13/Vol. 19 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 47 389L0397 30.6.89 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING Nr L 186/23 RÅDETS DIREKTIV av den 14 juni 1989 om offentlig kontroll av livsmedel (89/397/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta, med beaktande av kommissionens förslag(!), i samarbete med Europaparlamentet(?), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(?), och med beaktande av följande: Handeln med livsmedel är en av de viktigaste aspekterna på den gemensamma marknaden; alla medlemsstater måste sträva efter att skydda sina medborgares hälsa och ekonomiska intressen; hälsoskyddet måste ges ovillkorlig prioritet och därför måste den offentliga kontrollen av livsmedel harmoniseras och göras mer effektiv. Skillnaderna i nationell lagstiftning med avseende på kontroll av detta slag är dock så stora att de hindrar den fria rörligheten för varor. Det är därför nödvändigt att närma dessa lagstiftningar till varandra. I första hand måste de allmänna principer som styr genomförandet av denna kontroll harmoniseras. Särskilda bestämmelser utöver de allmänna principerna får vid behov antas senare. Syftet med detta direktiv är att kontrollera att livsmedel överensstämmer med = livsmedelslagstiftningen; - sådan lagstiftning innehåller bestämmelser om hälsa, regler för sam- mansättning och regler om kvalitet vilka upprättats för att skydda konsumenters ekonomiska intressen såväl som bestämmelser för konsumentinformation och hederliga handelstransaktioner. Samtidigt med livsmedel bör material och föremål avsedda att komma i kontakt med sådana livsmedel kontrolleras. (') EGT nr C 20, 27.1.1987, s. 6, EGT nr C 88, 5.4.1987, s. 14, och EGT nr C 131, 27.5.1989, s. 6. (2) EGT nr C 345, 21.12.1987, s. 80, och EGT nr C 120, 16.5.1989. () EGT nr C 347, 22.12.1987, s. 1. För att kunna genomföra den inre marknaden måste livsmedel som är avsedda att sändas över gränserna mellan gemenskapens länder kontrolleras med samma omsorg som de som är avsedda att saluföras i den medlemsstat där de producerats. Kontrollen måste därför i princip baseras på de bestämmelser som gäller i det medlemsland där varan tillverkas; denna princip bör dock inte gälla, om man med lämpliga medel på ett för den kontrollerande myndigheten tillfredsställande sätt, inklusive uppvisande av handelsdokument, har konstaterat att varan i fråga är avsedd att sändas till en annan medlemsstat och att den överensstämmer med de bestäm- melser som gäller i denna stat. Kontroller måste för att vara effektiva utföras regelbundet; de får inte begränsas i fråga om föremål, skede eller lämplig tidpunkt och de måste utföras på det mest effektiva sättet. För att säkerställa att kontrollerna verkligen kommer till stånd är det nödvändigt att föreskriva att medlemsstatena inte skall utesluta någon produkt från tillbörlig kontroll på grund av att den är avsedd för export utanför gemenskapen. Inspektörerna måste ges tillräckliga befogenheter. Företag bör visserligen å ena sidan inte ha rätt att motsätta sig kontroll medan å andra sidan deras legitima rättigheter måste upprätthållas, i synnerhet rätten till tillverkningshemligheter och rätten att överklaga. De myndigheter som ansvarar för kontrollen av livsmedel kan skilja sig från den ena medlemsstaten till den andra; det är därför önskvärt att en lista publiceras över ansvariga myndigheter på området i varje stat med uppgift om de områden där de är behöriga, liksom över godkända laboratorier för de analyser som skall utföräs i samband med kontrollen. Offentliga kontroller bör effektivt bidra till att förebygga överträdelser av lagstiftning som avser livsmedel; program i detta syfte bör utarbetas på basis av lämpliga kriterier. Det åligger i första hand medlemsstaterna att fastställa sina egna kontrollprogram, men med hänsyn till att den inre