192 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 06/Vol. 02 389L0048 Nr L 19/16 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING 24.1.89 RÅDETS DIREKTIV av den 21 december 1988 om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighets- givande högre utbildning som omfattar minst tre års studier (89/48/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Euro- peiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 49, 571 och 66 i detta, med beaktande av kommissionens förslag ('), i samarbete med Europaparlamentet (?), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande ('), och med beaktande av följande: I enlighet med artikel 3 c i fördraget utgör avskaffandet medlemsstaterna emellan av hinder för fri rörlighet för personer och tjänster ett av gemenskapens måil; för medborgare i medlemsstaterna betyder detta i synnerhet möjligheten att utöva ett yrke, antingen som egen företa- gare eller anställd, i en annan medlemsstat än den där de förvärvat sina yrkesmässiga kvalifikationer. De bestämmelser som hittills antagits av rådet, i enlighet med vilka medlemsstaterna ömsesidigt erkänner de examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som utfärdats inom deras territorier, avser endast ett fåtal yrken; på liknande sätt har i alla medlemsstaterna den utbildningsnivå och utbildningstid som var villkoret för tillträde till dessa yrken reglerats eller undergått den ytterst ringa harmonisering som krävs för att examensbe- visen skall kunna ömsesidigt erkännas. För att snabbt kunna infria förväntningarna hos de medborgare i gemenskapsländerna som har examensbevis utfärdade efter avslutad högre utbildning och utfärdade i en annan medlemsstat än den där de vill utöva sitt yrke, bör också en annan metod att erkänna sådana examens- bevis tillämpas, så att berörda personer skall kunna utföra all den yrkesverksamhet som i en värdmedlemsstat är beroende av att en postgymnasial utbildning avslutats, förutsatt att de har ett sådant examensbevis som förberett dem för denna verksamhet och som tilldelats efter minst tre års avslutade studier och som utfärdats i en annan medlemsstat. (') EGT nr C 217, 28.8.1985, s. 3 och EGT nr C 143, 10.6.1986, s. 7. () EGT nr C 345, 31.12.1985, s. 80 och EGT nr C 309, 5.12.1988. () EGT nr C 75, 3.4.1986, s. 5. Detta mål kan nås genom införande av en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörig- hetsgivande högre utbildning, vilka utfärdats efter avslu- tande av minst tre års utbildning. Vad gäller de yrken för vilkas utövande gemenskapen inte har fastställt någon lägsta kvalifikationsnivå, förbehåller sig medlemsstaterna rätten att fastställa en sådan nivå i syfte att garantera kvaliteten på de tjänster som produceras inom deras territorier; de får emellertid inte utan att åsidosätta sina skyldigheter enligt artikel 5 i fördraget kräva att en medborgare i en medlemsstat skall skaffa sig dessa kvalifikationer, vilka de vanligtvis avgör enbart under hänvisning till examensbevis som utfärdats enligt deras eget lands utbildningssystem, när personen i fråga redan förvärvat alla eller en del av dessa kvalifikationer i en annan medlemsstat; som en följd därav krävs att alla värdmedlemsstater i vilka ett yrke är reglerat tar hänsyn till kvalifikationer som förvärvats i en annan medlemsstat och avgör om dessa kvalifikationer motsvarar de kvalifika- tioner som denna stat kräver. Det är lämpligt att medlemsstaterna samarbetar för att underlätta att dessa skyldigheter uppfylls; därför bör närmare bestämmelser fastställas för ett sådant samarbete. Begreppet vreglerad yrkesmässig verksamhet bör defi- nieras så, att hänsyn tas till skiljaktiga nationella socio- logiska förhållanden; begreppet bör omfatta inte endast yrkesmässig verksamhet som i en medlemsstat kräver innehav av ett examensbevis utan även yrkesmässig verk- samhet som det är fritt tillträde till, då den utövas med användande av en yrkestitel som är förbehållen personer med vissa kvalifikationer; de yrkessammanslutningar och -Organisationer som tilldelar sina medlemmar dessa titlar och är erkända av de offentliga myndigheterna kan inte åberopa sin privata karaktär för att undvika att den ordning som fastställts av detta direktiv tillämpas. Det är även nödvändigt att bestämma vilka krav på yrkeserfarenhet eller anpassningstid som värdmedlems- staten får kräva av personen i fråga förutom examensbe- viset över behörighetsgivande högre utbildning, när perso- nens kvalifikationer inte motsvarar dem som gäller enligt landets bestämmelser.