06/Vol. 02 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 161 387L0344 4.7.87 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING Nr L 185/77 RÅDETS DIREKTIV av den 22 juni 1987 om samordning av lagar och andra författningar angående rättsskyddsförsäkring (87/344/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Euro- peiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 57.2 i detta, med beaktande av kommissionens förslag ('), med beaktande av Europaparlamentets yttrande (?), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (7), och med beaktande av följande: Genom rådets direktiv 73/239/EEG av den 24 juli 1973 om samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring ('), senast ändrat genom direktiv 87/343/EEG ('), undanröjdes vissa skillnader mellan nationella lagar, för att göra det lättare att starta och driva sådan verksamhet. I artikel 7.2 c i direktiv 73/239/EEG föreskrivs emellertid att ”i avvaktan på ytterligare samordning, som måste genomföras inom fyra år efter detta direktivs anmälan, har Förbundsrepubliken - Tyskland rätt att upprätthålla förbudet att inom dess område samtidigt bedriva verk- samhet avseende sjukförsäkring, kredit- och borgensför- säkring, försäkring avseende regress mot tredje man samt rättsskyddsförsäkring eller att bedriva sådan verksamhet tillsammans med andra försäkringsklasser.” I detta direktiv föreskrivs den samordning av bestämmel- serna om  rättsskyddsförsäkring som förutskickades i artikel 7.2 c i direktiv 73/239/EEG. Till skydd för försäkrade bör åtgärder vidtas för att så långt som möjligt förhindra att intressekonflikter mellan en = rättsskyddsförsäkrad och hans = försäkringsgivare uppkommer till följd av att den senare tillhandahåller den försäkrade skydd avseende någon annan av de försäkrings- (') EGT nr C 198, 7.8.1979, s. 2. () EGT nr C 260, 12.10.1981, s. 78. () EGT nr C 348, 31.12.1980, s. 22. (') EGT nr L 228, 16.8.1973, s. 3. (') EGT nr L 185, 4.7.1987, s. 72. klasser som anges i bilagan till direktiv 73/239/EEG eller tillhandahåller skydd för någon annan person och, om en sådan konflikt ändå skulle uppstå, möjliggöra en lösning av den. Rättsskyddsförsäkring som gäller tvister eller risker som härrör från eller har samband med användning av högsjö- fartyg bör, med hänsyn till sådan försäkrings speciella karaktär, undantas från detta direktivs tillämpningsom- råde. Aven sådana åtgärder som företas av en försäkringsgivare som tillhandahåller tjänster eller som bär kostnaderna för biträde åt den försäkrade med anledning av avtal om ersättningsansvar, bör undantas från direktivets tillämp- ningsområde, om åtgärderna samtidigt utövas för tillvara- tagande av försäkringsgivarens eget intresse inom ramen för sådan försäkring. Medlemsstaterna bör ges möjlighet att från detta direktivs tillämpningsområde undanta sådan rättsskyddsförsäkring som meddelas av en assistansförsäkringsgivare, när verk- samheten utövas i en annan medlemsstat än den, där den försäkrade normalt uppehåller sig, och ingår som en del av ett avtal som uteslutande gäller assistans för personer som hamnar i svårigheter under resa eller vid vistelse utanför hemorten eller den stadigvarande uppehållsorten. Den ordning med krav på specialisering som för när- varande gäller i en medlemsstat, nämligen Förbundsrepu- bliken Tyskland, förhindrar de flesta intressekonflikter. Likväl framstår det inte som nödvändigt för detta ändamål att utvidga detta system till hela gemenskapen, något som skulle kräva en uppdelning av blandade försäkringsföre- tag. Det åsyftade resultatet kan även uppnås genom att försäk- ' ringsföretagen åläggs att meddela rättsskyddsförsäkring i ett separat försäkringsavtal eller i en särskild del av ett försäkringsavtal, och genom att de förpliktas att antingen ha en särskild förvaltning för rättsskyddsförsäkring eller anförtro skaderegleringen avseende rättsskyddsförsäkring till ett företag som är en särskild juridisk person, eller medge den rättsskyddsförsäkrade rätt att välja advokat från den tidpunkt då han kan rikta anspråk mot försäkrings- givaren. Oavsett vilken lösning som väljs skall de rättsskyddsför- säkrades intressen anses likvärdigt tillvaratagna.