12.3.2003 Europeiska unionens officiella tidning L 67/27 RÅDETS BESLUT 2003/170/RIF av den 27 februari 2003 om gemensamt utnyttjande av sambandsmän som är utsända av medlemsstaternas brotts- bekämpande organ EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel 30.1 a, b och c och 30.2 c samt artikel 34.2 c i detta, med beaktande av Konungariket Danmarks initiativ ('), med beaktande av Europaparlamentets yttrande (?), och av följande skäl: Vid sitt möte den 3 december 1998 antog rådet (rättsliga och inrikes frågor) rådets och kommissionens handlings- plan för att på bästa sätt genomföra bestämmelserna i Amsterdamfördraget om upprättande av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa (?); i handlingsplanen sägs i åtgärd 48 att man inom fem år efter det att fördraget har trätt i kraft skall vidta åtgärder för främjande av samarbete och gemensamma initiativ när det gäller utbildning, utbyte av sambandsmän, utstationering, användning av utrustning och kriminalteknisk forskning. Europeiska rådet i Wien den 11-12 december 1998 ställde sig i slutsats 83 bakom rådets och kommissionens handlingsplan för att på bästa sätt genomföra bestämmelserna i Amsterdamfördraget om upprättande av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa, och begärde i slutsats 89 att insatserna mot den organiserade brottsligheten skulle förstärkas mot bakgrund av de nya möjligheter som fördraget medförde. Europeiska rådet i Tammerfors den 15—-16 oktober 1999 uppmanade rådet och kommissionen att i nära samar- bete med Europaparlamentet främja fullständig och omedelbar  tillämpning av Amsterdamfördraget på grundval av den handlingsplan som antogs av rådet (inrikes frågor) den 3 december 1998 och som Europe- iska rådet i Wien den 11-12 december 1998 ställde sig bakom samt de politiska riktlinjer och konkreta mål om ett fördjupat polissamarbete för att bekämpa den gränsöverskridande brottsligheten som man enades om i Tammerfors. (') EGT C 176, 24.7.2002, s. 8. (') Europaparlamentets yttrande av den 20 november 2002 (ännu ej offentliggjort i EUT). () EGT C 19, 23.1.1999, s. 1. (4) (10) Europeiska rådet i Helsingfors den 10-11 december 1999 uppmanade Europeiska unionen att intensifiera sina insatser på det internationella planet genom att få till stånd ett mer omfattande samarbete med tredje land om begränsning av efterfrågan på och utbudet av narko- tika samt om rättsliga och inrikes frågor. Europeiska rådet konstaterade samtidigt att det kommer att krävas en samlad insats från alla berörda myndigheter, med en särskild roll för Europol. Europeiska rådet i Laeken den 1415 december 2001 bekräftade i slutsats 37 de riktlinjer och mål som fastställdes i Tammerfors och konstaterade samtidigt att det behövs nya uppslag och riktlinjer för att inhämta eftersläpningar på vissa områden. Den 14 oktober 1996 antog rådet gemensam åtgärd 96/ 602/RIF om en gemensam referensram för Europeiska unionens - medlemsstaters = initiativ i = fråga om sambandsmän ('). Mot bakgrund av erfarenheterna från tillämpningen av den gemensamma åtgärden och mot bakgrund av bestämmelserna i Amsterdamfördraget om bekämpning av gränsöverskridande brottslighet, finns det ett behov av att förstärka och vidareutveckla samarbetet mellan medlemsstaterna när det gäller sambandsmännens arbetsuppgifter och utposterande till tredje land och i internationella organisationer. I den mån det är relevant för de arbetsuppgifter som fastställts i Europolkonventionen (?) kommer Europol att upprätta och upprätthålla samarbetskontakter med tredje land och internationella organisationer. Europol har upprättat och kommer att fortsätta att upprätta och upprätthålla samarbetskontakter med en lång rad tredje länder och internationella organisationer. Europol måste få det stöd som behövs och ges möjlighet att verkligen fungera som knutpunkten för det europe- iska polissamarbetet. Europeiska rådet har betonat att Europol spelar en central roll för samarbetet mellan medlemsstaternas myndigheter i utredningarna av gränsöverskridande  brottslighet, genom att Europol stöder brottsförebyggande åtgärder, analyser och brotts- utredningar på unionsnivå. (') EGT L 268, 19.10.1996, s. 2. () EGT C 316, 27.11.1995, s. 2.