13/Vol. 17 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 185 389L0106 Nr L 40/12 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING 11.2.89 RÅDETS DIREKTIV av den 21 december 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om byggprodukter (89/106/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Euro- peiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta, med beaktande av kommissionens förslag('), i samarbete med Europaparlamentet(”), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(), och med beaktande av följande: Medlemsstaterna är ansvariga för att byggnader och an- läggningar inom deras territorier projekteras och utförs på ett sådant sätt att de inte innebär fara för personer, husdjur eller egendom, samtidigt som andra huvudkrav rörande allmänt välbefinnande tillgodoses. Medlemsstaterna har bestämmelser och krav som gäller inte bara byggnaders säkerhet utan också hälsa, bestän- dighet, energihushållning, miljöskydd, ekonomi och an- nat av betydelse för allmänhetens bästa. Kraven, som ofta är föremål för nationella bestämmelser i lag, förordningar eller administrativa beslut, påverkar direkt beskaffenheten av de byggprodukter som används och återspeglas i nationella standarder, tekniska godkän- nanden och andra tekniska specifikationer och regler, vilka genom bristande överensstämmelse hindrar varuut- bytet inom gemenskapen. Vitboken om förverkligandet av den inre marknaden, antagen av Europeiska rådet i juni 1985, anger i punkt 71 att i den allmänna strategin särskild vikt skall läggas vid vissa sektorer, däribland byggsektorn. Tekniska han- delshinder inom byggsektorn skall, i den mån de inte kan avskaffas genom ömsesidigt erkännande av alla medlems- staters likvärdighet, avskaffas enligt den nya metod som lagts fram i rådets resolution av den 7 maj 1985('). (') EGT nr C 93, 6.4.1987, s. 1. (:) EGT nar C 305, 16.11.1987, s. 74 och EGT nr C 326, 19.12.1988. () EGT nr C 95, 11.4.1988, s. 29. (') EGT nr C 136, 4.6.1985, s. 1. Däri krävs en precisering av väsentliga krav på säkerhet och annat som är viktigt för allmänt välbefinnande, utan att befintliga och berättigade skyddsnivåer i medlemssta- terna sänks. De väsentliga kraven anger både allmänna och speciella kriterier som byggnadsverk skall uppfylla. Detta innebär att byggnadsverken med skälig grad av tillförlitlighet skall uppfylla ett, några eller alla dessa krav, när och om detta föreskrivs. Som grund för harmoniserade standarder eller andra tekniska specifikationer på europeisk nivå och för utar- betande och utfärdande av europeiska tekniska godkän- nanden kommer tillämpningsdokument att upprättas för att ge konkret innehåll åt de väsentliga kraven på teknisk nivå. De väsentliga kraven utgör grunden för att utarbeta har- moniserade standarder på europeisk nivå för byggpro- dukter. För att dra största möjliga nytta av en enda inre marknad och för att ge så många tillverkare som möjligt tillgång till denna marknad och största möjliga insyn i marknaden samt för att skapa förutsättningar för ett ge- mensamt system av harmoniserade regler inom bygg- och anläggningssektorn, bör i största möjliga utsträckning och så snabbt som möjligt harmoniserade standarder ut- arbetas. Dessa standarder utarbetas av privata organ och skall förbli icke bindande texter. För detta ändamål er- känns Europeiska organisationen för standardisering, CEN och Europeiska organisationen för standardisering inom elområdet, CENELEC som behöriga organ för att fastställa harmoniserade standarder enligt de allmänna riktlinjer för samarbete mellan kommissionen och dessa två organ som undertecknades den 13 november 1984. Enligt detta direktiv är en harmoniserad standard en tek- nisk specifikation (Europeisk standard eller harmoniserat dokument), fastställd av det ena av eller båda dessa or- gan på uppdrag av kommissionen enligt rådets direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983, som fastställer en in- formationsprocedur avseende tekniska standarder och föreskrifter('). På grund av byggprodukternas speciella beskaffenhet krävs en exakt formulering av de harmoniserade standar- derna. Därför måste det utarbetas tillämpningsdokument för att ge anknytning mellan standardiseringsuppdragen och de väsentliga kraven. I de harmoniserade standar- () EGT nr L 109, 26.4.1983, s. 8.