25.2.2003 Europeiska unionens officiella tidning L 50/1 (Rättsakter vilkas publicering är obligatorisk) RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 343/2003 av den 18 februari 2003 om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredje land har gett in i någon medlemsstat EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 63.1 a i detta, med beaktande av kommissionens förslag ('), med beaktande av Europaparlamentets yttrande (7), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (7), och av följande skäl: (1) En gemensam asylpolitik, med ett gemensamt europeiskt asylsystem, är en del av Europeiska unionens mål att gradvis upprätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa som är öppet för dem som av olika omständig- heter tvingas söka skydd i gemenskapen på laglig väg. Europeiska rådet enades vid sitt särskilda möte i Tammerfors den 15 och 16 oktober 1999 om att arbeta för att inrätta ett gemensamt europeiskt asylsystem, grundat på en fullständig och allomfattande tillämpning av Gentvekonventionen om flyktingars rättsliga ställning av den 28 juli 1951, kompletterad genom New York- protokollet av den 31 januari 1967, och på så sätt garantera att ingen skickas tillbaka för att bli utsatt för förföljelse, det vill säga att principen om ”non-refoule- ment” bevaras. Utan att det påverkar ansvarighetskriteri- erna i denna förordning betraktas i detta avseende medlemsstaterna, som alla iakttar principen om ”non- refoulement”, som säkra länder för medborgare i tredje land. I slutsatserna från Tammerfors förklarades också att detta system på kort sikt bör omfatta ett tydligt och praktiskt genomförbart sätt att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan. En sådan metod bör bygga på objektiva kriterier, som är rättvisa för både medlemsstaterna och de berörda perso- nerna. Den bör särskilt göra det möjligt att snabbt () EGT C 304 E, 30.10.2001, s. 192. (") Yttrande av den 9 april 2002 (ännu ej offentliggjort i EUT). () EGT C 125, 27.5.2002, s. 28. avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret, för att garantera faktisk tillgång till förfarandena för faststäl- lande av flyktingstatus och inte äventyra målet att behandla asylansökningar snabbt. Det stegvisa införandet av ett gemensamt europeiskt asylsystem bör på sikt leda till ett gemensamt förfarande och en gemensam status i hela unionen för personer som beviljas asyl. Det är nu dags att, samtidigt som man gör de förbättringar som erfarenheten visat nödvändiga, bekräfta de principer som ligger till grund för konven- tionen rörande bestämmandet av den ansvariga staten för prövningen av en ansökan om asyl som framställts i en av medlemsstaterna i Europeiska gemenskaperna ('), som undertecknades i Dublin den 153 juni 1990 (nedan kallad — ”Dublinkonventionen”). - Genomförandet — av konventionen har främjat harmoniseringen av asylpoli- tiken. Familjer bör hållas samman i den mån det är förenligt med de andra mål man vill uppnå genom att införa kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlems- stat som har ansvaret för att pröva en asylansökan. Om en och samma medlemsstat gör en samlad prövning av asylsökningar från medlemmar i samma familj kan ansökningarna prövas grundligt, så att de beslut som fattas i dessa ärenden blir enhetliga. Medlemsstaterna bör kunna frångå ansvarighetskriterierna för att göra det möjligt att sammanföra familjemedlemmar när detta är nödvändigt av humanitära skäl. Ett gradvis upprättande av ett område utan inre gränser, där fri rörlighet för personer garanteras i enlighet med Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, och införandet av en gemenskapspolitik för villkoren för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse, med gemen- samma insatser för att hantera de yttre gränserna, gör det nödvändigt att finna en jämvikt mellan ansvarighets- kriterierna i en anda av solidaritet. (') EGT C 254, 19.8.1997, s. 1.