25. 10. 96 Europeiska gemenskapernas officiella tidning Nr L 272/53 KOMMISSIONENS BESLUT av den 29 maj 1996 beträffande förlängningen av den avgift som tas ut på vissa oljeprodukter till förmån för det franska oljeinstitutet (IFP) under perioden 1993— 1997 (Endast den franska texten är giltig) (Text av betydelse för EES) (96/615/EG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT med beaktande av Fördraget om upprättandet av Euro- peiska gemenskapen, särskilt artikel 93.2 första stycket i detta, med beaktande av Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 61.1 första stycket i detta, med beaktande av att de berörda parterna har anmodats att inlämna sina synpunkter i enlighet med dessa artiklar, och med beaktande av följande: Genom skrivelse nr SG (94) D/16532 av den 23 november 1994 underrättade kommissionen den franska regeringen om sitt beslut att inleda ett förfarande enligt artikel 93.2 i Romfördraget beträffande det stödsystem som finansieras genom en skatteliknande avgift som tas ut på vissa olje- produkter till förmån för det franska oljeinstitutet (V'Institut francais du pétrole, IFP). IFP är ett tekniskt och vetenskapligt institut utan vinst- syfte som inrättades 1944 och som kontrolleras av den franska staten. Institutet sysslar huvudsakligen med att genomföra forsknings- och utvecklingsprojekt inom områdena för prospektering, raffinering och petrokemi. Därtill genomför institutet studier och svarar för att sprida teknisk information och utbilda tekniker inom ovan- nämnda områden. IFP har också aktieinnehav i företag inom dessa sektorer av kolvätesindustrin. IFP finansieras till stor del (68 o av driftbudgeten 1991, 63,7 Yo 1993 och 65,2 Vo 1994) genom intäkter från en skatteliknande avgift som har inrättats till förmån för institutet och som tas ut på vissa oljeprodukter. Inrät- tandet av denna skatteliknande avgift till förmån för IFP går tillbaka till 1944, men den franska regeringen har enbart 1992 anmält förlängning av avgiften för perioden 1993 —1997. Intäkterna från denna avgift torde uppgå till ungefär 1 miljard franska franc (dvs. 155 miljoner ecu) per år under perioden 1993 — 1997 (1,15 miljarder franska franc 1994). Förslaget till förnyad finansiering för denna period anmäldes till kommissionen i augusti 1992, men efter tillkännagivande att IFP skulle erhålla förskott på intäk- terna av avgiften, fördes stödet i januari 1993 upp i re- gistret över icke anmiält stöd. Kommissionen har beslutat att inleda ett förfarande enligt artikel 93.2 i fördraget beträffande detta system på grund av följande allvarliga tvivel: — Uttag av en avgift på de importerade produkterna skulle kunna strida mot den allmänna principen om fullständig skattebefrielse för import från andra medlemsstater (en princip som regelbundet bekräftas av kommissionen när det gäller skatteliknande avgif- ter). — De företag som förvärvar resultaten av IFP:s studier skulle kunna erhålla ett indirekt stöd, eftersom priserna inte tycks beräknade på de verkliga kostna- derna trots att de faktureras till marknadspris. — Det kan inte uteslutas att IFP:s program innebär att direkt stöd ges till vissa av de företag som kontrolleras av institutet eller indirekt stöd enligt föregående strecksats. — Intäkten av avgiften skulle kunna utgöra ett direkt stöd som gynnar institutets verksamheter jämfört med de verksamheter som bedrivs av liknande centra i resten av gemenskapen. — Det faktum att IFP inte tar ut tillräcklig ersättning för de ekonomiska andelar som det innehar skulle lika- ledes kunna utgöra ett stöd. Med hänsyn till att de tillverkare av oljeprodukter som är underkastade avgiften och som exporterar sin produktion skulle kunna erhålla återbetalning av avgiften, ansåg kommissionen att denna befrielse utgjorde ett exportstöd. Eftersom den franska regeringen har överlämnat ett förslag till dekret till kommissionen, enligt vilket export av de berörda produkterna skulle avgiftsbeläggas i enlighet med de allmänna principerna på området, berörde dock kommissionen inte denna fråga när den inledde förfaran- det. Samtidigt föreslog den franska regeringen en ändring av avgiftsvillkoren för import så att de aktörer som är skyl- diga att erlägga avgiften inte skulle behöva erlägga denna för en del av deras leveranser i Frankrike som motsvarar den inhemska genomsnittliga konsumtionen av den berörda produkten som omfattas av import inom gemen- skapen. Kommissionen ansåg i sitt beslut att inleda ett