03/Vol. 26 40 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 388R0411 13.2.88 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING Nr L 40/25 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EEG) nr 411/88 av den 12 februari 1988 om den metod och den räntesats som skall användas vid beräkning av finansieringskostnader i samband med interventionsåtgärder i form av uppköp, lagring och avyttring EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1883/78 av den 2 augusti 1978 om allmänna bestämmelser om finansiering av interventioner genom <Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket, garantisektionen(!), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 2095/87(2), särskilt artikel 5 i denna, och med beaktande av följande: De bestämmelser för beräkning av finansieringskostnaderna i samband med interventionsåtgärder i form av uppköp, lagring och avyttring som ursprungligen fastställdes i kom- missionens förordning (EEG) nr 467/77(2), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 331/87(4), har ändrats flera gånger sedan de antogs. På grund av deras antal och komplicerade karaktär och att de är spridda över flera num- mer av Europeiska gemenskapernas officiella tidning, är de relevanta texterna svåra att använda och saknar därför den överskådlighet som all lagstiftning bör ha. De bör därför kodifieras. Enligt artikel 4.1 i förordning (EEG) nr 1883/78 skall för varje medlemsstat och varje räkenskapsår, räkenskaper upprättas som visar de nettoförluster som de berörda interventionsorganen ådragit sig. Dessa räkenskaper inbegriper finansieringskostnader som beräknas enligt en metod och en räntesats som antas i enlighet med det förfarande som fastställts i artikel 13 i rådets förordning (EEG) nr 729/70(5), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 3769/85(6). Finansieringskostnaderna bör beräknas enligt en metod som tar hänsyn till lagervolym, de olika sätt på vilka varorna (1) EGT nr L 216, 5.8.1978, s. 1. (2) EGT nr L 196, 17.7.1987, s. 3. (2) EGT nr L 62, 8.3.1977, s. 9. (4) EGT nr L 32, 3.2.1987, s. 10. (5) EGT nr L 94, 28.4.1970, s. 13. (£) EGT nr L 362, 31.12.1985, s. 17. överlämnas till intervention, det faktum att varor i lager sedan början av räkenskapsåret har undergått en = viss värdeminskning och att varornas interventionspriser under räkenskapsåret kan ändras. Denna metod bör vara lätt att använda. Räntesatsen måste vara representativ för den ränta som används i gemenskapen. För att säkerställa att gemenskapens budget även i fortsättningen genomförs under lämpliga förhållanden bemyndigas kommissionen genom förordning (EEG) nr 1883/78 att för budgetåren 1986, 1987 och 1988 fastställa den enhetliga räntesatsen till en lägre nivå än den representativa : nivån. För denna utgiftskategori inbegriper budgetåret utgifter för materiella åtgärder mellan den 1 oktober och den 30 september. Under dessa omständigheter har räntesatsen sänkts till 7 90. Genom artikel 5 i förordning (EEG) nr 1883/78 bemyndigas kommissionen att fastställa den enhetliga räntesatsen på en lägre nivå för de medlemsstater vars räntekostnader är lägre än de som uppkommer när den enhetliga räntesatsen til- lämpas för beräkning av finansieringskostnaderna. Den enhetliga räntesatsen har varit fastställd till 7 20 sedan den 1 december 1985. I jämförelse med situationen 1985 föll under 1986 räntesatsen i två medlemsstater under den enhetliga räntesatsen, En särskild räntesats bör fastställas som skall tillämpas i dessa medlemsstater. L — artikel 7 i rådets förordning (EEG) nr 1883/78 föreskrivs/fastställs att när produkterna i fråga till följd av lagringen minskar i värde skall den finansiella effekten av denna värdeminskning bokföras när produkten övergår i intervention. Detta medför att beräkningsgrunderna ändras för de finansieringskostnader som ingår i de utgifter det skall tas hänsyn till då interventionsorganens nettoförluster fastställs. När produktens genomsnittliga värde per ton fastställs skall hänsyn tas till motsvarande värdeminskning. Enligt reglerna för den gemensamma organisatione av marknader kan det fastställas att en produkt som uppköps av ett interventionsorgan inte behöver betalas förrän efter en viss tidsfrist. Beräkningsmetoden för räntekostnaderna bör