15. 1. 2000 Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 11/17 RÅDETS DIREKTIV 1999/105/EG av den 22 december 1999 om saluföring av skogsodlingsmaterial EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 37 i detta, med beaktande av kommissionens förslag (!), med beaktande av Europaparlamentets yttrande (?), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (?), och av följande skäl: 1. Rådets direktiv 66/404/EEG av den 14 juni 1966 om saluföring av skogsodlingsmaterial () och rådets direktiv 71/161/EEG av den 30 mars 1971 om yttre kvalitets- normer för skogsodlingsmaterial som saluförs inom gemenskapen (5) har ändrats väsentligt åtskilliga gånger. I samband med ytterligare stora förändringar bör direk- tiven i klarhetens intresse slås ihop och arbetas om. 2. En stor del av gemenskapens yta är täckt av skog, och dessa skogar har en mångsidig roll som bygger på skogens sociala, ekonomiska, miljömässiga, ekologiska och kulturella funktioner. Det behövs särskilda synsätt och åtgärder för de olika slagen av skog med erkän- nande av den stora variationen i fråga om naturliga, sociala, ekonomiska och kulturella förutsättningar för skogarna i gemenskapen. Både för återbeskogning av dessa skogar och för nyplantering krävs ett hållbart skogsbruk i samband med skogsbruksstrategin för Euro- peiska unionen, såsom anges i rådets resolution av den 15 december 19983 (). 3. Skogsodlingsmaterial för sådana trädarter och artificiella hybrider som är viktiga för skogsbruket bör vara gene- tiskt anpassat till de olika lokala förhållandena och vara av hög kvalitet. Att bevara och förbättra skogarnas biologiska mångfald, bland annat trädens genetiska vari- ation, är väsentligt för ett hållbart skogsbruk. 4. Harmoniserade villkor måste i den mån de avser växt- skydd överensstämma med rådets direktiv 77/93/EEG av den 21 december 1976 om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till gemenskapen och mot att de sprids inom gemen- skapen (/). (!) EGT C 199, 14.7.1999, s. 1. () Yttrandet avgett den 1 december 1999 (ännu ej offentliggjort i EGT). () EGT C 329, 17.11.1999, s. 15. () EGT 125, 11.7.1966, s. 2326/66. Direktivet senast ändrat genom 1994 års anslutningsakt. () EGT L 87, 17.4.1971, s. 14. Direktivet senast ändrat genom 1994 års anslutningsakt. (5) EGT C 56, 26.2.1999, s. 1. (") EGT L 26, 31.1.1977, s. 20. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 1999/53/EG (EGT L 142, 5.6.1999, s. 29). 10. 11. 12. 13. Skogsbruksforskningen har visat att om skogar skall vara av högre värde, bland annat i fråga om stabilitet, anpass- ning, resistens, avkastning och variation, är det nödvän- digt att använda odlingsmaterial som är genetiskt och fenotypiskt anpassat till platsen och av hög kvalitet. Frön för skogsbruk bör när så är lämpligt uppfylla vissa yttre kvalitetsnormer. I samband med befästandet av den inre marknaden är det nödvändigt att undanröja alla faktiska eller potenti- ella handelshinder som kan hämma den fria rörligheten för skogsodlingsmaterial inom gemenskapen. Det ligger i alla medlemsstaters intresse att det införs gemenskapsbe- stämmelser som innebär att högsta möjliga kvalitetskrav fastställs. Gemenskapsbestämmelserna bör avse frönas och plan- tornas fenotypiska och genetiska egenskaper samt skogs- odlingsmaterialets yttre kvalitet. Dessa bestämmelser bör gälla vid saluföring både i de övriga medlemsstaterna och på hemmamarknaderna. Bestämmelserna bör ta hänsyn till olika praktiska behov och de bör gälla endast de arter och artificiella hybrider som är viktiga för skogsbruket i hela eller delar av gemenskapen. Skogsodlingsmaterial av kategorin ”känd härkomst”, som inte var godkänt för saluföring enligt direktiv 66/ 404/EEG, används av hävd i vissa medlemsstater, där det passar klimatet och är nödvändigt för skogsbruket, och därför är det lämpligt att godkänna sådant material för saluföring i de medlemsstater som så önskar. Det är dock olämpligt att föreskriva att sådant material skall saluföras till slutanvändare i alla medlemsstater. Vissa regioner i gemenskapen, till exempel i Alperna, Medelhavsområdet och Norden, har särskilda klimatför- hållanden eller känsliga lokala förhållanden som moti- verar att det ställs särskilda krav på den yttre kvaliteten hos skogsodlingsmaterial för vissa arter. Enligt den allmänna förklaringen vid den tredje minister- konferensen om skydd av skogar i Europa i Lissabon bör man vid återbeskogning och beskogning föredra ursprung av inhemska arter och lokal härkomst som är väl anpassade till de lokala förhållandena. Odlingsmaterial som är avsett för export eller återexport till tredje land bör inte omfattas av bestämmelserna i detta direktiv.