03/Vol. 40 ” Europeiska gemenskapernas officiella tidning 17 391L0683 31.12.91 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING Nr L 376/29 RÅDETS DIREKTIV av den 19 december 1991 om ändring av direktiv 77/93/EEG om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till medlemsstaterna (91/683/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 43 i detta, med beaktande av kommissionens förslag(!), med beaktande av Europaparlamentets yttrande(?), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(?), och med beaktande av följande: I direktiv 77/93/EEG("), senast ändrat genom direktiv 91/27/EEG(7), fastställde rådet skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter och växtprodukter förs in till medlemsstaterna. Det är absolut nödvändigt att skydda växterna mot skadegörare för att kunna öka produktiviteten inom jordbruket, vilket är ett av målen för den gemensamma jordbrukspolitiken. Införandet av den inre marknaden vid slutet av 1992 innebär att från och med den tidpunkten kommer gemenskapens växtskyddsordning, som upprättades genom  direktiv 77/93/EEG, att tillämpas för gemenskapen som ett område utan inre gränser. Det är nödvändigt att skydda de områden som inte är angripna av särskilda skadegörare var de än ligger inom gemenskapen. Ordningens tillämpningsområde bör inte längre begränsas till handeln mellan medlemsstaterna och tredje land, utan det bör också omfatta handeln inom de enskilda medlemsstaterna. Alla delar av gemenskapen bör i princip ha samma grad av skydd mot skadegörare. Hänsyn bör emellertid tas till olikheter i de ekologiska förhållandena och i utbredningen av vissa skadegörare. Till följd av detta bör ”skyddade zoner”, som är utsatta för särskilt stora risker avseende växtskyddet, definieras och de bör ges särskilt skydd under villkor som är förenliga med den inre marknaden. (!) EGT nr C 29, 8.2.1990, s. 10. (2) EGT nr C 106, 22.4.1991, s. 32. () EGT nr C 182, 23.7.1990, s. 16. (") EGT nr L 26, 31.1.1977, s. 20. (5) EGT nr L 16, 22.1.1991, s. 29. För att gemenskapens växtskyddsordning skall kunna til- lämpas på ett effektivare sätt på den inre marknaden, måste det vid växtskyddskontroll vara möjligt att utöver den tillgängliga personal som kommer från medlemsstaternas officiella växtskyddsmyndigheter använda annan personal, vars utbildning kommer att samordnas och stödjas ekonomiskt av gemenskapen. I och med att gemenskapens växtskyddsordning tillämpas på gemenskapen som ett område utan inre gränser och skyddade zoner införs, kommer det att vara nödvändigt med en omstrukturering, som framför allt grundar sig på en mera realistisk — värdering av de = växtskyddsrisker - som gemenskapens produkter medför, av de krav som fastställs i bilagorna till direktiv 77/93/EEG, så att det görs skillnad mellan krav som gäller produkter från gemenskapen och krav som gäller import från tredje land, och att skadegörare som är relevanta för de skyddade zonerna identifieras. Denna omstrukturering bör leda till att bilagorna blir enklare, särskilt genom att ett antal skadegörare som är etablerade i vissa delar av gemenskapen stryks liksom också de krav som ställs rörande dem. En del av omstruktureringen bör anförtros kommissionen som assisteras av Ständiga kommittén för växtskydd, inrättad genom beslut 76/894/EEG(5). I och med den inre marknaden måste det vara möjligt att förlita sig på den växtskyddskontroll som genomförs i de avsändande medlemsstaterna. Det är därför nödvändigt att fastslå mer detaljerade och enhetliga regler -för denna kontroll. Det lämpligaste stället att genomföra växtskyddskontroll på är — produktionsplatsen. — Avseende = produkter = från gemenskapen bör därför denna kontroll obligatoriskt genomföras på produktionsplatsen och bör utvidgas till att omfatta alla relevanta växter och växtprodukter som odlas, produceras, används eller som av någon annan orsak finns där, och på det odlingssubstrat som används där. För att ett . sådant kontrollsystem skall fungera smidigt, bör alla producenter registreras officiellt. Om kontrollresultaten är tillfredsställande, bör produkten inte längre åtföljas av ett sådant sundhetscertifikat som används vid internationell handel, utan vara försedd med ett överenskommet märke, ”växtpass”, som är anpassat till (") EGT nr L 340, 9.12.1976, s. 25.