L 149/22 Europeiska unionens officiella tidning 11.6.2005 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2005/29/EG av den 11 maj 2005 om otillbörliga affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter på den inre marknaden och om ändring av rådets direktiv 84/450/EEG och Europaparlamentets och rådets — direktiv 97/7/EG, 98/27/EG och 2002/65/EG samt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 (direktiv om otillbörliga affärsmetoder) (Text av betydelse för EES) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95 i detta, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (!), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och av följande skäl: Enligt artikel 153.1 och 153.3 a i fördraget skall gemen- skapen bidra till att uppnå hög konsumentskyddsnivå genom de åtgärder som beslutas enligt artikel 95 i detta. I enlighet med artikel 14.2 i fördraget omfattar den inre marknaden ett område utan inre gränser, där fri rörlighet för varor och tjänster samt etableringsfrihet säkerställs. Att utveckla tillbörliga affärsmetoder på området utan inre gränser är nödvändigt för att främja utvecklingen av den gränsöverskridande verksamheten. Medlemsstaternas lagar om otillbörliga affärsmetoder skil- jer sig mycket från varandra, vilket kan leda till märkbar snedvridning av konkurrensen och hindra den inre mark- naden från att fungera smidigt. Vad gäller reklam fastställs (!) EUT C 108, 30.4.2004, s. 81. (2?) Europaparlamentets yttrande av den 20 april 2004 (EUT C 104 E, 30.4.2004, s. 260), rådets gemensamma ståndpunkt av den 15 novem- ber 2004 (EUT C 38 E, 15.2.2005, s. 1), Europaparlamentets stånd- punkt av den 24 februari 2005 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 12 april 2005. (4) i rådets direktiv 84/450/EEG av den 10 september 1984 om vilseledande och jämförande reklam (?) minimikriterier för harmonisering av lagstiftning om vilseledande reklam, men medlemsstaterna hindras inte från att behålla eller anta bestämmelser för att säkerställa en högre konsument- skyddsnivå. Bestämmelserna om vilseledande reklam varie- rar därför betydligt mellan medlemsstaterna. Dessa skillnader skapar ovisshet om vilka nationella bestämmelser som gäller i fråga om otillbörliga affärsme- toder som skadar konsumentens ekonomiska intressen och skapar flera hinder för näringsidkare och konsumen- ter. Dessa hinder medför ökade kostnader för företagen när de utnyttjar den inre marknadens friheter, särskilt i sam- band med saluföring, reklamkampanjer och säljfrämjande åtgärder över gränserna. De innebär också att konsumen- terna blir osäkra på sina rättigheter och att deras förtro- ende för den inre marknaden undergrävs. I brist på enhetliga regler på gemenskapsnivå kan, mot bakgrund av Europeiska gemenskapernas domstols rätts- praxis, hinder för etableringsfrihet eller för fri rörlighet för varor och tjänster över gränserna motiveras så länge syftet är att gagna erkända mål av allmänt intresse och så länge hindren står i proportion till dessa mål. Mot bakgrund av gemenskapens mål enligt fördragets och sekundärrättens bestämmelser om fri rörlighet, gemenskapens sekundärlag- stiftning och i enlighet med kommissionens politik om kommersiella meddelanden — se kommissionens medde- lande om uppföljning av grönboken om affärskommuni- kation på den inre marknaden — bör sådana hinder undanröjas. De kan bara undanröjas genom att det på gemenskapsnivå införs enhetliga regler som medför hög konsumentskyddsnivå och genom att vissa rättsliga begrepp klargörs på gemenskapsnivå i den omfattning som krävs för att den inre marknaden skall fungera väl och för att uppfylla kravet på rättssäkerhet. (3) EGT L 250, 19.9.1984, s. 17. Direktivet ändrat genom Europaparla- mentets och rådets direktiv 97/55/EG (EGT L 290, 23.10.1997, s. 18).