Nr L 84/22 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 26. 3. 97 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV nr 97/9/EG av den 3 mars 1997 om system för ersättning till investerare EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Euro- peiska gemenskapen, särskilt artikel 57.2 i detta, med beaktande av kommissionens förslag ('), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (?), med beaktande av Europeiska monetära institutets yttran- de ('), i enlighet med det i artikel 189b i fördraget angivna förfa- randet ("), och mot bakgrund av det den 18 december 1996 av förlikningskommittén godkända gemensamma utkastet, och med beaktande av följande: 1. Rådet antog den 10 maj 1993 direktiv 93/22/EEG om investeringstjänster  inom = värdepappersområdet (7). Detta direktiv utgör ett viktigt verktyg för att för- verkliga den inre marknaden för värdepappersföretag. 2. I direktiv 93/22/EEG fastställs de försiktighetsregler som värdepappersföretag ständigt måste iaktta, i syn- nerhet de regler som syftar till att i största möjliga utsträckning skydda investerarnas rättigheter vad avser deras medel eller instrument. 3. Inget tillsynssystem kan dock garantera fullständig sä- kerhet, i synnerhet inte när det är fråga om bedrägeri- er. 4, Skyddet för investerare och ett fortsatt förtroende för det finansiella systemet är viktiga beståndsdelar för att den inre marknaden på det här området skall fullbor- das och fungera på ett riktigt sätt. Därför är det nöd- vändigt att varje medlemsstat förfogar över ett system för ersättning till investerare som garanterar en lägsta 85, 17.3.1997). () EGT nr L 141, 11.6.1993, s. 27. gemensam skyddsnivå, åtminstone för små investera- re, om ett värdepappersföretag inte skulle vara i stånd att fullgöra sina skyldigheter gentemot sina investe- ringskunder. . Små investerare skulle då kunna köpa investerings- tjänster från värdepappersföretagens filialer inom ge- menskapen, eller genom att anlita gränsöverskridande tjänster, med samma förtroende som om de anlitade inhemska värdepappersföretag, i vetskap om att de skulle vara berättigade till en lägsta gemensam skyddsnivå om ett värdepappersföretag inte skulle va- ra i stånd att fullgöra sina skyldigheter gentemot sina investeringskunder. . I avsaknad av en lägsta gemensam skyddsnivå och för att kunna ge investerarna ett gott skydd, kan en värd- medlemsstat anse sig ha goda skäl att tvinga värde- pappersföretag inom gemenskapen som bedriver verksamhet genom en filial eller genom att tillhanda- hålla tjänster i värdlandet att ansluta sig till värdlan- dets ersättningssystem, om dessa företag inte är an- slutna till ett ersättningssystem för investerare i hem- landet, eller om detta system inte anses erbjuda ett likvärdigt skydd. Ett sådant krav skulle kunna inverka menligt på den inre marknadens funktion. . Även om de flesta medlemsstater för närvarande har system för ersättning till investerare omfattar dessa som regel inte alla värdepappersföretag med en enda auktorisation enligt direktiv 93/22/EEG. . Alla medlemsstater bör därför så snart som möjligt åläggas att inrätta ett eller flera system för ersättning till investerare som alla värdepappersföretag i fråga skall vara anslutna till. Varje system måste omfatta de medel eller instrument som ett värdepappersföretag förfogar över med avseende på en investerares inves- teringstransaktioner och som, om företaget inte skulle vara i stånd att fullgöra sina skyldigheter gentemot si- na investeringskunder, inte kan återställas till investe- raren. Detta påverkar inte på något sätt de regler och förfaranden som är tillämpliga i varje medlemsstat vad gäller de beslut som skall fattas i händelse av obe- stånd eller när ett värdepappersföretag träder i likvida- tion. . Definitionen på ett värdepappersföretag innefattar de kreditinstitut som är auktoriserade att tillhandahålla investeringstjänster. Dessa kreditinstitut bör också va- ra skyldiga att ansluta sig till ett system för ersättning