L 116/36 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 4.5.1999 KOMMISSIONENS BESLUT av den 29 juli 1998 om villkorligt godkännande av det stöd Italien beviljat Banco di Napoli (delgivet med nr K(1998) 2495) (Endast den italienska texten är giltig) (Text av betydelse för EES) (1999/288/EG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 92 och 93 i detta, med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artiklarna 61 och 62 i det- ta, efter att enligt bestämmelserna i de nämnda artiklarna ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig(!), och av följande skäl: 1. Inledning Banco di Napoli är ett f.d. offentligrättsligt kreditinsti- tut. Enligt lagen nr 218 av den 30 juli 1990 (Amato- lagen) och dess tillämpningsförordningar ombildades den genom att bankverksamheten, som anförtroddes ett aktiebolag avskilt från det tidigare offentliga orga- net, skildes från den verksamhet som var inriktad på sociala mål, vilken anförtroddes en stiftelse som inne- hade bankföretagets kapital. Före den aktuella stöd- åtgärden innehade stiftelsen 48,1 20 av aktiekapitalet i Banco di Napoli SpA och 71,2 20 av röstetalet. Finans- ministeriet innehade 9,1926 av aktiekapitalet, motsva- rande 13,5 ?0 av röstetalet. Andra aktieägare innehade 10,3 ?0 av kapitalet, motsvarande 15,3 ?0 av röstetalet. Återstoden av kapitalet (32,496) utgjordes av börs- noterade sparaktier utan rösträtt. (!1) EGT C 328, 1.11.1996, s. 23. Bankkoncernen Banco di Napoli, sammansatt av moderbolaget Banco di Napoli SpA, ett s.k. sub-hol- dingbolag, elva direkt och två indirekt kontrollerade dotterbolag samt ytterligare 16 större direkta och indi- rekta ägarintressen, var vid slutet av 1994 represente- rad i hela landet med 810 filialer, varav 684 i södra Italien och 126 i centrala och norra Italien. Dessutom var banken representerad utanför Italien med större filialer i Frankrike, Luxemburg, Tyskland, Storbritan- nien, Spanien, USA och Hongkong. Gruppens verk- samhet omfattar olika områden med förmedling av finansiering och krediter, verksamhet med lös och fast egendom, factoring, leasing samt förmögenhets- och fondförvaltning, merchant banking och försäkring. Vid slutet av 1993 var Banco di Napoli i fråga om balans- omslutningen den sjunde italienska banken (med totala tillgångar motsvarande 126 000 miljarder italienska lire på koncernnivå), med en kapitaltäckningsgrad (9,3 26) som öÖöversteg minimitalet 826, men med en blygsam vinstnivå (rörelsevinst/eget kapital 3,8 ?0). Banco di Napoli (nedan kallad banken) noterade sär- skilt betydande förluster 1994 och 1995, 1147 resp. 3155 miljarder lire, vilka nästan uttömde det egna kapitalet och gjorde det omöjligt att uppfylla de säker- hetsmarginaler som föreskrivs i reglerna för kredit- verksamhet. Skälen till dessa betydande förluster är många. Efter att under lång tid ha varit den viktigaste bankkontak- ten för lokala myndigheter och organ började banken i början av 90-talet föra en mycket expansiv affärspoli- tik, som kännetecknades av en särskilt kraftig tillväxt av filialnätet och av krediter till de stora industrikon- cernerna i norra Italien och till små och medelstora företag i södra Italien, när ekonomin redan befann sig på tillbakagång. Gäldenärernas svårigheter, tillsam- mans med otillfredsställande metoder för kreditgivning och otillräcklig riskkontroll, ledde till betydande kre- ditförluster. — Institutets offentliga natur försenade anpassningen till den ökande konkurrensen och vidta- gandet av nödvändiga åtgärder för att utveckla teknisk och organisatorisk effektivitet. Personalkostnaderna låg kvar på en särskilt hög nivå och överskred det nationella genomsnittet. Politiken för förvärv och för-