210 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 06/Vol. 01 377L0780 Nr L 322/30 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING 17.12.77 RÅDETS FÖRSTA DIREKTIV av den 12 december 1977 om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (77/780/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europe- iska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 57 i detta, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europaparlamentets yttrande ('), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs "yttrande (?), och och med beaktande av följande: Enligt fördraget är all diskriminerande behandling med avseende på etablering och tillhandahållande av tjänster, vare sig på grund av nationalitet eller på grund av det förhållandet att ett företag inte är etablerat i de medlems- stater där tjänsterna tillhandahålls, förbjuden efter över- gångsperiodens utgång. För att göra det lättare att starta och driva verksamhet i kreditinstitut är det nödvändigt att undanröja de mest störande skillnaderna mellan medlemsstaternas rättsregler för dessa institut. Med hänsyn till omfattningen av dessa skillnader går det inte att med endast ett direktiv skapa de nödvändiga förutsättningarna för en gemensam marknad för kredinsti- tut. Det är därför nödvändigt att gå stegvis fram. Syftet med detta är att kreditinstitut som verkar i flera medlems- stater skall ställas under samlad tillsyn och att denna tillsyn skall utövas av behöriga myndigheter i den stat där kreditinstitutet har sitt huvudkontor, i erforderligt samar- bete med behöriga myndigheter i andra berörda medlemsstater. Samordningen skall gälla alla kreditinstitut, både för att ge skydd åt sparmedel och för att skapa lika konkur- rensvillkor för instituten. Skälig hänsyn skall, där det är befogat, tas till objektiva skillnader i fråga om institutens verksamhetsbetingelser och till deras ändamål, så som föreskrivits genom nationell lagstiftning. (') EGT nr C 128, 9.6.1975, s. 25. (2) EGT nr C 263, 17.11.1975, s. 25. Samordningen bör alltså vara så omfattande som möjligt och gälla alla institut, vars verksamhet består i att ta emot återbetalbara medel från allmänheten, antingen genom insättningar eller i annan form, såsom fortlöpande utgiv- ning av obligationer och andra jämförbara värdepapper, samt att bevilja kredit för egen räkning. Det måste dock ges möjlighet till undantag för vissa kreditinstitut, för vilka detta direktiv inte är tillämpligt. Direktivets bestämmelser skall inte hindra tillämpning av sådana nationella författningar, som innehåller föreskrifter om särskild, kompletterande auktorisation för kredit- institut att bedriva visst slags verksamhet eller att genom- föra vissa typer av transaktioner. Ett och samma system för tillsyn kan inte alltid tillämpas på alla slags kreditinstitut. Det bör därför vara möjligt att uppskjuta tillämpningen av detta direktiv för vissa grupper eller typer av kreditinstitut, beträffande vilka en omedelbar tillämpning skulle kunna medföra tekniska svårigheter. För sådana institut kan särskilda bestämmelser komma att visa sig nödvändiga i framtiden. Sådana särbe- stämmelser bör dock grundas på ett antal gemensamma principer. Det yttersta syftet är att enhetliga auktorisationsvillkor skall gälla inom hela gemenskapen för jämförbara typer av kreditinstitut. I inledningsskedet är det dock endast nödvändigt att fastställa vissa minimivillkor, som skall införas av samtliga medlemsstater. Det ovan angivna syftet kan uppnås endast om de särskilt omfattande diskretionära befogenheter, som vissa tillsyns- myndigheter har i fråga om auktorisation av kreditinstitut, gradvis inskränks. Kravet på att en verksamhetsplan skall upprättas bör därför ses främst som ett hjälpmedel för de behöriga myndigheterna att fatta beslut på grundval av mera exakt information, utifrån objektiva kriterier. Ändamålet med samordningen är ett system som innebär att kreditinstitut med huvudkontor i en medlemsstat inte är underkastade några nationella krav på auktorisation för filialetablering i en annan medlemsstat. I inledningsskedet bör det dock finnas utrymme för viss flexibilitet såvitt gäller krav på särskild rättslig form för kreditinstitut och skydd för bankfirma.