L 75[12 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 15.3.2012 REGULAMENTUL (UE) NR. 223/2012 AL COMISIEI din 14 martie 2012 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2003/2003 al Parlamentului European şși al Consiliului privind îngrășămintele, în sensul adaptării anexelor l și IV la progresul tehnic (Text cu relevanță pentru SEE) COMISIA EUROPEANĂ, având în vedere Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, având în vedere Regulamentul (CE) nr. 2003/2003 al Parla- mentului European și al Consiliului din 13 octombrie 2003 privind îngrăşămintele (!), în special articolul 31 alineatele (1) şi (3), întrucât: (1)  Articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 2003/2003 prevede că orice îngrăşământ care aparţine unuia dintre tipurile de îngrăşăminte menționate în anexa I și care îndeplineşte  condițiile prevăzute de  regulamentul respectiv poate avea mențiunea „îngrăşământ CE”. ( Tipurile de îngrăşăminte enumerate în anexa I la Regula- mentul (CE) nr. 2003/2003 includ anumite tipuri care pot fi comercializate doar sub formă de pulberi fine, dar şși alte tipuri care pot fi comercializate, de asemenea, sub formă de suspensii. Îngrăşămintele în suspensie prezintă un risc mai redus pentru sănătatea agricultorilor atunci când sunt utilizate în condiţii în care folosirea pulberilor fine ar avea ca rezultat inhalarea de prafuri. Pentru a reduce expunerea agri- cultori la prafuri, opțiunea utilizării îngrăşămintelor în suspensie ar trebui să fie extinsă prin includerea tipurilor de îngrăşăminte pe bază de oligoelemente cu mangan; gama de  ingrediente  autorizate  în îngrăşămintele în suspensie cu bor și cupru ar trebui, de asemenea, extinsă. (3) Regulamentul (CE) nr. 2003/2003 prevede utilizarea agenților de  complexare  ca  ingrediente  ale îngrășămintelor cu oligoelemente. Cu toate acestea, niciun îngrăşământ de acest tip nu a fost clasificat drept „îngrăşământ CE”, întrucât, pe de o parte, în anexa I la regulamentul menționat nu a fost încă prevăzută nicio listă a agenților de complexare autorizați şi, pe de altă parte, deoarece nu există denumiri pentru tipurile de îngrăşăminte care conțin agenţi de complexare. Având în vedere că, în prezent, sunt dispo- nibili agenți de complexare adecvaţi (săruri ale acidului 1ignosu1f0nic — denumite în continuare „SL”), aceştia ar trebui adăugați la lista agenților de complexare autorizați şi ar trebui create denumirile corespunzătoare ale tipurilor de îngrăşăminte. Denumirile existente pentru tipurile de soluții de îngrăşăminte ar trebui, de asemenea, adaptate pentru a permite utilizarea agenților de complexare. Cu toate acestea, în vederea facilitării controalelor oficiale, fiecare asemenea soluție nu ar trebui să conțină mai mult de un agent de complexare. (4) Noile norme privind soluțiile și suspensiile de oligoe- lemente impun o nouă ectichetare a acestor tipuri de () JO L 304, 21.11.2003, p. 1. îngrăşăminte. Cu toate acestea, îngrășămintele etichetate în conformitate cu normele anterioare vor rămâne în stoc pentru o anumită perioadă de timp. Prin urmare, ar trebui să li se acorde timp suficient producătorilor pentru a pregăti noile etichete şi pentru a lichida toate stocurile existente. Regulamentul (CE) nr. 2003/2003 prevede o serie de norme aplicabile etichetării îngrăşămintelor constituite din amestecuri de oligoelemente, însă nu prevede denu- mirile corespondente ale tipurilor de îngrăşăminte în anexa 1. Regulamentul (UE) nr. 137/2011 a introdus tabelul E.2.4 în cadrul secţiunii E.2 din anexa I la Regu- lamentul (CE) nr. 2003/2003 care conține denumirile de tip corespunzătoare și norme mai clare privind îngrăşămintele formate din amestecuri de oligoelemente. Cu toate acestea, tabelul E.2.4 necesită unele informații privind etichetarea, care, în anumite cazuri, nu ar fi conforme cu prevederile articolului 6 alineatul (6) și arti- colului 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2003/2003. Prin urmare, tabelul E24 ar trebui modificat în mod corespunzător. Ar trebui acordată o perioadă de tranziție pentru a permite operatorilor economici să se adapteze la noile norme şi să vândă stocurile de îngrășăminte formate din amestecuri de oligoelemente. Acidul etilendiamino-N,N'-di(2-hidroxibenzil) N,N'- diacetic (denumit în continuare „HBED”) este un agent chelator organic pentru oligoelemente. În special, fierul chelat cu HBED este folosit pentru corectarea deficitului de fier şi eliminarea clorozei ferice pentru o mare varietate de pomi fructiferi. Eliminarea clorozei ferice și a simptomelor aferente asigură un frunziș verde, o bună creştere și dezvoltarea fructului. Forma chelată cu fier a HBED a fost autorizată în Polonia fără a avea efecte negative asupra mediului. Prin urmare, HBED ar trebui adăugat pe lista agenților chelatori autorizați pentru oligoelemente, în cadrul anexei I la Regulamentul (CE) nr. 2003/2003. Cu toate acestea, este oportun să se prevadă o perioadă de tranziție, astfel încât HBED să fie autorizat după publicarea standardului EN aferent. Diciandiamidă/1,2,4 triazol (denumită în continuare „DCD/TZ”) și 1,2,4 triazol/3-metilpirazol (denumit în continuare „TZ/MP”) sunt inhibitori de nitrificare care sunt utilizați în combinație cu îngrăşămintele care conțin azot nutritiv sub formă de uree şi/sau săruri de amoniu. Aceşti inhibitori prelungesc prezența azotului în culturi, reduc levigarea nitraților și reduc emisiile de protoxid de azot în atmosferă. Triamida acidului N-(2-nitrofenil) fosforic (denumită în continuare „2-NPT”) este un inhibitor de urează menit să sporească concentrația azotului în plante, conceput pentru îngrăşămintele azotate cu conținut de uree, şi să reducă emisiile de amoniac în atmosferă.