28.1.2005 Europeiska unionens officiella tidning L 25/3 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 123/2005 av den 26 januari 2005 om ändring av förordning (EG) nr 466/2001 när det gäller ochratoxin A (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 315/93 av den 8 februari 1993 om fastställande av gemenskapsförfaranden för främmande ämnen i livsmedel (!), särskilt artikel 2.3 i denna, och av följande skäl: I kommissionens förordning (EG) nr 466/2001 (?) fast- ställs högsta halt för vissa ffrämmande ämnen i livsmedel. Enligt förordning (EG) nr 466/2001 skall kommissionen se över bestämmelserna om ochratoxin A (OTA) i tor- kade vindruvor i syfte att införa en högsta halt för OTA i råkaffe, rostat kaffe och kaffeprodukter, vin, öl, druvsaft, kakao och kakaoprodukter samt kryddor mot bakgrund av de undersökningar som utförts och de förebyggande åtgärder som vidtagits i syfte att minska förekomsten av OTA i dessa produkter. I sitt yttrande av den 17 september 1998 drog Veten- skapliga kommittén för livsmedel slutsatsen att OTA är ett mykotoxin som har cancerframkallande, njurtoxiska, teratogena, immunotoxiska och möjligen neurotoxiska egenskaper. Kommittén nämnde även att ytterligare stu- dier pågår för att kartlägga mekanismerna bakom carci- nogeniteten hos OTA. Man räknar med att det europe- iska forskningsprojektet om mekanismerna bakom carci- nogeniteten hos OTA är klart i slutet av 2004. Så snart omfattande forskningsresultat är tillgängliga, kommer kommissionen att be Europeiska myndigheten för livs- medelssäkerhet att uppdatera det vetenskapliga yttrandet från Vetenskapliga kommittén för livsmedel med hänsyn till de senaste vetenskapliga rönen. (!) EGT L 37, 13.2.1993, s. 1. Förordningen ändrad genom Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1). (?) EGT L 77, 16.3.2001, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 684/2004 (EUT L 106, 15.4.2004, s. 6). (4) En utredning har gjorts om EU-befolkningens intag av OTA via kosten inom ramen för rådets direktiv 1993/5/EEG av den 25 februari 1993 om hjälp till kom- missionen och samarbete från medlemsstaternas sida vid den vetenskapliga granskningen av livsmedelsfrågor (?) (SCOOP). Exponering för OTA orsakas främst av spann- mål eller spannmålsprodukter. Det fastställdes att vin, kaffe och öl i betydande grad bidrar till människors ex- ponering för OTA. Torkade vindruvor och druvsaft bi- drog i betydande grad till exponering för OTA bland konsumentgrupper som kan vara särskilt känsliga, t.ex. barn. En högsta halt för OTA har fastställts för spannmål och spannmålsprodukter samt torkade vindruvor i förordning (EG) 466/2001. Halten av OTA i öl kontrolleras indirekt då OTA i öl är en följd av förekomsten av OTA i malt, för vilket en högsta halt har fastställts. Det är således inte omedelbart nödvändigt att fastställa en högsta halt för OTA i öl för att skydda folkhälsan, men det bör beaktas i den planerade undersökningen. Med tanke på att vin och rostat kaffe och snabbkaffe i betydande grad bidrar till människors exponering för OTA och att druvsaft i betydande grad bidrar till barns exponering för OTA är det lämpligt att redan i detta skede fastställa högsta värden för dessa livsmedel för att skydda folkhälsan genom att hindra att livsmedel med en oacceptabelt hög kontamineringshalt distribueras. Man har även kunnat konstatera att OTA förekommit i torkad frukt med undantag av torkade vindruvor, kakao och kakaoprodukter, kryddor och lakrits. Man kommer att överväga om det är lämpligt att fastställa en högsta halt för OTA i dessa livsmedel, däribland i råkaffe, och se över de nuvarande högsta halterna då man har tillgång till en bedömning från Europeiska myndigheten för livs- medelssäkerhet om forskningsresultaten om toxiciteten hos OTA. Förordning (EG) nr 466/2001 bör därför ändras. De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är fören- liga med yttrandet från Ständiga kommittén för livsme- delskedjan och djurhälsa. () EGT L 52, 4.3.1993, s. 18. Direktivet ändrat genom Europaparla- mentets och rådets förordning (EG) nr 1882/2003.