26.6.1999 Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 160/21 RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1254/1999 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 36 och 37 i detta, med beaktande av kommissionens förslag (!), med beaktande av Europaparlamentets yttrande (?), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (?), med beaktande av Regionkommitténs yttrande (”), med beaktande av Revisionsrättens yttrande (?), och av följande skäl: 1. För att den gemensamma marknaden för jord- bruksprodukter skall kunna fungera och utveck- las bör den kompletteras med en gemensam jord- brukspolitik som framför allt innefattar en gemensam organisation av marknaderna för jordbruksprodukter, vilken kan utformas på olika sätt beroende på vilken produkt det är frågan om. 2. - Syftet med den gemensamma jordbrukspolitiken är att uppnå de mål som anges i artikel 33 i för- draget. För att stabilisera marknaderna och till- försäkra jordbruksbefolkningen en skälig lev- nadsstandard bör det inom nötköttssektorn före- skrivas åtgärder för den inre marknaden vilka särskilt — inbegriper = direkt = utbetalning = till nötköttsproducenter, stöd för privat lagring och en stödordning för offentlig lagring. (1) EGT C 170, 4.6.1998, s. 13. (?) Yttrandet avgivet den 6 maj 1999 (ännu ej offentliggjort i EGT). (3) EGT C 407, 28.12.1998, s. 196. (4) EGT C 93, 6.4.1999, s. 1. (5) EGT C 401, 22.12.1998, s. 3. I syfte att återbalansera nötköttskonsumtionen i gemenskapen till fördel för nötköttssektorn och för att förbättra dessa produkters konkurrens- kraft på de internationella marknaderna bör nivån på marknadsstödet gradvis sänkas. Med tanke på följderna för producenterna bör nivån på det inkomststöd som ges inom organisationen av den gemensamma marknaden anpassas och omformas. I detta syfte bör en övergripande ord- ning upprättas för direkta utbetalningar till pro- ducenter. Beloppen på dessa utbetalningar bör förändras parallellt med den gradvisa sänkningen av marknadsstödet. Med tanke på mångfalden av uppfödningsföretag bör de direkta utbetalningarna inbegripa ett sär- skilt bidrag för producenter av tjurar och stutar, ett bidrag för att hålla am- och dikobesättningar och ett slaktbidrag för alla typer av nötkreatur inklusive mjölkkor och kalvar. Beviljandet av bidrag bör inte leda till en ökning av den totala produktionen. Därför bör antalet handjur av nöt- kreatur och mjölkkor som berättigar till särskilda bidrag och mjölkkobidrag begränsas genom att regionala respektive individuella tak tillämpas och, när det gäller det särskilda bidraget, en begränsning av antalet djur per företag som med- lemsstaterna bör har rätt att anpassa mot bak- grund av deras specifika situation. Vad beträffar slaktbidraget bör nationella tak fastställas som bygger på tidigare produktionssiffror. Villkoren för produktion av stutar skiljer sig van- ligtvis från dem för produktion av tjurar. Det är därför motiverat att fastställa det särskilda bidra- get för stutar till en annan nivå per djur än den för tjurar. Det särskilda bidraget för stutar bör emellertid delas upp på två utbetalningar för sär- skilda åldersklasser. Slakt av för många stutar under slaktsäsongen i de medlemsstater där denna produktionstyp är särskilt viktig kan störa stabiliteten på markna- den och i synnerhet leda till att marknadspri- serna faller. För att uppmuntra slakt av stutar utanför den årliga uppstallningsperioden bör ytterligare ett bidrag beviljas, under vissa förutt- sättningar, utöver det särskilda bidraget för djur som slaktas utanför säsong under de första 23 veckorna av året.