232 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 13/Vol. 20 391D0396 6.8.91 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS OFFICIELLA TIDNING Nr L 217/31 RÅDETS BESLUT av den 29 juli 1991 om införandet av ett gemensamt europeiskt larmnummer (91/396/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 235 i detta, med beaktande av kommissionens förslag('), med beaktande av Europeiska parlamentets yttrande(?), med beaktande av Ekonomiska och Sociala kommitténs yttrande(?), och med beaktande av följande: Telefonen är det bästa sättet att nå alla slags larmtjänster. För närvarande används i detta syfte olika telefonnummer i medlemsstaterna. Till följd av sådana skillnader uppstår det problem när medborgare i en nödsituation försöker nå de ansvariga tjänsterna i andra medlemsstater. Den betydande ökningen av både privat- och tjänsteresor inom gemenskapen har skapat ett behov för införandet av ett gemensamt europeiskt larmnummer. Införandet av ny teknik i de allmänt tillgängliga telefonnäten och ett samordnat införande av avancerad teleteknisk infrastruktur erbjuder ett unikt tillfälle för att införa ett gemensamt europeiskt larmnummer, där så är lämpligt paral- lellt med existerande nationella larmnummer. I sin resolution av den 13 februari 1989 om den nya utvecklingen i gemenskapssamarbetet inom civilförsvaret(') underströk rådet att det var önskvärt att införa ett extra gemensamt larmnummer för hela gemenskapen vilket i syn- nerhet skulle göra det möjligt för medborgare i en nöd- eller katastrofsituation — att anropa respektive = nationella larmtjänster. Europeiska parlamentet har upprepade gånger understrukit vikten av att införa ett sådant nummer, i synnerhet i sina resolutioner av den 12 december 1988 om  tele- kommunikation(”). (!) EGT nr C 275, 1.11.1990, s. 4. (2) EGT nr C 231, 17.9.1990, s. 83 och EGT nr C 183, 15.7.1991. (C) EGT nr C 62, 12.3.1990, s. 1. (") EGT nr C 44, 23.2.1989, s. 1. (C) EGT nr C 12, 16.1.1989, s. 66. Europeiska post- och telesammanslutningen (CEPT) har i sin rekommendation - T/SFI1 av 1976 rekommenderat användningen av nummer 112 som ett gemensamt europeiskt larmnummer. Denna rekommendation har följts av bara ett mycket litet antal medlemsstater. Det kommer att vara möjligt att i alla medlemsstater utarbeta en plan för att göra nummer 112 tillgängligt. Flera medlemsstater skulle kunna införa nummer 112 år 1992. Dock skulle det orsaka problem för somliga medlems- stater eftersom de skulle bli tvungna att göra oförutsedda ändringar eller ändra planer som redan har fastställts. Därför behövs det flexibilitet i tidsplanen för införandet av larmnumret i dessa medlemsstater. Införandet av nummer 112 kommer att vara möjligt senast 1996, även i de medlemsstater där vissa svårigheter finns. Förutom de tekniska, ekonomiska, driftsmässiga och kom- mersiella följderna av införandet av det valda numret i det allmänt tillgängliga telenätet, blir medlemsstaterna tvungna att vidta de nödvändiga organisatoriska åtgärder som bäst passar den nationella organisationen av larmsystem, för att säkerställa att anrop till detta nummer besvaras och hanteras på ett tillfredsställande sätt. Det vore önskvärt att ansträngningar — gjordes för = att = minska = de förståelsesvårigheter som uppstår vid skillnader i språk- kunskaper, med hänsyn taget till olika nationella systems möjligheter. Det gemensamma europeiska larmnumret skulle därför där så är lämpligt kunna användas parallellt med andra existerande nationella nummer. Fastställandet av larmnummer sker i alla medlemsstater genom lagstiftning, reglering eller administrativa åtgärder, och avvikande utveckling på detta område måste undvikas. För antagandet av detta beslut förutses inte i fördraget andra befogenheter än de i artikel 235.