16. 11. 1999 Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 294/11 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 2423/1999 av den 15 november 1999 om införande av skyddsåtgärder rörande socker med KN-nummer 1701 och blandningar av socker och kakao med KN-nummer 1806 10 30 och 1806 10 90, med ursprung i de utomeuropeiska länderna och territorierna EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets beslut 91/482/EEG av den 253 juli 1991 om associering av de utomeuropeiska länderna och terri- torierna med Europeiska ekonomiska gemenskapen (!), senast ändrat genom beslut 97/803/EG (?), nedan kallat ”ULT- beslutet”, särskilt artikel 109 i detta, efter samråd med den kommitté som inrättades genom artikel 1.2 i bilaga 4 till det nämnda beslutet, och av följande skäl: 1. Under de senaste månaderna har svårigheter uppstått som innebär risk för en betydande försämring för sock- ersektorn i gemenskapen. Dessa svårigheter orsakas av den från och med 1997 kraftigt ökande importen av oförädlat socker med kumulerat EG-ULT-ursprung och blandningar av socker och kakao med KN-nummer 1806 10 30 och 1806 10 90, med ursprung i de utom- europeiska länderna och territorierna. Dessa produkter beviljas vid import till gemenskapen undantag från importtullar i enlighet med artikel 101.1 i ULT-beslutet. 2. Denna import utgör en risk för en betydande försämring av funktionen hos den gemensamma organisationen av marknaden för socker och har mycket skadliga effekter för verksamheten hos gemenskapsföretag inom socker- sektorn. 3. Den gemensamma organisationen av marknaden riskerar att kraftigt störas eftersom sockerkonsumtionen är konstant på gemenskapsmarknaden. All import av socker till gemenskapen till ett pris som är lägre än interventionspriset innebär därför export av en motsva- rande kvantitet som producerats i gemenskapen, men inte kan avsättas där. Exportbidrag för detta socker betalas via gemenskapsbudgeten (för närvarande cirka 520 euro/ton). Denna export är begränsad i volym genom GATT-avtalen. Denna import minskar alltså möjligheten att exportera inom sockerkvoten. För att möta detta bör en minskning av kvoterna för gemen- skapsproduktion övervägas. 4. På grund av den ökande importen föreligger det också risk för försämring för företag som är verksamma inom gemenskapens sockersektor. Den gemensamma organi- (!) EGT L 263, 19.9.1991, s. 1. () EGT L 329, 29.11.1997, s. 50. sationen av marknaden inom sockersektorn känne- tecknas dels av principen om heltäckande självfinan- siering för gemenskapens sockerproducenter och avsätt- ning av det sockeröverskott som produceras i gemen- skapen — bl.a. genom exportbidrag — dels av ett minimi- pris som de europeiska sockerproducenterna skall betala för de sockerbetor som utgör råvaran. Ökad import av socker, oförädlad eller i form av produkter med stark koncentration av socker, som sker till lägre priser än de som gemenskapsaktörerna kan sälja motsvarande produkter till, utgör därför en allvarlig störning av verk- samheten hos gemenskapsföretagen. På grund av de tvingande bestämmelser till jrodbrukarnas förmån som följer av den gemensamma jordbrukspolitiken, kan gemenskapsföretagen inte konkurrera med sådan import. En ökning av volymen på exporten med bidrag kan dessutom medföra en risk för att enhetskostnaderna för exporten av kvoterat socker ökar och därigenom också den produktionsavgift som betalas av sockerproducen- terna inom gemenskapen. Det föreligger alltså risk för försämring för en av gemen- skapens verksamhetssektorer. Enligt artikel 109 i ULT- beslutet bör därför skyddsåtgärder införas för socker med KN-nummer 1701 och blandningar av socker och kakao med högre sockerhalt än 65 4 med KN-nummer 1806 10 30 och 1806 10 90, med ursprung i de utom- europeiska länderna och territorierna. Enligt artikel 100 i ULT-beslutet skall handeln främjas mellan ULT och gemenskapen med hänsyn till deras respektive utvecklingsnivå. I enlighet med artikel 109.2 i ULT-beslutet bör företrädesvis sådana åtgärder väljas som innebär minsta möjliga störningar för associeringen och för gemenskapen. Dessa åtgärder får dessutom inte gå utöver vad som är absolut nödvändigt för att åtgärda de svårigheter som uppstått. Det förefaller därför lämpligt att för socker med KN- nummer 1701 uppställa villkoret att för att socker av standardkvalitet enligt gemenskapslagstiftningen skall få övergå till fri omsättning med befrielse från importtullar, får det dokumenterade cif-priset för oförpackad vara vid import till gemenskapens europeiska hamnar inte under- skrida det gällande interventionspriset för produkterna ifråga. Denna åtgärd borde garantera att det importerade