03/Vol. 19 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 55 385R2220 3.8.85 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING Nr L 205/5 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EEG) nr 2220/85 av den 22 juli 1985 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med säkerheter för jordbruksprodukter EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2727/75 av den 29 oktober 1975 om den gemensamma organisationen av marknaden för spannmål('), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1018/84(2), särskilt artiklarna 7.5, 8.4, 12.2, 15.3, 15.5 och 16.6 i denna, och motsvarande bestämmelser i de andra förordningarna om den gemensamma organisationen av marknaderna för jordbruksprodukter och även med beaktande av andra bestämmelser i de förordningar om gemensam organisation av marknader som vid tillämpningen föreskriver en säkerhet, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 525/77 av den 14 mars 1977 om införande av ett system för produktionsstöd till konserverad ananas(?), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1699/85(4), särskilt artikel 8 i denna, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1079/77 av den 17 maj 1977 om en medansvarsavgift och om åtgärder för att utvidga marknaden för mjölk och mjölkprodukter(5), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1302/85(5), särskilt artikel 3 i denna, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2169/81 av den 27 juli 1981 om fastställande av de allmänna reglerna för systemet med stöd till bomull(7), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1462/84(2), särskilt artikel 5.3 i denna, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1431/82 av den 18 maj 1982 om särskilda åtgärder för ärtor, åkerbönor och sötlupiner(?), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1485/85(19), särskilt artikel 3.5 i denna, (!) EGT nr L 281, 1.11.1975, s. 1. (2) EGT nr L 107, 19.4.1984, s. 1. (C) EGT nr L 73, 21.3.1977, s. 46. (2) EGT nr L 163, 22.6.1985, s. 12. (5) EGT nr L 131, 26.5.1977, s. 6. (") EGT nr L 137, 27.5.1985, s. 9. (") EGT nr L 211, 31.7.1981, s. 2. (2) EGT nr L 142, 29.5.1984, s. 1. () EGT nr L 162, 12.6.1982, s. 28. (12) EGT nr L 151, 10.6.1985, s. 7. med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1677/85 av den 11 juni 1985 om monetära utjämningsbelopp inom jordbruket(!!), särskilt artikel 12 i denna, och med beaktande av följande: Ett stort antal av bestämmelserna i gemenskapens jordbruksförordningar kräver att en säkerhet ställs för att garantera betalningen av det belopp som skall betalas om en förpliktelse inte uppfylls. Erfarenheten har dock visat att detta krav i praktiken tolkas på vitt skilda sätt. För att undvika ojämlika konkurrensvillkor bör kravet därför ges en klarare definition. Särskilt bör säkerhetens form definieras. Många bestämmelser i gemenskapens jordbruksförordningar fastställer att den ställda säkerheten skall förverkas om en säkrad förpliktelse inte uppfylls, utan att det görs någon skillnad mellan underlåtelse att uppfylla primära och sekundära eller underordnade förpliktelser. Av rättviseskäl bör en distinktion göras mellan konsekvenserna av att inte uppfylla en primär förpliktelse och konsekvenserna av att inte uppfylla en sekundär eller underordnad förpliktelse. Det bör särskilt, om det är möjligt, fastställas att bara en del av säkerheten skall förverkas om den primära förpliktelsen faktiskt uppfylls men den fastställda tidsfristen för att uppfylla den överskrids något, eller om en sekundär eller underordnad förpliktelse inte uppfylls. Det bör inte göras någon skillnad mellan de olika konsekvenserna av att inte uppfylla en förpliktelse på grundval av om förskottsbetalning har mottagits eller inte. Det finns därför särskilda bestämmelser för säkerheter som ställs för förskott. Kostnaderna för att ställa en säkerhet kan, både för den som ställer säkerheten och för den behöriga myndigheten, stå i orimlig proportion till det belopp vars betalnlng säkerheten garanterar om beloppet hgger under en viss gräns. De behöriga myndigheterna måste därför ha rätt att avstå från att kräva säkerhet för betalningen av ett belopp som ligger under denna gräns. Den behöriga myndigheten bör också ha rätt att avstå ifrån att kräva säkerhet om egenskaperna hos den som skall uppfylla förpliktelserna gör att detta är onödigt. Den behöriga myndigheten bör ha rätt att vägra godta en .säkerhet om den anser att säkerheten är otillräcklig. (!!) EGT nr L 164, 24. 6. 1985, s. 6.