Nr L 194/32 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 23. 7. 97 KOMMISSIONENS BESLUT av den 4 december 1996 om statligt stöd till Bestwood E. F. Kynder GmbH i. GV (Endast den tyska texten är giltig) (Text av betydelse för EES) (97/450/EG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europe- iska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 93.2 första stycket i detta, med beaktande av Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a i detta, efter att i enlighet med artikel 93 i EG-fördraget ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig, och med beaktande av följande: Den 2 december 1995 beslutade kommissionen att inleda ett förfarande enligt artikel 93.2 i EG-fördraget med anledning av de statliga stöd som beviljats till företaget Bestwood E. F. Kynder GmbH (”Bestwood”), numera Bestwood GmbH i. GV i Mecklenburg-Vorpommern, som med sina cirka 500 anställda var en av Tysklands största tillverkare av spånskive- och träfiberskiveprodukter och som sedan dess har lämnat marknaden och ansökt om konkurs som Bestwood GmbH i. GV. Bestwood var i statens ägo och beviljades 1991, då före- taget privatiserades av Treuhandanstalt, stöd på totalt 77 miljoner tyska mark i form av kreditgarantier och 52 miljoner mark i form av kontanta medel huvudsakligen inom ramen för de stödordningar som kommissionen i enlighet med de dåvarande Treuhandbestämmelserna hade godkänt. Dessutom beviljades Bestwood ett långfri- stigt lån på 5 miljoner mark med en årlig ränta på 4 Yo inom ramen för delstaten Mecklenburg-Vorpommerns konsolideringsprogram, som godkändes av kommissionen 1994. Kommissionen godkände detta stödprogram under förutsättning att stöd till företag som överskred det stödtak som gällde för små och medelstora företag skulle anmälas särskilt till kommissionen. Lånet anmäldes inte till kommissionen fastän Bestwood ingalunda var ett företag som omfattas av definitionen av små och mellan- stora företag i kommissionens rekommendation 96/280/ EG ('). Privatiseringen år 1991 kröntes dock inte med framgång. Den åtföljdes av åtskilliga oegentligheter och man misstänkte att köparen hade använt det mottagna stödet för andra syften än de avsedda, vilket föranledde åklagar- myndigheten att inleda en utredning. Den tidigare ägaren hade rest till Schweiz. Med anledning av detta beslutade den behöriga domstolen att tillåta delstatens myndigheter att ta den tidigare ägarens tillgångar i Tyskland i beslag för att säkra sina skadeståndsanspråk. De oegentligheter som förekom i samband med privatise- ringen hade medfört fortsatta ekonomiska svårigheter för företaget, vars tillverkning var orationell på grund av föråldrade maskiner. I december 1994 överläts andelarna i Bestwood för två mark till ett aktiebolag som tillhör NordLB, en bank som till 100 ?/o ägs av staten. Syftet med denna överlåtelse var att snabbt finna en ny köpare till Bestwood och genomföra en omstruktureringsplan som skulle kunna säkerställa företagets fortsatta verksamhet och framtida lönsamhet. I samband med överlåtelsen hade Bestwood beviljats en riskgaranti (Risikofreistellung) i form av en lånegaranti av delstaten Mecklenburg-Vorpommern för ett lån på 25 miljoner mark i NordLB. Inte heller denna lånegaranti anmäldes till kommissionen. Tyskland meddelade i det sammanhanget att ett nytt försök gjordes att privatisera Bestwood och att det möjligen skulle erfordras ytterligare stöd på 100 miljoner mark för detta. Kommissionen drog slutsatsen att såväl det långfristiga lånet på 5 miljoner mark som lånegarantin på 25 miljoner mark utgjorde stöd, som enligt artikel 93.3 i EG-fördraget skulle ha anmälts till kommissionen. Dessutom hyste kommissionen allvarliga tvivel på om undantagsbestäm- melserna i artikel 92.3 a respektive 92.3 c i EG-fördraget var tillämpliga, särskilt med hänsyn tagen till gemenska- pens riktlinjer för bedömningen av statliga undsättnings och omstruktureringsstöd till företag i svårigheter (?). Den beslutade därför att inleda ett förfarande enligt artikel 93.2 (') EGT nr L 107, 30.4.1996, s. 4. () EGT nr C 368, 23.12.1994, s. 12.