31.12.2002 Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 358/59 RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 2371/2002 av den 20 december 2002 om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiske- ripolitiken EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORD- NING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 37 i detta, med beaktande av kommissionens förslag ('), med beaktande av Europaparlamentets yttrande (?), och av följande skäl: (1) Genom rådets förordning (EEG) nr 3760/92 (?) infördes ett gemenskapssystem för fiske och vattenbruk. I enlighet med den förordningen skall rådet, före den 31 december 2002, besluta om vilka anpassningar som måste göras. Räckvidden för den gemensamma fiskeripolitiken är bevarande, förvaltning och utnyttjande av levande akva- tiska resurser och vattenbruk samt beredning och avsätt- ning av fiskeri- och vattenbruksprodukter, när sådana verksamheter bedrivs inom medlemsstaternas territorier eller i gemenskapens fiskevatten eller av gemenskapens fiskefartyg eller medborgare i medlemsstaterna, med beaktande av bestämmelserna i artikel 117 i Förenta nationernas havsrättskonvention och utan att det påverkar flaggstatens primära ansvar. Eftersom många fiskbestånd fortsätter att minska bör den gemensamma  fiskeripolitiken förstärkas för att säkerställa fiskerinäringens livskraft på lång sikt genom hållbart utnyttjande av levande akvatiska resurser baserat på välgrundade vetenskapliga rön och på den försiktig- hetsmetod som grundar sig på samma överväganden som den försiktighetsprincip som avses i artikel 174 i fördraget. Syftet med den gemensamma fiskeripolitiken bör därför vara att ge förutsättningar för ett hållbart utnyttjande av levande akvatiska resurser och vattenbruk i samband med en hållbar utveckling, med beaktande av miljömäs- siga, ekonomiska och sociala aspekter på ett väl avvägt sätt. Det är viktigt att förvaltningen av den gemensamma fiskeripolitiken genomsyras av principen om gott styre och att de åtgärder som vidtas sinsemellan är förenliga och överensstämmer med annan gemenskapspolitik. Målet hållbart utnyttjande uppnås mest effektivt genom en flerårig strategi för fiskeriförvaltningen, med fleråriga förvaltningsplaner för bestånd som befinner sig vid eller (') EGT C 203 E, 27.8.2002, s. 284. () Yttrandet avgivet den 5 december 2002 (ännu ej offentliggjort i EGT). () EGT L 389, 31.12.1992, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1181/98 (EGT L 164, 9.6.1998, s. 1). (11) (12) (13) innanför säkra biologiska gränser. För bestånd som befinner sig utanför säkra biologiska gränser är anta- gandet av fleråriga återhämtningsplaner en absolut prio- ritet. I enlighet med vetenskapliga rön kan avsevärda minskningar av fiskeansträngningen komma att krävas för dessa bestånd. I de fleråriga planerna bör det fastställas mål för hållbart utnyttjande av de berörda bestånden och planerna bör innehålla fångstbestämmelser om hur den årliga fångsten ochfeller — gränserna — för = fiskeansträngningen = skall beräknas samt andra särskilda förvaltningsåtgärder, med beaktande även av inverkan på andra arter. Innehållet i de fleråriga planerna bör överensstämma med — beståndens bevarandestatus, det trängande återhämtningsbehovet och vad som kännetecknar dessa bestånd och de fiskevatten där de fångas. Ett hållbart utnyttjande av de bestånd för vilka det inte har fastställts några fleråriga planer bör garanteras genom begränsningar av fångst och/eller ansträngning. Det bör föreskrivas hur medlemsstaterna eller kommis- sionen skall vidta nödåtgärder vid allvarlig fara för beva- randet av resurserna eller för det marina ekosystemet som orsakats av fiskeverksamheten och som kräver omedelbara åtgärder. Medlemsstaterna bör inom sin tolvmilsgräns ha rätt att anta bevarande- och förvaltningsåtgärder som gäller för alla fiskefartyg, förutsatt att dessa åtgärder — när de gäller fiskefartyg från andra medlemsstater — inte är diskrimi- nerande och har föregåtts av samråd, och att gemen- skapen inte har antagit åtgärder som särskilt avser beva- randet och förvaltningen i detta område. Gemenskapsflottan bör minska så att den motsvarar tillgängliga resurser, och särskilda åtgärder bör vidtas för att uppnå det målet, inbegripet fastställande av referens- nivåer för fiskekapacitet som inte får överskridas, en särskild gemenskapsbestämmelse som främjar skrotning av fiskefartyg och nationella system för in- och utträde. Varje medlemsstat bör föra ett nationellt register över fiskefartyg vars uppgifter bör vara tillgängliga för kommissionen för kontroll av storleken på medlemssta- ternas flottor.