13.12.2002 Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 337/3 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 2204/2002 av den 12 december 2002 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt sysselsättningsstöd EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 994/98 av den 7 maj 1998 om tillämpningen av artiklarna 92 och 93 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen på vissa slag av övergripande statligt stöd ('), särskilt artikel 1.1 a iv och artikel 1.1 b i denna, efter att ha offentliggjort ett utkast till denna förordning ('), efter samråd med Rådgivande kommittén för statligt stöd, och av följande skäl: (1) 1 2 3 5 6 (') EG (') EG (') EG () EG () EG () EG Genom förordning (EG) nr 994/98 bemyndigas kommis- sionen att i enlighet med artikel 87 i fördraget förklara att sysselsättningsstöd på vissa villkor är förenligt med den gemensamma marknaden och undantaget från anmälningsskyldigheten enligt artikel 88.3 i fördraget. Genom förordning (EG) nr 994/98 bemyndigas också kommissionen att i enlighet med artikel 87 i fördraget förklara att stöd i enlighet med den karta som kommis- sionen har godkänt för varje medlemsstat för att bevilja regionalstöd är förenligt med den gemensamma mark- naden och undantaget från anmälningsskyldigheten enligt artikel 88.3 i fördraget. Kommissionen har i ett stort antal beslut tillämpat artik- larna 87 och 88 i fördraget på sysselsättningsstöd både inom och utanför stödområden och har också redogjort för sin politik på området i riktlinjerna för sysselsätt- ningsstöd (?), i tillkännagivandet om kontroll av statligt stöd och sänkning av arbetskraftskostnaderna ('), i rikt- linjerna för statligt stöd för regionala ändamål () och i kommissionens förordning (EG) nr 70/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd till små och medelstora företag ("). För att säkerställa att en effektiv kontroll kan utövas samtidigt som administrationen förenklas utan att kommissionens kontroll försvagas, bör kommissionen, TL 142, 14.5.1998, s. 1. T C 88, 12.4.2002, s. 2. T C -334, 12.12.1995, s. 4. T C1, 3.1.1997, s. 10. T C 74, 10.3.1998, s. 9. TL 10, 13.1.2001, s. 33. mot bakgrund av sin erfarenhet av att tillämpa dessa bestämmelser, göra bruk av sina befogenheter enligt förordning (EG) nr 994/98. Denna förordning påverkar inte medlemsstaternas möjligheter att anmäla  sysselsättningsstöd. Sådana anmälningar kommer att bedömas av kommissionen, särskilt utifrån kriterierna i denna förordning, i förord- ning (EG) nr 70/2001 eller i enlighet med relevanta gemenskapsriktlinjer eller rambestämmelser; Detta är för närvarande fallet med sjötransportsektorn. Kommissio- nens meddelande om  riktlinjerna — för = sysselsätt- ningsstöd (”) upphör att gälla från det datum då denna förordning träder i kraft, vilket även gäller tillkännagi- vandet om kontroll av statligt stöd och sänkning av arbetskraftskostnaderna och tillkännagivandet om ett påskyndat förfarande för behandling av anmälan om sysselsättningsstöd (?). Anmälningar som inte avgjorts när denna förordning träder i kraft kommer att bedömas i enlighet med dess bestämmelser. Det är lämpligt att fastställa övergångsbestämmelser om hur denna förord- ning skall tillämpas på sysselsättningsstöd som beviljas innan den träder i kraft och i strid med anmälningsskyl- digheten enligt artikel 88.3 i fördraget. Att främja sysselsättningen är ett centralt mål inom gemenskapens och dess medlemsstaters ekonomiska och sociala politik. Gemenskapen har tagit fram en europeisk sysselsättningsstrategi för att främja denna målsättning. Arbetslösheten är fortfarande ett stort problem i vissa delar av gemenskapen, och vissa kategorier av arbetsta- gare har fortfarande särskilt svårt att ta sig in på arbets- marknaden. Av detta skäl har offentliga myndigheter anledning att vidta åtgärder som ger företagen incita- ment att höja sin sysselsättningsnivå, särskilt bland dessa mindre gynnade kategorier av arbetstagare. Denna förordning är endast tillämplig på sådana sysselsättningsåtgärder som uppfyller alla villkoren i artikel 87.1 i fördraget och därför utgör statligt stöd. Det finns en rad sysselsättningspolitiska åtgärder som inte utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1, därför att de utgör stöd till enskilda som inte gynnar vissa företag eller viss produktion, eller därför att de inte påverkar handeln mellan medlemsstaterna eller därför att de är allmänna sysselsättningsfrämjande åtgärder som inte snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion. Sådana allmänna åtgärder, som exempelvis generella nedsättningar av skatt på arbete och av sociala kost- nader, ökade investeringar i allmän utbildning, åtgärder för studie- och yrkesvägledning, allmänt stöd till och (') EGT C 371, 23.12.2000, s. 12. (3) EGT C 218, 27.7.1996, s. 4.