3.8.2005 Europeiska unionens officiella tidning L 202/7 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1277/2005 av den 27 juli 2005 om tillämpningsföreskrifter för Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 273/2004 av den 11 februari 2004 om narkotikaprekursorer och för rådets förordning (EG) nr 111/2005 av den 22 december 2004 om regler för övervakning av handeln med narkotikaprekursorer mellan gemenskapen och tredjeländer (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 273/2004 av den 11 februari 2004 om narkotikapre- kursorer (!), särskilt artikel 14 a och 14 f i denna, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 111/2005 av den 22 december 2004 om regler för övervakning av handeln med narkotikaprekursorer mellan gemenskapen och tredjeländer (?), särskilt artikel 6.1 tredje stycket, artiklarna 7.2, 8.2 och 9.2, artikel 11.1 och 11.3, artikel 12.1 tredje stycket samt artiklarna 19 och 28 i denna, och av följande skäl: (1) — Rådets förordning (EEG) nr 3677/90 av den 13 decem- ber 1990 om åtgärder för att försvåra avledningen av vissa ämnen för olaglig framställning av narkotika och psykotropa ämnen (?), som genomfördes genom kom- missionens förordning (EEG) nr 3769/92 av den 21 de- cember 1992 om tillämpning och ändring av rådets för- ordning (EEG) nr 3677/90 om åtgärder för att försvåra avledningen av vissa ämnen till olaglig framställning av narkotika och psykotropa ämnen (), har ersatts med för- ordning (EG) nr 111/2005. De tillämpningsföreskrifter som nu återfinns i förordning (EEG) nr 3769/92 bör anpassas till de nya bestämmelserna i förordning (EG) nr 111/2005. Förordning (EEG) nr 3769/92 bör därför upphöra att gälla. (2) — Genom förordning (EG) nr 273/2004 om narkotikapre- kursorer, som ersätter rådets direktiv 92/109/EEG ('), harmoniseras bestämmelserna om utsläppande på mark- naden av vissa ämnen som används vid olaglig framställ- ning av narkotika och psykotropa ämnen i gemenskapen. !) EUT L 47, 18.2.2004, s. 1. (!) E (2) EUT L 22, 26.1.2005, s. 1. () EGT L 357, 20.12.1990, s. 1. (£) EGT L 383, 29.12.1992, s. 17. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1232/2002 (EGT L 180, 10.7.2002, s. 5). () EGT L 370, 19.12.1992, s. 76. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2003/101/EG (EUT L 286, 4.11.2003, s. 14). I syfte att främja en väl fungerande inre marknad när det gäller handel med narkotikaprekursorer bör bestämmel- serna om ansökan om tillstånd, beviljande av tillstånd eller avslag av ansökan om tillstånd samt upphävande tills vidare eller återkallande av tillstånd harmoniseras på gemenskapsnivå. Det är viktigt att undvika att ämnen i kategori 1 förflyt- tas utan tillstånd, och därför bör det säkerställas att verk- samhetsställen där sådana ämnen förvaras eller används är sådana att det finns garantier för att de inte kan av- lägsnas. De kategorier av marknadsaktörer som idkar handel inom gemenskapen på vilka särskilt tillstånd och särskild registrering kan tillämpas bör definieras närmare. De fall då marknadsaktörer som idkar handel mellan gemenska- pen och tredjeländer kan undantas från kraven på till- stånd och registrering bör fastställas. Bestämmelserna om tillståndsvillkor och underrättelse- krav för marknadsaktörer som idkar handel inom gemen- skapen respektive mellan gemenskapen och tredjeländer bör i möjligaste mån vara likalydande. Det bör fastställas bestämmelser för kontroll av de lagliga syftena med alla sändningar av narkotikaprekursorer som införs till gemenskapens tullområde, särskilt sändningar för transitering eller omlastning samt känsliga områden såsom frizoner i gemenskapen. Det behövs särskilda förfaranden avseende importtillstånd för att övervaka enskilda sändningar av ämnen i kategori 1 i syfte att i ett tidigt skede förhindra avledning och, framför allt, att bemöta det tilltagande problemet med stimulantia av amfetamintyp. Närmare bestämmelser rörande underrättelse före export bör göra det möjligt att anpassa informationsöverför- ingen och den typ av åtgärder som krävs till graden av känslighet hos exportsändningen. För att man skall kunna dra full nytta av systemet med underrättelse före export och exporttillstånd bör åtgärderna huvudsakligen inriktas på sändningar som är förenade med stora risker. Närmare bestämmelser rörande förenklad användning av underrättelse före export och beviljande av exporttillstånd genom förenklat förfarande bör leda till att den administ- rativa bördan lättar när det gäller bulkkemikalier med allmänna, lagliga användningsområden. För att åstadkomma en effektiv övervakning av handeln bör medlemsstaterna göra det möjligt för de behöriga myndigheterna att utföra sina uppgifter på ett effektivt sätt och att sinsemellan utbyta information.