L 123/42 Europeiska unionens officiella tidning 17.5.2003 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2003/30/EG av den 8 maj 2003 om främjande av användningen av biodrivmedel eller andra förnybara drivmedel EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 175.1 i detta, med beaktande av kommissionens förslag ('), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (?), med beaktande av Regionkommitténs yttrande ('), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget ('), och av följande skäl: (1) Europeiska rådet enades vid mötet i Göteborg den 15 och 16 juni 2001 om en gemenskapsstrategi för hållbar utveckling som omfattar ett antal åtgärder, däribland utvecklingen av biodrivmedel. Naturresurserna, som enligt artikel 174.1 i fördraget skall utnyttjas varsamt och rationellt, utgörs bland annat av olja, naturgas och fasta bränslen, vilka är viktiga ener- gikällor, men de ger även upphov till de största koldioxidutsläppen. Det finns dock ett brett spektrum av biomassa som kan användas för att producera biodrivmedel och som härrör från jordbruks- och skogsbruksprodukter liksom från restprodukter och avfall från skogsbruk och skogs- och jordbrukslivsmedelsindustrin. Transportsektorn, som svarar för mer än 30 4 av den slutliga energiförbrukningen i gemenskapen, expanderar och trenden kommer med all säkerhet att förstärkas och koldioxidutsläppen öka; denna expansion kommer att bli procentuellt högre i kandidatländerna efter deras anslut- ning till Europeiska unionen. Kommissionen anger i sin vitbok ”Den gemensamma transportpolitiken fram till 2010: Vägval inför fram- tiden” att koldioxidutsläppen från transportsektorn förväntas öka med 504 mellan 1990 och 2010 till omkring 1113 miljoner ton, varvid vägtransporterna, som svarar för 84 4 av de transportrelaterade koldioxid- utsläppen, bär det tyngsta ansvaret. I vitboken ställs det därför av miljöskäl upp krav på att oljeberoendet (för (') EGT C 103 E, 30.4.2002, s. 205 och EGT C 331 E, 31.12.2002, s. 291. (2) EGT C 149, 21.6.2002, s. 7. (?) EGT C 278, 14.11.2002, s. 29. (') Europaparlamentets yttrande av den 4 juli 2002 (ännu ej offentlig- gjort i EUT), rådets gemensamma ståndpunkt av den 18 november 2002 (EUT C 32 E, 11.2.2003, s. 1) och Europaparlamentets beslut av den 12 mars 2003 (ännu ej offentliggjort i EUT). (11) närvarande 98 2) inom transportsektorn skall minskas genom användning av alternativa drivmedel, såsom bio- drivmedel. En ökad användning av biodrivmedel utgör en del av det åtgärdspaket som krävs för att följa Kyotoprotokollet, liksom av andra strategier för att uppfylla ytterligare åtaganden i detta hänseende. En ökad användning av biodrivmedel — utan att för den skulle utesluta användning av andra möjliga alternativa drivmedel, inbegripet motorgas (LPG) och komprimerad naturgas (CNG) för motorfordon — är ett av flera sätt för gemenskapen att minska sitt beroende av importerad energi och påverka drivmedelsmarknaden och således energiförsörjningstryggheten på medellång och lång sikt. Detta bör dock inte på något sätt minska vikten av att gemenskapslagstiftningen om  bränslekvalitet, fordon- sutsläpp och luftkvalitet efterlevs. Framsteg i tekniken har lett till att de flesta fordon som i dag är i bruk i Europeiska unionen utan problem kan använda en låg inblandning av biodrivmedel. De senaste tekniska framstegen gör det möjligt att använda högre halter av biodrivmedel i blandningen. I vissa länder används redan blandningar som innehåller halter av biodrivmedel på 10 4 och däröver. Avgränsade fordonsflottor erbjuder möjligheten  att använda biodrivmedel i högre koncentration. I vissa städer finns det redan avgränsade fordonsflottor som drivs med rent biodrivmedel, vilket i vissa fall har bidragit till att förbättra luftkvaliteten i städerna. Medlemsstaterna skulle därför ytterligare kunna främja användningen av biodrivmedel i offentliga transport- medel. Att främja användningen av biodrivmedel utgör ett steg mot en utökad användning av biomassa, vilket gör det möjligt att utveckla biodrivmedlen ytterligare i framtiden samtidigt som andra alternativ inte utesluts, särskilt inte vätgasalternativet. Medlemsstaternas forskningspolitik om ökad användning av biodrivmedel bör i avsevärd utsträckning omfatta vätgassektorn och främja detta alternativ, och därvid beakta gemenskapens alla relevanta ramprogram.