27. 8. 96 Europeiska gemenskapernas officiella tidning Nr L 216/11 KOMMISSIONENS BESLUT av den 27 mars 1996 angående ett statligt stöd som Italien beviljat Altiforni e Ferriere di Servola, ett företag som stod under tvångsförvaltning och som omfattas av Parisfördraget, med säte i Trieste, Italien (Endast den italienska texten är giltig) (Text av betydelse för EES) (96/515/EKSG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT med beaktande av Fördraget om Europeiska kol- och stål- gemenskapen, särskilt artikel 4 c i detta, med beaktande av kommissionens beslut nr 3855/91/ EKSG av den 27 november 1991 om gemenskapsregler för stöd till stålindustrin ('), efter att ha gett övriga medlemsstater och berörda parter tillfälle att yttra sig i enlighet med artikel 6.4 i det beslu- tet, och med beaktande av följande: BAKGRUND OCH FÖRFARANDE Efter en anmälan från ett konkurrerande företag har kommissionen genom skrivelser av den 28 februari och 13 juli 1994 bett den italienska regeringen om klargö- randen vad gäller ett förmodat stöd till stålföretaget Alti- forni e Ferriere di Servola (nedan kallat AFS). Italiens regering har, genom skrivelser från ministeriet för industri, handel och hantverk (Ministero per I'Industria, il Commercio e I'Artiginato), daterade den 17 mars och den 4 augusti 1994, medgett att en statlig garanti ställts för ett antal banklån till AFS i enlighet med artikel 2a i den italienska lagen 95/1979, samtidigt som man dock hävdar att inget statligt stöd föreligger. Mot bakgrund av de uppgifter som står till dess förfo- gande, inklusive de som inkommit från den italienska regeringen, har kommissionen kunnat konstatera följande: (') EGT nr L 362, 21.12.1991, s. 57. i) AFS hade byggt upp skulder som var fem gånger större än företages aktiekapital. Det ekonomiska läget var så kritiskt att företaget förklarats insolvent i domstol. Det ställdes således under tvångsförvaltning i enlighet med den italienska lagen 95/1979. il) Statens insats — en garanti enligt lag 95/1979 — gjorde det möjligt för AFS att uppbringa medel för fortsatt verksamhet. iiil) Den kredit som beviljades AFS och för vilken staten ställde en garanti uppgick till 26,5 miljader lire. iv) AFS betalade ingen avgift eller annan ersättning till staten för denna garanti. Mot bakgrund av dessa konstateranden har kommissionen uttryckt sina tvivel inför den italienska staten vad gäller det insolventa AFS möjlighet att på marknadsmässiga villkor erhålla några lån eller någon som helst form av garanti från privata institut. Kommissionen underströk att enligt dess egen praxis, och mot bakgrund av domstolens rättspraxis, räknas alla statliga garantier till företag i svårigheter som inte på annat sätt hade kunnat erhålla finansiering från privata finansinstitut eller uppnå mer gynnsamma villkor än på finansmarknaden — oavsett om garantierna utnyttjas eller inte — såsom statligt stöd. Kommissionen beslutade den 23 november att inleda ett förfarande enligt artikel 6.4 i beslut nr 3855/91/EKSG, eftersom det på det stadiet ännu inte gick att fastställa om stödet var förenligt med den gemensamma marknaden. Kommissionen meddelade den italienska staten detta beslut genom en skrivelse av den 12 december 1994, och bad om en förklaring till varför kravet på förhands- anmälan inte uppfyllts. Skrivelsen offentliggjordes den 19 september 1995 i Euro- peiska gemenskapernas officiella tidning, i syfte att ge övriga medlemsstater och berörda parter tillfälle att yttra sig i ärendet (?). () EGT nr C 242, 19.9.1995, s. 4.