L 157/38 Europeiska unionens officiella tidning 26.6.2003 RÅDETS DIREKTIV 2003/48/EG av den 3 juni 2003 om beskattning av inkomster från sparande i form av räntebetalningar EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 94 i detta, med beaktande av kommissionens förslag ('), med beaktande av Europaparlamentets yttrande (?), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (7), och av följande skäl: (1) I artiklarna 56—60 i fördraget garanteras den fria rörlig- heten för kapital. Inkomster från sparande i form av räntebetalningar på fordringar utgör skattepliktig inkomst i samtliga medlemsstater för personer med hemvist i dessa. Medlemsstaterna har enligt artikel 58.1 i fördraget rätt att tillämpa sådana bestämmelser i sin skattelagstiftning som skiljer mellan skattebetalare som har olika bostadsort eller som har investerat sitt kapital på olika ort och att vidta alla nödvändiga åtgärder för att förhindra överträdelser av nationella lagar och andra författningar, särskilt i fråga om beskattning. Enligt artikel 58.3 i fördraget får de bestämmelser i medlemsstaternas skattelagstiftning vars syfte är att bekämpa missbruk eller bedrägeri inte utgöra ett medel för godtycklig diskriminering eller en förtäckt begräns- ning av den fria rörligheten för kapital och betalningar enligt artikel 56 i fördraget. I avsaknad av en samordning av de nationella systemen för beskattning av inkomster från sparande i form av räntebetalningar, särskilt när det gäller behandlingen av räntor som uppbärs av medborgare som inte har hemvist i staten i fråga, är det för närvarande ofta möjligt för personer med hemvist i någon av medlems- staterna att i hemviststaten undgå varje form av beskatt- ning av räntor som de erhåller i en annan medlemsstat. Denna situation medför snedvridningar i kapitalrörel- serna mellan medlemsstaterna, och dessa effekter är oförenliga med den inre marknaden. Detta direktiv bygger på det samförstånd som nåddes vid Europeiska rådets möte i Santa Maria da Feira den 19 och 20 juni 2000 och de därpå följande mötena i Ekofinrådet den 26 och 27 november 2000, 13 december 2001 och 21 januari 2003. (') EGT C 270 E, 25.9.2001, s. 259. (?) EUT C 47 E, 27.2.2003, S. 553. () EGT C 48, 21.2.2002, s. 55. (8) (11) (12) (14) Det yttersta målet med detta direktiv är att göra det möjligt att faktiskt beskatta inkomster från sparande i form av räntebetalningar i en medlemsstat till faktiska betalningsmottagare som är fysiska personer med hemvist i en annan medlemsstat, i enlighet med lagstift- ningen i den sistnämnda staten. Målet med detta direktiv uppnås bäst genom att det inriktas på räntebetalningar som görs eller säkras av ekonomiska aktörer som är etablerade i medlemsstaterna till eller till förmån för faktiska betalningsmottagare som är fysiska personer med hemvist i en annan medlems- stat. Eftersom målet för detta direktiv inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna på grund av att det inte förekommer någon samordning av de nationella systemen för beskattning av inkomster från sparande, och det därför bättre kan uppnås på gemen- skapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 3 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel begränsas detta direktiv till vad som krävs för att nå dessa mål och går inte utöver vad som är nödvändigt för detta. Betalningsombudet är den ekonomiska aktör som betalar ränta eller sörjer för att ränta betalas direkt till förmån för den faktiska betalningsmottagaren. Definitionen av uttrycken räntebetalning och betalnings- ombud bör, i tillämpliga fall, ske med hänvisning till rådets direktiv 85/611/EEG av den 20 december 1985 om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) ('). Tillämpningsområdet för detta direktiv bör begränsas till beskattning av inkomster från sparande i form av ränte- betalningar för fordringar, med undantag för bland annat de frågor som rör beskattning av pensions och försäkringsförmåner. Det yttersta målet att möjliggöra faktisk beskattning av räntebetalningar i den medlemsstat där den faktiska betalningsmottagaren har sitt skatterättsliga hemvist kan uppnås genom utbyte av information om räntebetal- ningar mellan medlemsstaterna. (') EGT L 375, 31.12.1985, s. 3. Direktivet senast ändrat genom Euro- paparlamentets och rådets direktiv 2001/108/EG (EGT L 41, 13.2.2002, s. 35).