21.6.2005 Europeiska unionens officiella tidning L 158/17 KOMMISSIONENS DIREKTIV 2005/42/EG av den 20 juni 2005 om ändring av rådets direktiv 76/768/EEG avseende kosmetiska produkter i syfte att anpassa bilagorna II, IV och VI till den tekniska utvecklingen (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets direktiv 76/768/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter (!), särskilt artikel 8.2 i detta, efter samråd med Vetenskapliga kommittén för kosmetiska pro- dukter och icke-livsmedelsprodukter som är avsedda för konsu- menter, och av följande skäl: (1) — På grundval av bedömningen av hudtoxiciteten hos cos- tusolja (Saussurea lappa Clarke), 7-etoxi-4-metylkumarin, hexahydrokumarin och perubalsam (Myroxylon pereirae) anser Vetenskapliga kommittén för kosmetiska produkter och icke-livsmedelsprodukter avsedda för konsumenter (nedan kallad ”Vetenskapliga kommittén”) att dessa äm- nen inte bör användas som doftingredienser i kosmetiska produkter. Dessa ämnen bör följaktligen införas i bilaga II till direktiv 76/768/EEG. (2) — Azofärgämnena CI 12150, CI 20170 och CI 27290 finns upptagna i del 1 i bilaga IV till direktiv 76/7 68/EEG som färgämnen som är tillåtna i kosmetiska produkter. Det har ifrågasatts om dessa färgämnen är ofarliga med an- ledning av att de eventuellt kan bilda cancerframkallande aminer under ämnesomsättningen. Vetenskapliga kom- mittén anser, på grundval av tillgänglig information, att användningen av färgämnena CI 12150, CI 20170 och CI 27290 utgör en risk för konsumenternas hälsa, efter- som de kan avge en eller flera cancerframkallande aro- matiska aminer. Dessa färgämnen bör följaktligen utgå ur del 1 i bilaga IV till direktiv 76/768/EEG. (3) — Bensetonklorid är upptaget med referensnummer 53 i del 1 i bilaga VI till direktiv 76/768/EEG som ett konser- veringsmedel som får användas i kosmetiska produkter som sköljs bort, om dess koncentration är högst 0,1 . Vetenskapliga kommittén anser att bensetonklorid också bör tillåtas i kosmetiska produkter som inte sköljs bort, med undantag av produkter för munhygien, om dess koncentration inte överstiger 0,1 . Den post som har (!) EGT L 262, 27.9.1976, s. 169. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 2005/9/EG (EUT L 27, 29.1.2005, s. 46). referensnummer 53 i del 1 i bilaga VI till direktiv 76/768/EEG bör följaktligen ändras. (4) — Vetenskapliga kommittén anser att metylisotiazolinon inte utgör en risk för konsumenters hälsa om det an- vänds i kosmetiska slutprodukter som konserveringsme- del med en koncentration på högst 0,01 2. Metylisotia- zolinon bör följaktligen införas i del 1 i bilaga VTI till direktiv 76/768/EEG med referensnummer 57. (5) — Direktiv 76/768/EEG bör därför ändras i enlighet med detta. (6) — De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv är förenliga med yttrandet från Ständiga kommittén för kosmetiska produkter. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Bilagorna II, IV och VI till direktiv 76/768/EEG skall ändras i enlighet med bilagan till detta direktiv. Artikel 2 Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att kosmetiska produkter som inte överensstämmer med bilagorna II och IV till direktiv 76/768/EEG, i dess ändrade lydelse enligt detta direktiv, från och med den 31 mars 2006 inte släpps ut på marknaden av tillverkare eller av importörer som är etablerade inom gemenskapen och inte heller säljs eller överlåts till slutkonsumenten. Artikel 3 1. - Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv se- nast den 31 december 2005. De skall genast överlämna texterna till dessa bestämmelser till kommissionen tillsammans med en jämförelsetabell för dessa bestämmelser och bestämmelserna i detta direktiv. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvis- ning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvis- ningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.