19.5.2011 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 132/1 (Acte legislative) DIRECTIVE DIRECTIVA 2011/51/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI din 11 mai 2011 de modificare a Directivei 2003/109/CE a Consiliului în vederea extinderii domeniului său de aplicare la beneficiarii de protecție internațională (Text cu relevanță pentru SEE) PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 79 alineatul (2) literele (a) și (b), având în vedere propunerea Comisiei Europene, hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară ('), întrucât: Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților ţărilor terţe care sunt rezidenți pe termen lung () nu se aplică benefi- ciarilor de protecție internațională, astfel cum sunt definiți în Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condiţiile pe care trebuie să le îndeplinească resorti- sanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională, și refe- ritoare la conținutul protecţiei acordate (?). Perspectiva obţinerii statutului de rezident pe termen lung într-un stat membru după o anumită perioadă de timp este un element important pentru integrarea deplină a beneficiarilor unei protecţii internaționale în statul membru în care locuiesc. (!) Poziția Parlamentului European din 14 decembrie 2010 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și decizia Consiliului din 11 aprilie 2011. () JO L 16, 23.1.2004, p. 44. () JO L 304, 30.9.2004, p. 12. (3) Statutul de rezident pe termen lung pentru beneficiarii de protecție internațională este de asemenea important pentru promovarea coeziunii economice și sociale, obiectiv fundamental al Uniunii astfel cum se prevede în Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. Prin urmare, beneficiarii de protecţie internațională ar trebui să poată obține statutul de rezidenți pe termen lung în statul membru care le-a acordat protecție inter- națională, în aceleași condiții ca şi cele aplicabile altor resortisanți ai țărilor terţe. Având în vedere dreptul beneficiarilor de protecție inter- națională de a locui în alt stat membru decât în cel care le-a acordat protecția internațională, e necesară asigurarea faptului că și celelalte state membre în cauză sunt informate de situația anterioară în materie de protecție a persoanelor respective, astfel încât să își poată îndeplini obligațiile privind respectarea principiului nereturnării. Beneficiarii de protecție internațională care sunt rezidenți pe termen lung ar trebui, cu respectarea anumitor condiții, să beneficieze de egalitate de tratament cu cetățenii statului membru respectiv, într-o gamă largă de domenii economice şi sociale, astfel încât statutul de rezident pe termen lung să constituie un veritabil instrument de integrare a rezidenților pe termen lung în societatea în care trăiesc. Egalitatea de tratament a beneficiarilor de protecție inter- națională în statul membru care le-a acordat protecție internațională nu ar trebui să aducă atingere drepturilor şi beneficiilor garantate de Directiva 2004/83/CE, precum şi de Convenția privind statutul refugiaților din 28 iulie 1951, astfel cum a fost modificată prin Protocolul semnat la New York la 31 ianuarie 1967 („Convenția de la Geneva”).