7. 12. 96 Europeiska gemenskapernas officiella tidning Nr L 318/5 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 2339/96 av den 6 december 1996 om införande av särskilda regler för förvaltning och fördelning av vissa kvanti- tativa textilkvoter som genom förordning (EG) nr 517/94 upprättats för 1997 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Euro- peiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EG) 517/94 av den 7 mars 1994 om gemensamma bestämmelser för import av textilprodukter från vissa tredje länder som inte omfattas av bilaterala avtal, protokoll eller andra överenskommelser eller av andra särskilda gemenskapsbestämmelser för import ('), senast ändrad genom kommissionens förord- ning (EG) nr 1937/96 (), särskilt artiklarna 17.3, 17.6, 21.2 och 21.3 jämförda med artikel 25.3 i denna, och med beaktande av följande: Rådet införde genom förordning (EG) 517/94 kvantitativa importkvoter för vissa textilprodukter med ursprung i vissa tredje länder och föreskrev i artikel 17.2 i förord- ningen att dessa kvoter skulle fördelas i den ordningsföljd som medlemsstaternas anmälningar mottogs (”först till kvarn”-principen). I artikel 17.3 i förordning (EG) nr 517/94 föreskrivs att det är möjligt att under vissa omständigheter begagna sig av fördelningsmetoder som skiljer sig från den metod som bygger uteslutande på den ordningsföljd i vilken medlemsstaternas anmälningar mottagits och även att föreskriva att kvoterna delas upp i omgångar eller att reservera en del av en särskild kvantitativ restriktion för ansökningar som stöds av bevis om tidigare import. För att inte störa kontinuiteten i handelsutbytet är det dessutom önskvärt att före kvotårets början anta regler för förvaltningen och fördelningen av de kvoter som genom förordning (EG) nr 517/94 införts för 1997. För övrigt har erfarenheterna av förvaltningen av de kvan- titativa restriktioner som anges i bilagorna III B och IV till förordning (EG) nr 517/94 visat att det fördelningssy- stem som reserverade en del av de disponibla kvantite- terna för traditionella näringsidkare kunde ha handelsbe- gränsande verkningar i den mån de traditionella närings- idkarna inte helt utnyttjade de kvantiteter som reserverats (') EGT nr L 67, 10.3.1994, s. 1. () EGT nr L 255, 9.10.1996, s. 4. för dem och därmed begränsade nya näringsidkares tillgång till dessa kvantiteter. Följaktligen kan man på grundval av det tämligen låga utnyttjandet av större delen av de kvantitativa restriktioner som reserverats för traditionella näringsidkare och den höjning av de disponibla kvantiteterna för vissa kategorier som nyligen gjordes genom förordning (EG) nr 1937/96 dra slutsatsen att det inte längre är nödvändigt att reser- vera en del av de disponibla kvantiteterna för traditionella näringsidkare. Det förefaller vidare lämpligt att göra den fördelnings- metod som bygger på den ordningsföljd i vilken medlemsstaternas anmälningar mottagits enligt ”först till kvarn”-principen mer flexibel för att kunna tillmötesgå så många näringsidkare som möjligt genom att begränsa till en maximal kvantitet de kvantiteter som på grundval av denna metod tilldelas varje näringsidkare. Emellertid bör en viss kontinuitet i handelsutbytet så långt möjligt säkerställas. Av denna anledning och med tanke på en effektiv kvotförvaltning anses det lämpligt att tillåta näringsidkare att lämna in en första ansökan om importtillstånd 1997 för högst lika stora kvantiteter som de importerat av samma kategorier från samma tredje land under 1996. Dessutom har det visat sig vara nödvändigt att beträffande vissa kategorier se över nivåerna på de maximikvantiteter som tidigare fastställts för att möjliggöra verksamheter som ur handelssynvinkel är betydande. I syfte att säkerställa ett optimalt utnyttjande av kvoterna bör det föreskrivas att alla näringsidkare sedan de utnyttjat 50 Yo av en licens kan komma med en ny licensansökan som inte får överstiga en förutbestämd kvantitet, under förutsättning att det fortfarande finns disponibla kvanti- teter i kvoterna. För säkerställande av en god förvaltning bör giltighets- tiden för importtillstånd fastställas till nio månader från och med dagen för utfärdandet och medlemsstaterna bemyndigas att efter det att kommissionens beslut anmiälts till dem utfärda detta tillstånd endast om närings- idkaren kan bevisa att det finns ett kontrakt och om han, utom i de fall där detta uttryckligen förutses, intygar att han inte redan har utnyttjat ett importtillstånd i gemen- skapen enligt denna förordning för de berörda kategori-