14.6.2002 Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 155/27 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1019/2002 av den 13 juni 2002 om saluföringsnormer för olivolja EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning nr 136/66/EEG av den 22 september 1966 om den gemensamma organisationen av mark- naden för oljor och fetter (!), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1513/2001 (?), särskilt artikel 35a i denna, och av följande skäl: Olivolja har särskilda organoleptiska och näringsmässiga egenskaper som, i kombination med produktionskost- naden, leder till en marknad med relativt höga priser jämfört med marknaderna för de flesta andra vegetabi- liska oljor och fetter. Med anledning av denna marknads- situation är det nödvändigt att föreskriva nya salufö- ringsnormer med särskilda märkningsbestämmelser för olivolja utöver de bestämmelser som föreskrivs i Europa- parlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstift- ning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel (?), ändrat genom kommissio- nens direktiv 2001/101/EG ('), särskilt artikel 2 i detta. För att garantera att de saluförda olivoljorna är äkta, bör man begränsa storleken på detaljhandelsförpackningarna som skall vara försedda med lämplig förslutningsanord- ning. Medlemsstaterna bör emellertid kunna  tillåta förpackningar med högre kapacitet om varorna är avsedda för större grupper användare. Utöver de obligatoriska varubeteckningar som föreskrivs för de olika olivoljekategorierna enligt artikel 35 i förordning nr 136/66/EEG bör konsumenten ges infor- mation om de sorters olivolja han finner i handeln. Jungfruolja, som direkt kan saluföras, kan  alltefter geografisk härkomst vara av olika kvalitet och ha 5 kan leda till skillnader i pris för olja som tillhör samma kategori, vilket skapar störningar på marknaden. När det gäller övriga kategorier olja för livsmedelsbruk existerar inga sådana grundläggande skillnader med anknytning till ursprunget, men ursprungsangivelsen på förpack- ningar avsedda för konsumenterna kan få dessa att tro att så faktiskt fallet. För att undvika risken att marknaden för olivolja för livsmedelsbruk snedvrids är det nödvändigt att på gemenskapsnivå införa normer för angivande av ursprung som begränsas till olivolja av typerna ”extra jungfruolja” och ”jungfruolja” och som uppfyller bestämda villkor. En ordning för obligatorisk ursprungsangivelse för dessa kategorier olivolja är det mål som skall uppnås. Eftersom det inte finns något system för spårning och kontroll av alla de kvantiteter olja som är i omlopp går det emellertid för närvarande inte att införa en sådan ordning och en ordning med frivillig ursprungsangivelse för jungfruolja och extra jungfruolja måste därför införas. Det kommer att vara möjligt att fortsätta att använda redan existerande varumärken med geografiska angi- velser under förutsättning att dessa varumärken sedan tidigare är officiellt registrerade i enlighet med rådets första direktiv 89/104/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkes- lagar (5), ändrat genom beslut 92/10/EEG ('), eller i enlighet med rådets förordning (EG) nr 40/94 av den 20 december 1993 om gemenskapsvarumärken (”), ändrad genom förordning (EG) nr 3288/94 (5). En uppgift om regionalt ursprung kan vara täckt av en skyddad ursprungsbeteckning (SUB) eller en skyddad geografisk beteckning (SGB) enligt rådets förordning (EEG) nr 2081/92 av den 14 juli 1992 om skydd för geografiska och ursprungsbeteckningar för jordbrukspro- dukter och livsmedel (), senast ändrad genom kommis- sionens förordning (EG) nr 2796/2000 ('?). För att undvika att det uppstår oklarheter för konsumenterna och därmed snedvridning av marknaden bör benäm- ningar som anger regionalt ursprung alltid omfattas av SUB eller SGB. För importerad olivolja måste de bestämmelser om ursprung som inte medför förmånsbe- handling följas, vilka föreskrivs i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen ('!), senast ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2700/ 2000 (2). märkbart olika smak, beroende på olika jordbruksme- toder eller lokala sätt att framställa eller blanda. Detta () (') EGT L 201, 26.7.2001, s. 4. (?) EGT L 109, 6.5.2000, s. 29. (') EGT L 310, 28.11.2001, s. 19. GT L 40, 11.2.1989, s. 1. ) E ) EGT L 6, 11.1.1992, s. 35. ”) EGT L 11, 14.1.1994, s. 1. ) EGT L 349, 31.12.1994, s. 83. ) EGT L 208, 24.7.1992, s. 1. 0 !!) EGT L 302, 19.10.1992, s. 1. !2) EGT L 311, 12.12.2000, s. 17.