L 24/58 Europeiska unionens officiella tidning 29.1.2004 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2003/ 1 14/EG av den 22 december 2003 om ändring av direktiv 95/2/EG om andra livsmedelstillsatser än färgämnen och sötningsmedel EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95 i detta, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande ('), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (?), och av följande skäl: (1) Livsmedelstillsatser får godkännas för användning i livs- medel endast om de uppfyller kraven i bilaga II till rådets direktiv 89/107/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om livsme- delstillsatser som är godkända för användning i livs- medel (7). I Europaparlamentets och rådets direktiv 95/2/EG av den 20 februari 1995 om andra livsmedelstillsatser än färgämnen och sötningsmedel (') fastställs det en förteck- ning över tillåtna livsmedelstillsatser som får användas i gemenskapen och deras användningsvillkor. Sedan direktiv 95/2/EG antogs har det skett tekniska framsteg när det gäller livsmedelstillsatser. Det direktivet bör anpassas till denna utveckling. I rådets direktiv 88/388/EEG av den 22 juni 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om aromer för användning i livsmedel och om ursprungsmaterial vid framställning av sådana aromer (') föreskrivs det att en förteckning skall antas över tillsatser som behövs för lagring och användning av aromer samt alla särskilda användningsvillkor — för sådana  tillsatser som är nödvändiga för skydd av folkhälsa och säkerställande av rättvis handel. (') EUT C 208, 3.9.2003, s. 30. (') Europaparlamentets yttrande av den 3 juli 2003 (ännu ej offentlig- gjort i EUT) och rådets beslut av den 1 december 2003. () EGT L 40, 11.2.1989, s. 27. Direktivet ändrat genom Europaparla- mentets och rådets direktiv 94/34/EG (EGT L 237, 10.9.1994, s. 1). (') EGT L 61, 18.3.1995, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2003/52/EG (EUT L 178, 17.7.2003, s. 23). (') EGT L 184, 15.7.1988, s. 61. Direktivet ändrat genom kommissio- nens direktiv 91/71/EEG (EGT L 42, 15.2.1991, s. 25). (5) Det är önskvärt att i direktiv 95/2/EG införa de åtgärder för tillsatser som behövs för lagring och användning av aromer för att bidra till insyn och konsekvens i gemen- skapslagstiftningen och underlätta efterlevnaden av gemenskapslagstiftningen om livsmedelstillsatser för livs- medelsproducenter, särskilt små och medelstora företag. Enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna prin- ciper och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet (') omfattas aromer av definitionen av livsmedel. Även om användningen av tillsatser som behövs för att säkerställa aromers säkerhet och kvalitet och underlätta lagring och användning bör godkännas, bör endast den minsta möjliga mängd av dessa tillsatser som behövs för att uppnå önskad effekt användas. Dessutom bör konsu- menterna garanteras korrekt, tillräcklig och icke vilsele- dande information om användningen av tillsatser. Tillsatshalten i livsmedel på grund av användningen av en arom är vanligtvis låg och tillsatsen har inte någon teknisk funktion i livsmedlet. Om en tillsats dock under vissa omständigheter har en teknisk funktion i ett sammansatt livsmedel, bör det betraktas som en tillsats till det sammansatta livsmedlet, inte som en tillsats till aromen, och de relevanta bestämmelserna om tillsatser i särskilda livsmedel bör gälla, däribland de märkningsbe- stämmelser som  fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas  lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel (7). I enlighet med direktiv 88/388/EEG bör livsmedelspro- ducenter underrättas om halterna av alla tillsatser i aromer för att de skall kunna följa gemenskapslagstift- ningen. Enligt det direktivet krävs det även kvantitativ märkning av varje beståndsdel vars tillåtna mängd är begränsad i ett livsmedel. En kvantitativ begränsning uttrycks antingen siffermässigt eller genom ”quantum satis”-principen. (') EGT L 31, 1.2.2002, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1642/2003 (EUT L 245, 29.9.2003, s. 4). (") EGT L 109, 6.5.2000, s. 29. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2003/89/EG (EUT L 308, 25.11.2003, s. 15).