1.5.2010 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 110/1 (Acte fără caracter legislativ) REGULAMENTE REGULAMENTUL (UE) NR. 371/2010 AL COMISIEI din 16 aprilie 2010 de înlocuire a anexelor V, X, XV și XVI la Directiva 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor şi remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor şși unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective (Directivă cadru) (Text cu relevanță pentru SEE) COMISIA EUROPEANĂ, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, având în vedere Directiva 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora, precum şi a sistemelor, componente]or și unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective („directivă cadru”) (!), în special articolul 41 alineatul (6), articolul 11 alineatul (5) și articolul 39 alineatul (2), întrucât: (1) Directiva 2007/46/CE stabileşte un cadru armonizat care cuprinde dispozițiile administrative şi cerințele tehnice generale pentru toate vehiculele noi, sistemele, compo- nentele și unitățile tehnice separate. Ea include, în special, o descriere a procedurilor care trebuie urmate în privința omologării de tip, inclusiv a măsurilor practice care trebuie luate pentru a garanta faptul că vehiculele sunt fabricate în conformitate cu documentația privind omologarea lor de tip, precum şi dispoziții privind modul în care trebuie efectuate încercările în vederea acordării omologării de tip. În urma examinării principalelor domenii de politici care influențează competitivitatea industriei europene a auto- vehiculelor, grupul la nivel înalt CARS 21, instituit în 2005 de către Comisie în vederea găsirii unei căi spre o dezvoltare durabilă a unei industrii europene compe- titive a autovehiculelor, a stabilit de comun acord o serie de recomandări care să stimuleze consolidarea competi- tivității şi ocupării forței de muncă la nivel mondial, precum și progresele înregistrate în privința siguranței () JO L 263, 9.10.2007, p. 1. și protecției mediului. În domeniul simplificării, grupul a recomandat introducerea posibilității efectuării chiar de către fabricant a încercărilor necesare omologării, ceea ce implică desemnarea acestuia drept serviciu tehnic (posibilitate denumită în continuare „autotestare”). De asemenea, se recomandă introducerea posibilității utilizării simulării pe calculator în locul încercărilor fizice (denumită în continuare „testare virtuală”). Una dintre caracteristicile principale ale sistemului omologării de tip constă în nivelul ridicat de încredere care trebuie să existe între autoritatea de omologare şi serviciile tehnice pe care ea le-a desemnat. Prin urmare, este important ca documentele transmise între serviciile tehnice şi autoritatea de omologare să garanteze trans- parența şși claritatea. Din acest motiv, formatul rapoartelor de omologare, precum şi informațiile pe care acestea trebuie să le conţină ar trebui specificate în mod clar în anexa V la Directiva 2007/46/CE privind procedurile care trebuie urmate în ceea ce priveşte omologarea de tip. Verificarea conformității vehiculelor, componentelor şi unităților tehnice separate de-a lungul întregului proces de fabricație este un mecanism de bază al sistemului omologării de tip. Una dintre modalitățile de verificare a conformității producţiei constă în efectuarea încer- cărilor fizice ale vehiculelor, componentelor sau unităților tehnice separate selecționate din producție, pentru a se garanta că ele continuă să respecte cerințele tehnice. Chiar şi în situația în care s-au utilizat metode de testare virtuală în vederea omologării de tip, ar trebui clarificat faptul că, în cazul în care autoritatea selec- ționează eşantioane în mod aleatoriu, se pot efectua numai încercări fizice. Încercările necesare pentru acordarea omologării de tip sunt efectuate de servicii tehnice autorizate în mod cores- punzător de către autoritățile de omologare ale statelor membre, în urma evaluării aptitudinilor şi competențelor acestora în conformitate cu standardele internaţionale relevante. Standardele în cauză conțin cerințele