i denna förord- ning omfattar begreppet vertikala avtal alltid motsva- rande samordnade förfaranden. 4. Vid tillämpningen av artikel 81.3 genom förordning är det inte nödvändigt att definiera vilka vertikala avtal som kan omfattas av artikel 81.1. Vid en individuell bedöm- ning av avtal som omfattas av artikel 81.1 måste hänsyn tas till flera faktorer, särskilt marknadsstrukturen på leverans- och inköpssidan. 5. Gruppundantagsförordningen bör begränsas till att avse vertikala avtal som med tillräckligt stor säkerhet kan antas uppfylla villkoren i artikel 81.3. (!) EGT 36, 6.3.1965, s. 533/65. (?) EGT L 148, 15.6.1999, s. 1. () EGT C 270, 24.9.1999, s. 7. 10. Vertikala avtal inom den grupp som definieras i denna förordning kan öka den ekonomiska effektiviteten inom en produktions- eller distributionskedja genom att möjliggöra en bättre samordning mellan de deltagande företagen. De kan särskilt leda till att parternas transak- tions- och distributionskostnader sänks och att deras investerings- och försäljningsnivåer optimeras. Sannolikheten för att sådana  effektivitetsfrämjande effekter uppväger de konkurrenshämmande effekter som kan uppstå till följd av begränsningar i vertikala avtal beror på de berörda företagens marknadsinflytande och därför på i vilken utsträckning dessa företag möts av konkurrens från andra leverantörer av varor eller tjänster vilka av köparen betraktas som likvärdiga eller utbytbara med hänsyn till produkternas egenskaper, pris och till- tänkta användning. Om leverantörens andel av den relevanta marknaden inte överstiger 30 2 kan det förutsättas att vertikala avtal som inte innehåller vissa typer av allvarligt konkurrens- hämmande begränsningar i allmänhet bidrar till att förbättra produktionen eller distributionen samtidigt som konsumenterna tillförsäkras en skälig andel av den vinst som därigenom uppnås. När det gäller vertikala avtal som innehåller exklusiva leveransskyldigheter är det köparens marknadsandel som är relevant för att fastställa sådana vertikala avtals samlade effekter på marknaden. Över tröskelvärdet på 30 4 för marknadsandelar kan det inte förutsättas att vertikala avtal som faller inom till- lämpningsområdet för artikel 81.1 vanligtvis ger upphov till objektiva fördelar av sådan art och omfattning att de kan kompensera för de nackdelar de skapar för konkur- rensen. Vertikala avtal som innehåller begränsningar som inte är absolut nödvändiga för att uppnå de ovannämnda posi- tiva verkningarna bör inte få undantag enligt denna förordning. Detta gäller särskilt vertikala avtal som inne- håller vissa typer av allvarligt konkurrenshämmande begränsningar, såsom lägstapris eller fasta återförsälj- ningspriser och vissa slag av territoriellt skydd, vilka inte skall omfattas av gruppundantaget, oberoende av de berörda företagens marknadsandel.