76 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 15/Vol. 09 389L0428 Nr L 201/56 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING 14.7.89 RÅDETS DIREKTIV av den 21 juni 1989 om åtgärder för harmonisering av programmen för att minska och slutligen eliminera förorening genom avfall från titandioxidindustrin (89/428/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 130s i detta, med beaktande av kommissionens förslag(!), med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2?), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(?), och med beaktande av följande: I rådets direktiv 78/176/EEG av den 20 februari 1978 om avfall från titandioxidindustrin(5), senast ändrat genom direktiv 83/29/EEG(5), särskilt i artikel 9 i detta, föreskrivs att medlemsstaterna skall utarbeta program för att gradvis minska och slutligen eliminera förorening genom avfall från industrianläggningar som existerade den 20 februari 1978. Genom dessa program fastställs allmänna mål för att minska förorening från flytande, fast och gasformigt avfall vilka skulle uppnås före den 1 juli 1987. Programmen skulle överlämnas till kommissionen så att denna kunde lämna lämpliga förslag till rådet om harmonisering av programmen såvitt avser en minskning och slutlig eliminering av föroreningen och en förbättring av konkurrensvillkoren inom titandioxidindustrin. För att skydda vattenmiljön bör dumpning av avfall och utsläpp av vissa typer av avfall, särskilt fast avfall och starksyraavfall, förbjudas och utsläpp av andra typer av avfall, särskilt svagsyraavfall och neutraliserat avfall, gradvis minskas. (1) EGT nr C 138, 26.5.1983, s. 5 och. EGT nr C 167, 27.6.1984, s. 9. (2) EGT nr C 127, 14.5.1984, s. 29 och. EGT nr C 158, 26.6.1989. (2) EGT nr C 358, 31.12.1983, s. 40. (2) EGT nr L 54, 25.2.1978, s. 19. () EGT nr L 32, 3.2.1983, s. 28. Befintliga industrianläggningar bör använda lämpliga system för att behandla avfallet, så att de uppsatta målen kan nås inom de fastställda tidsfristerna. Installation av sådana system för behandling av svagt surt avfall och neutraliserat avfall från vissa anläggningar kan medföra betydande tekniska och ekonomiska svårigheter. Medlemsstaterna — bör = därför - kunna = uppskjuta genomförandet av bestämmelserna, under förutsättning att ett program utarbetas för att effektivt minska föroreningen, som överlämnas till kommissionen. Om medlemsstaterna har särskilda svårigheter i samband med programmen för att eliminera förorening bör kommissionen kunna förlänga de aktuella tidsfristerna. Beträffande utsläpp av vissa typer av avfall bör medlems- staterna kunna använda kvalitetsmål på ett sådant sätt att resultaten i alla avseenden motsvarar dem som uppnås med hjälp av gränsvärden. Denna överensstämmelse bör visas genom ett program som överlämnas till kommissionen. Om inte annat följer av skyldigheter som medlemsstaterna ålagts genom rådets direktiv 80/779/EEG av den 15 juli 1980 om gränsvärden och riktvärden för luftkvalitet med avseende på svaveldioxid och luftburet stoft(5), senast ändrat genom direktiv 89/427/EEG(7) och rådets direktiv 84/360/EEG av den 28 juni 1984 om bekämpning av luftförorening från industrianläggningar(?), är det lämpligt att skydda luftkvaliteten genom att fastställa lämpliga utsläppsnormer för gasformiga utsläpp från titandioxidindustrin. För att kontrollera att åtgärderna genomförs effektivt bör medlemsstaterna utöva tillsyn i en omfattning som beror av varje enskild anläggnings faktiska produktion. Allt avfall från titandioxidindustrin bör undvikas eller återanvändas när detta är tekniskt och ekonomiskt möjligt. Sådant avfall bör återanvändas eller bortskaffas utan fara för människors hälsa eller för miljön. (£) EGT nr L 229, 30.8.1980, s. 30. (”) EGT nr L 201, 14.7.1989, s. 53. (£) EGT nr L 188, 16.7.1984, s. 20.