03/Vol. 29 Europeiska gemenskapernas officiella tidning | 33 389R1164 Nr L 121/4 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING 29.4.89 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EEG) nr 1164/89 av den 28 april 1989 om närmare bestämmelser för stödet för spånadslin och hampa EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1308/70 av den 29 juni 1970 om den gemensamma organisationen av marknaden för lin och hampa(!), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 3995/87(2), särskilt artiklarna 2.6 och 4,5 i denna, och : med beaktande av följande: Genom rådets förordning (EEG) nr 619/71(?) ar den 22 mars 1971, senast ändrad genom förordning (EEG) nr 2059/84(4), fastställs allmänna bestämmelser om beviljande av stöd för spånadslin och hampa. Det är kommissionens ansvar att fastställa tillämpningsföreskrifter. För att systemet skall kunna fungera på ett riktigt sätt måste det vara möjligt att skilja mellan lin som huvudsakligen odlas för fiberproduktion och lin som huvudsakligen odlas för fröproduktion. Detta syfte kan uppnås genom bestämning av vilka linsorter som får odlas. I samma syfte bör det anges dels de hampasorter vars tetrahydrocannabinolhalt — inte överstiger de gränser som fastställs i förordning (EEG) nr 619/71, dels på vilket sätt halten skall bestämmas. Vissa bestämmelser bör fastställas för att förhindra bedrägeri vid beviljande av stöd. Artikel 4 i förordning (EEG) nr 619/71 föreskriver att medlemsstaterna skall införa kontrollåtgärder för att säkerställa att den produkt för vilken stöd begärs uppfyller kraven för beviljandet av detta stöd. För att kunna genomföra en sådan kontroll skall de deklarationer som producenterna lämnar om sådda arealer och de stödansökningar som de skickar in innehålla minst vissa uppgifter. För att förenkla arbetet med stödsystemet bör det bestämmas att den producent som har ingått ett avtal om linodling för fiberproduktion skall bifoga en kopia på detta avtal till sin ansökan. (!) EGT nr L 146, 4.7.1970, s. 1. (2) EGT nr L 377, 31.12.1987, s. 34. (2) EGT nr L 72, 26.3.1971, s. 2. (4) EGT nr L 191, 19.7.1984, s. 6. Artikel 5 i förordning (EEG) nr 619/71 fastställer stickprovskontroller  av - de = deklarationer = och stödansökningar som avses ovan. För att vara effektiva måste dessa kontroller utföras på ett betydande antal deklarationer och ansökningar. Enhetliga bestämmelser bör fastställas om beviljande av stöd i de fall då det vid kontrollen visar sig att arealerna skiljer sig från vad som anges i deklarationerna och stödansökningarna. Med beaktande av de befintliga arrangemangen i medlems- staterna, bör det krävas att dessa stater tillämpar ett system med produktionsintyg eller avtalsregisteringar i de fall då stöd beviljas till lin avsett för fiberproduktion utan att något odlingsavtal har slutits. För att ett sådant system skall fungera på ett effektivt sätt bör det anges ett minimikrav på vilka uppgifter som måste finnas på intygen. Enhetliga bestämmelser bör fastställas för utbetalning av stöd. : I artikel 2 i förordning (EEG) nr 1308/70 fastställs att gemenskapsåtgärder som främjar användning av linfiber och produkter som utvinns ur sådana fibrer kan antas i syfte att främja försäljningen av linprodukter. För att säkra en sund förvaltning, bör planer som främjar . användningen av linfibrer och som skall godkännas av kom- missionen genomföras som en del av ett detaljerat program som skall utarbetas efter samråd med medlemsstaterna och de som är verksamma inom sektorn. I samma syfte bör det praktiska genomförandet av planerna fastställas enligt förfaranden som är anpassade till deras specifika tekniska särdrag. De förslag som tidigare lagts fram enligt överenskomna förfaranden måste utvärderas efter kriterier som möjliggör bästa möjliga val. En öppen eller begränsad anbudsinfordran förefaller vara det lämpligaste förfarandet. För planer som kräver djupgående kunskaper om linindustrin kan direkta förhandlingar med handeln och branschorganisationer betraktas som det lämpligaste förfarandet. Medlemsstaterna bör hållas underrättade om vilka planer kommissionen har valt och hur dessa utvecklas.