1.6.2012 Euroopan unionin virallinen lehti L 142/1 (Lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävät säädökset) DIREKTIIVIT EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2012/13/EU, annettu 22 päivänä toukokuuta 2012, tiedonsaantioikeudesta rikosoikeudellisissa menettelyissä EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopi- muksen ja erityisesti sen 82 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausun- non ('), ovat kuulleet alueiden komiteaa, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (?), sekä katsovat seuraavaa: (1) Unioni on asettanut tavoitteeksi vapauteen, turvallisuu- teen ja oikeuteen perustuvan alueen ylläpitämisen ja ke- hittämisen. Tampereella 15 ja 16 päivänä lokakuuta 1999 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston puheenjohta- jan päätelmien ja erityisesti niiden 33 kohdan mukaan tuomioiden ja oikeusviranomaisten muiden päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen olisi oltava unionin oikeudellisen yhteistyön peruskivi yksityisoike- udellisissa asioissa ja rikosasioissa, koska tehostettu vas- tavuoroinen tunnustaminen ja tarvittava lainsäädännön lähentäminen helpottaisivat toimivaltaisten viranomaisten välistä yhteistyötä ja yksilön oikeuksien oikeudellista suo- jaa. Neuvosto hyväksyi 29 päivänä marraskuuta 2000 Tam- pereen päätelmien mukaisesti toimenpideohjelman rikos- oikeudellisten päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen täytäntöönpanemiseksi (?). Ohjelman johdan- nossa todetaan, että vastavuoroisen tunnustamisen avulla ”on voitava lisätä sekä jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä että henkilöiden oikeuksien suojaa”. (') EUVL C 54, 19.2.2011, s. 48. (?) Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 13. joulukuuta 2011 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, annettu 26. huhtikuuta 2012. ()) EYVL € 12, 15.1.2001, s. 10. (3) Rikosasioissa annettavien päätösten vastavuoroisen tun- nustamisen periaatteen toteuttaminen edellyttää, että jä- senvaltiot luottavat toistensa rikosoikeudellisiin järjestel- miin. Vastavuoroisen tunnustamisen laajuus riippuu lä- heisesti useista näkökohdista, joihin kuuluvat epäiltyjen tai syytettyjen oikeuksien turvaamisjärjestelyt ja sellaisten yhteisten vähimmäissääntöjen määrittely, jotka ovat vält- tämättömiä, jotta voidaan helpottaa vastavuoroisen tun- nustamisen periaatteen soveltamista. Rikosasioissa annettavien päätösten vastavuoroinen tun- nustaminen voi toteutua tehokkaasti ainoastaan luotta- muksen ilmapiirin vallitessa, kun sekä oikeusviranomaiset että muut rikosprosessiin osallistuvat toimijat mieltävät muiden jäsenvaltioiden oikeusviranomaisten päätökset sa- manarvoisiksi kuin omassa jäsenvaltiossa annetut päätök- set; kyseessä ei ole pelkästään luottamus toisen jäsenval- tion sääntöihin, vaan myös siihen, että näitä sääntöjä sovelletaan oikein. Euroopan unionin perusoikeuskirjan, jäljempänä 'perus- oikeuskirja', 47 artiklassa sekä ihmisoikeuksien ja perus- vapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen, jäljem- pänä 'Euroopan ihmisoikeussopimus', 6 artiklassa mää- rätään oikeudesta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin. Perusoikeuskirjan 48 artiklan 2 kohdassa taataan, että oikeutta puolustukseen kunnioitetaan. Perusoikeuskirjan 6 artiklassa ja Euroopan ihmisoikeusso- pimuksen 5 artiklassa määrätään oikeudesta vapauteen ja henkilökohtaiseen turvallisuuteen. Tätä oikeutta koske- vien rajoitusten on oltava Euroopan ihmisoikeussopimuk- sen 5 artiklassa sallituissa rajoissa ja johdettavissa Euroo- pan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännöstä. Vaikka kaikki jäsenvaltiot ovat Euroopan ihmisoikeusso- pimuksen sopimuspuolia, kokemus on osoittanut, että tämä ei yksinään aina merkitse riittävää luottamusta mui- den jäsenvaltioiden rikosoikeudellisiin järjestelmiin. Keskinäisen luottamuksen vahvistaminen edellyttää yksi- tyiskohtaisia sääntöjä perusoikeuskirjassa ja Euroopan ih- misoikeussopimuksessa määrättyjen prosessuaalisten oi- keuksien ja takeiden suojelusta.