16.11.2005 Europeiska unionens officiella tidning L 299/45 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1864/2005 av den 15 november 2005 om ändring av förordning (EG) nr 1725/2003 om antagande av vissa redovisningsstandarder i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 med avseende på IFRS (International Financial Reporting Standard) nr 1 och IAS (International Accounting Standard) nr 32 och 39 (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 av den 19 juli 2002 om tillämpning av internationella redovisningsstandarder (!), särskilt artikel 3.1 i denna, och av följande skäl: (1) Genom kommissionens förordning (EG) nr 1725/2003 av den 29 september 2003 om antagande av vissa redo- visningsstandarder i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 (?) antogs alla internationella standarder och tolkningar som förelåg den 14 september 2002, förutom International Accoun- ting Standards (IAS) 32 och IAS 39 och tillhörande tolk- ningar. När det gäller IAS 32 och IAS 39 ansågs änd- ringarna vara så omfattande att det betraktades som olämpligt att anta de befintliga versionerna av dessa stan- darder. Den 17 december 2003 offentliggjorde International Ac- counting Standard Board (IASB) en reviderad version av IAS 39 ”Finansiella instrument: redovisning och värder- ing” som en del i IASB:s initiativ till förbättring av fem- ton standarder för att dessa skulle vara klara att användas av företag som tillämpar IAS för första gången 2005. Syftet med översynen var att ytterligare förbättra kvalite- ten och överensstämmelsen mellan befintliga standarder. I och med översynen av IAS 39 i december 2003 inför- des en valmöjlighet som gör att företagen vid det första redovisningstillfället oåterkallerligen kan identifiera en fi- nansiell tillgång eller skulder som tillhörande kategorin finansiella tillgångar eller finansiella skulder värderade till verkligt värde via resultaträkningen (s.k. oinskränkt ”Fair Value Option”). Europeiska centralbanken, ansvariga för stabilitetstillsyn inom Baselkommittén och medlemssta- ternas börsövervakningsmyndigheter befarade att alterna- tivet att redovisa tillgångar och skulder till verkligt värde skulle kunna utnyttjas på ett otillbörligt sätt, särskilt i fråga om ett bolags egna skulder. (!) EGT L 243, 11.9.2002, s. 1. (?) EUT L 261, 13.10.2003, s. 1. Förordning senast ändrad genom förordning (EG) nr 211/2005 (EUT L 41, 11.2.2005, s. 1). (4) IASB tog farhågorna på allvar och offentliggjorde därför den 21 april 2004 ett samrådsdokument som innehöll förslag till ändringar av IAS 39 för att begränsa möjlig- heten till säkringsredovisning av verkligt värde. För att ha ordentliga riktlinjer för redovisning av finansi- ella instrument klara i god tid inför tillämpningen 2005, godkände kommissionen IAS 39 med undantag för vissa bestämmelser om en oinskränkt säkringsredovisning av verkligt värde genom kommissionens förordning (EG) nr 2086/2004 av den 19 november 2004 om ändring av förordning (EG) nr 1725/2003 om antagande av vissa redovisningsstandarder i enlighet med Europaparlamen- tets och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 med av- seende på införandet av IAS 39 (?). Kommissionen be- traktade detta undantag som ett särfall av övergående karaktär i avvaktan på att de olösta frågorna löses genom ytterligare samråd och diskussion. Med stöd av inkomna synpunkter på samrådsdokumentet från den 21 april 2004 och vidare diskussioner, i synner- het med ECB och Baselkommittén, samt en rad runda- bordssamtal med berörda parter i mars 2005, offentlig- gjorde IASB den 16 juni 2005 sitt dokument Ändringar av IAS 39 Finansiella instrument: redovisning och värdering avseende säkringsredovisning av verkligt värde. I och med översynen av möjligheten till säkringsredovis- ning av verkligt värde i IAS 39 inskränks tillämpningen antingen till situationer där den leder till mer relevant information, eftersom den antingen eliminerar eller avse- värt reducerar inkonsekvenser i värderingen eller redovis- ningen (”accounting mismatch”) eller till situationer där en grupp finansiella tillgångar eller skulder (eller både och) sköts enligt en dokumenterad riskhanterings- eller investeringsstrategi. Dessutom gör den reviderade möjlig- heten till säkringsredovisning av verkligt värde att ett helt kombinerat avtal som innehåller ett eller flera inbäddade derivat i vissa fall kan ses som finansiella tillgångar eller skulder vid en säkringsredovisning av verkligt värde. Där- för inskränks tillämpningen av möjligheten till säkri- ngsredovisning av verkligt värde till fall där vissa princi- per eller omständigheter måste respekteras. Slutligen skall vederbörlig öppenhet visas vid tillämpningen av denna möjlighet. () EUT L 363, 9.12.2004, s. 1.