124 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 03/Vol. 29 389R1576 12.6.89 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING Nr L 160/1 RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 1576/89 av den 29 maj 1989 om allmänna bestämmelser för definition, beskrivning och presentation av spritdrycker EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 43 och 100 a i detta, med beaktande av kommissionens förslag(!), i samarbete med Europaparlamentet(?), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(?), och med beaktande av följande: För närvarande finns inga särskilda gemenskapsbestäm- melser för spritdrycker; framför allt saknas en definition av sådana varor och krav på hur de skall beskrivas och presenteras. Med tanke på varornas ekonomiska betydelse är det nödvändigt att fastställa gemensamma bestämmelser på området för att bidra till den gemensamma marknadens funktion. Spritdrycker utgör en viktig jordbruksprodukt inom gemenskapen - på ogrund av -de = betydande avsättningsmöjligheterna. Avsättningsmöjligheterna är till stor del en följd av det anseende, som varorna fått inom hela gemenskapen och på världsmarknaden. Det goda ryktet kan hänföras till kvaliteten hos de traditionella varorna. En viss kvalitetsnivå bör därför upprätthållas hos dessa varor om avsättningsmöjligheterna skall kunna bevaras. En lämplig metod för att bibehålla kvalitetsnivån är att definiera varorna med känsyn till de traditionella tillverkningsmetoder som utgör grunden för deras anseende. Dessutom bör de termer som definieras på detta sätt endast användas för varor med samma kvalitet som de traditionella så att deras värde inte minskas. Bruket av geografiska beteckningar som hänvisar till vissa områden och — undantagsvis — vissa länder bör genom gemenskapsregler reserveras för dessa områden och länder, under förutsättning att den fas i tillverkningen då den färdiga varan får sina karakteristika och slutliga egenskaper, fullbordas i det geografiska området i fråga. Genom att på så sätt ge de berörda producenterna exklusiva rättigheter kom- (2) EGT nr C 189, 23.7.1982, s. 7 och. EGT nr C 269, 25.10.1986, s. 4. (2) Yttrande publicerat i EGT nr C 127, 14.5.1984, s. 175 och beslut av den 24 maj 1989. (2) EGT nr C 124, 9.5.1983, s. 16. mer gemenskapsreglerna att säkerställa att beteckningarna i fråga fortsätter att tjäna som ursprungsbeteckningar och hindra att beteckningarna blir allmän egendom och samlingsnamn. Beteckningarna i fråga fyller också funktionen att informera konsumenten om ursprunget för produkter som kännetecknas av de råvaror som använts eller av speciella processer som används vid tillverkningen. Det normala, brukliga sättet att informera konsumenten är att ge viss information på etiketten. Märkning av spritdrycker omfattas av de allmänna bestämmelser som fastställs i rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning, presentation och reklam i fråga om livsmedel('), senast ändrat genom = direktiv 86/197/EEG(5). Med = hänsyn = till ifrågavarande varors art och för att konsumenten skall kunna få utförligare information, bör speciella bestämmelser antas som tillägg till dessa allmänna bestämmelser. Särskilt bör begrepp som rör mognadstid och lägsta alkoholhalt ingå i definitioner av varorna när dessa = tillhandahålls konsumenten. Även om direktiv 79/112/EEG kräver att vissa närmare upplysningar trycks på etiketterna brister det i klarhet när det gäller tillverkningsorten. Denna uppgift är av speciell betydelse när det gäller de berörda dryckerna, beroende på det faktum att konsumenten ofta associerar dessa med deras tillverkningsort. Frånvaron av en sådan angivelse kan ge konsumenten intryck av att drycken har ett felaktigt ursprung. Denna risk bör undvikas genom att det i vissa fall blir obligatoriskt att ange tillverkningsorten på etiketterna. I vissa fall bör ytterligare krav fastställas. I synnerhet bör det vara ett krav när etanol används att den uteslutande härstam- mar från jordbruksprodukter. Det är redan det vanliga inom gemenskapen och detta innebär en fortsatt betydande avsättningsmöjlighet för basråvaror från jordbruket. Rådets direktiv 80/778/EEG av den 15 juli 1980 om kvaliteten på vatten avsett att användas som dricksvatten(5) och rådets direktiv 80/777/EEG av den 15 juli 1980 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om utvinning och saluföring av naturliga mineralvatten(7), senast ändrade genom Anslutningsakten för Spanien och Portugal, faststäl- ler egenskaperna hos vatten som får användas i livsmedel. Hänvisning bör göras till dessa. (") EGT nr L 33, 8.2.1979, s. 1. (2) EGT nr L 144, 29.5.1986, s. 38. (5) EGT nr L 229, 30.8.1980, s. 11. (7) EGT nr L 229, 30.8.1980, s. 1.