3.0.2006 Europeiska unionens officiella tidning L 150/13 RÅDETS BESLUT av den 15 maj 2006 om tillstånd för Republiken Litauen att tillämpa en åtgärd som avviker från artikel 21 i sjätte direktivet 77/388/EEG beträffande harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter (2006/388/EG) EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter — Gemensamt system för mervärdes- skatt: enhetlig beräkningsgrund (!), särskilt artikel 27, med beaktande av kommissionens förslag, och av följande skäl: (1) Enligt artikel 27.1 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG får rådet enhälligt på förslag av kommissionen bemyndiga en medlemsstat att genomföra särskilda åtgärder som avvi- ker från bestämmelserna i det direktivet för att förenkla skatteuttaget eller för att hindra vissa typer av skatteflykt (nedan kallat ”skattefusk”) eller skatteundandragande. Genom en skrivelse som registrerades hos kommissio- nens generalsekretariat den 28 juni 2005 begärde Repu- bliken Litauen (nedan kallad ”Litauen”) tillstånd att få införa åtgärder som avviker från artikel 21 i direktiv 77/388/EEG. I enlighet med artikel 27.2 i direktiv 77/388/EEG har kommissionen underrättat övriga medlemsstater om Li- tauens ansökan i en skrivelse av den 22 augusti 2005. Genom en skrivelse av den 23 augusti 2005 underrättade kommissionen Litauen om att den hade alla uppgifter som den ansåg sig behöva för att kunna behandla ären- det. I artikel 21.1 i direktiv 77/388/EEG, i dess lydelse enligt artikel 28g i det direktivet, föreskrivs det att mervärdes- skatten enligt det inhemska systemet i de flesta fall skall betalas av den skattskyldiga (nedan kallat ”beskattnings- bara”) person som levererar varor eller tillhandahåller tjänster. (!) EGT L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2006/18/EG (EUT L 51, 22.2.2006, s. 12). (5) (10) (11) Syftet med det undantag som Litauen har ansökt om är att under vissa villkor göra mottagaren betalningsskyldig för den mervärdesskatt som skall tas ut på varor och tjänster i samband med insolvensförfaranden eller om- struktureringsförfaranden under rättslig tillsyn, timmer- transaktioner, leveranser av avfall bestående av järn och andra metaller samt byggnadsarbete. Beskattningsbara personer som befinner sig i ett insol- vensförfarande eller ett omstruktureringsförfarande under rättslig tillsyn hindras ofta av finansiella svårigheter från att betala den mervärdesskatt som de fakturerar på leve- ranser av varor och tillhandahållande av tjänster. Mot- tagaren kan dra av mervärdesskatten trots att denna inte har betalats av leverantören. Det uppstår problem på timmermarknaden i Litauen på grund av marknadens och de berörda företagens särskilda karaktär. Marknaden domineras av små lokala företag, ofta återförsäljare och mellanhänder, som har visat sig vara svåra för skattemyndigheterna att kontrollera. Den vanligaste formen av skattefusk innebär att ett företag utfärdar fakturor för varor eller tjänster som berättigar kunden till skatteavdrag och därefter försvinner utan att betala skatten. Litauens avfallsåtervinningssektor för järn och andra me- taller har liknande problem med att fakturerad mervär- desskatt inte betalas. Liknande problem påträffas även i den litauiska bygg- nadssektorn, särskilt när det gäller mervärdesskatt som faktureras av underleverantörer som sedan försvinner. Genom att ange mottagaren som betalningsskyldig för mervärdesskatt i de ovannämnda fallen, som har en ne- gativ inverkan på de offentliga finanserna, medför undan- taget att de svårigheter som förekommit kan undanröjas utan att det skattebelopp som skall betalas påverkas. Detta underlättar även skattemyndigheternas arbete med att förenkla skatteuttaget och hindra vissa typer av skatte- fusk eller skatteundandragande. Åtgärden står i proportion till de eftersträvade målen eftersom avsikten inte är att den skall tillämpas generellt utan endast på särskilda verksamheter och sektorer där det förekommer avsevärda problem när det gäller skatte- uttag, skattefusk eller skatteundandragande.