03/Vol. 33 Europeiska gemenskapernas officiella tidning . 117 390R2377 18.8.90 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING Nr £ 224/1 RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 2377/90 av den 26 juni 1990 om inrättandet av ett gemenskapsförfarande för att fastställa gränsvärden för högsta tillåtna restmängder av veterinärmedicinska läkemedel i livsmedel med animaliskt ursprung EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR Det är därför nödvändigt att fastställa ett förfarande för att ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 43 i detta, med beaktande av kommissionens förslag(!), med beaktande av Europaparlamentets yttrande(?), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(?), och med beaktande av följande: Tillförsel av veterinärmedicinska läkemedel till djur som används för livsmedelsproduktion kan = resultera i restkoncentrationer i hvsmedel som härrör från behandlade djur. Vetenskapliga och tekniska framsteg har gjort det möjligt att påvisa restmängder av veterinärmedicinska läkemedel i livsmedel i allt lägre koncentrationer. Det är därför nödvändigt att fastställa gränsvärden för högsta tillåtna restkoncentration av farmakologiskt aktiva substanser som används i veterinärmedicinska läkemedel vad gäller samtliga livsmedel av animaliskt ursprung, däribland kött, fisk, mjölk, ägg och honung. För att skydda folkhälsan måste gränsvärden fastställas i enlighet med = allmänt = erkända principer = för säkerhetsvärdering med beaktande av all annan vetenskaplig värdering av de ifrågavarande substansernas säkerhet som kan ha gjorts av internationella organisationer, i synnerhet Codex Alimentarius eller, när substanserna används för andra ändamål, av andra vetenskapliga kommittéer som upprättats inom gemenskapen. Användningen av veterinärmedicinska läkemedel spelar en viktig roll inom jordbruksproduktionen. Fastställande av gränsvärden för restkoncentrationer är ägnat att underlätta försäljningen av livsmedel av animaliskt ursprung. Om det fastställs olika gränsvärden inom medlemsstaterna kan det hindra det den fria rörligheten för livsmedel och veterinärmedicinska läkemedel. (') EGT nr C 61, 10.3.1989, s. 5. (2) EGT nr C 96, 17.4.1990, s. 273. (2) EGT nr C 201, 7.8.1989, s. 1. inom <gemenskapen =fastställa = gränsvärden = för restkoncentrationer av veterinärmedicinska läkemedel med ledning av en enda vetenskaplig värdering av högsta möjliga kvalitet. Behovet av att inom hela gemenskapen fastställa gränsvärden för restkoncentrationer erkänns i gemenskapsreglerna för handeln med livsmedel av animaliskt ursprung. Bestämmelser måste antas för att systematiskt fastställa gränsvärden för restkoncentrationer beträffande nya substanser som kan orsaka farmakologiska effekter och som är avsedda att tillföras livsmedelsproducerande djur. Åtgärder måste också vidtas för att fastställa gränsvärden för restkoncentrationer av substanser som redan används i veterinärmedicinska läkemedel som är avsedda att tillföras livsmedelsproducerande djur. På grund av problemets komplicerade natur och det stora amalet berörda substanser måste dock åtgärder av övergångsnatur tillgripas under lång tid. Efter en vetenskapligt värdering av Kommittén för veterinärmedicinska läkemedel måste gränsvärden för restkoncentrationer fastställas genom ett snabbt förfarande som säkerställer ett nära samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna genom den kommitté som inrättats i enlighet med rådets direktiv 81/852/EEG av den 28 september 1981 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om analytiska, farmakologiska, toxikologiska och kliniska normer och prövningsplaner för prövning av veterinärmedicinska läkemedel(4), senast ändrat genom direktiv 87/20/EEG(). En brådskande procedur krävs också för att säkerställa en snabb revidering av toleransgränser som kan visa sig otillräckliga för att skydda folkhälsan. Läkemedelsframkallade immunologiska reaktioner kan normalt inte särskiljas från sådana som uppstår naturligt och berör inte konsumenter av livsmedel av animaliskt ursprung. De uppgifter som krävs för ett värdera säkerheten av restmängder bör lämnas i enlighet med de principer som fastställs i direktiv 81/852/EEG. (4) EGT nr L 317, 6.11.1981, s. 16. (2) EGT nr L 15, 17.1.1987, s. 34.