26.10.2010 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 280/1 (Acte legislative) DIRECTIVE DIRECTIVA 2010/64/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI din 20 octombrie 2010 privind dreptul la interpretare și traducere în cadrul procedurilor penale PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 82 alineatul (2) al doilea paragraf litera (b), având în vedere iniţiativa Regatului Belgiei, a Republicii Federale Germania, a Republicii Estonia, a Regatului Spaniei, a Republicii Franceze, a Republicii Italiene, a Marelui Ducat al Luxem- burgului, a Republicii Ungare, a Republicii Austria, a Republicii Portugheze, a României, a Republicii Finlanda și a Regatului Suediei (1), după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale, hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (?), întrucât: (1)) Uniunea şi-a stabilit obiectivul de a menține şi de a dezvolta un spaţiu de libertate, securitate și justiție. În conformitate cu concluziile preşedinției cu ocazia Consi- liului European de la Tampere din 15 și 16 octombrie 1999, în special punctul 33, principiul recunoaşterii reciproce a hotărârilor judecătoreşti și altor decizii ale autorităților judecătoreşti ar trebui să devină fundamentul cooperării judiciare în materie civilă și în materie penală în cadrul Uniunii, deoarece o recunoaştere reciprocă sporită și apropierea necesară a legislațiilor ar facilita cooperarea între autorități competente şi protecția judiciară a drepturilor individuale. () JO C 69, 18.3.2010, p. 1. (?)) Poziția Parlamentului European din 16 iunie 2010 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 7 octombrie 2010. (2)  În conformitate cu concluziile de la Tampere, Consiliul a adoptat, la 29 noiembrie 2000, un program de măsuri de punere în aplicare a principiului recunoaşterii reciproce a hotărârilor în materie penală (). În introducerea programului se menționează că principiul recunoaşterii reciproce „are drept scop consolidarea cooperării dintre statele membre, precum şi creșterea protecţiei acordate drepturilor individuale”. (5) Punerea în aplicare a principiului recunoaşterii reciproce a deciziilor în materie penală implică faptul că fiecare stat membru are încredere în sistemele de justiție penală ale celorlalte state membre. Întinderea recunoașterii reciproce depinde, în mare măsură, de o serie de parametri, care includ mecanisme de protecție a drepturilor persoanelor suspectate sau acuzate şi standarde minime comune necesare pentru facilitarea aplicării principiului recu- noaşterii reciproce. (4)  Recunoaşterea reciprocă a deciziilor în materie penală poate funcționa în mod eficace doar într-un climat de încredere, în cadrul căruia nu doar autoritățile judecă- toreşti, ci toţi participanții la procedurile penale consideră deciziile autorităților judecătoreşti din alte state membre ca fiind echivalente celor emise de propriile autorități, presupunând încredere nu numai în justeţea normelor din alte state membre, ci și în faptul că respectivele norme sunt aplicate în mod corect. (5) Articolul 6 din Convenția curopeană pentru apărarea drepturilor omului şși a libertăților fundamentale (denumită în continuare „CEDO”) şi articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „Carta”) consacră dreptul la un proces echitabil. Articolul 48 alineatul (2) din Cartă garantează respectarea dreptului la apărare. Prezenta directivă respectă aceste drepturi şi ar trebui să fie pusă în aplicare în mod corespunzător. () JO C 12, 15.1.2001, p. 10.