L 343/10 Euroopan unionin virallinen lehti 29.12.2010 NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 1259/2010, annettu 20 päivänä joulukuuta 2010, tiiviimmän yhteistyön toteuttamisesta avio- ja asumuseroon sovellettavan lain alalla EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopi- muksen ja erityisesti sen 81 artiklan 3 kohdan, ottaa huomioon luvan antamisesta tiiviimmälle yhteistyölle avio- ja asumuseroon sovellettavan lain alalla 12 päivänä heinä- kuuta 2010 annetun neuvoston päätöksen 2010/405/EU ('), ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen, kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausun- non, noudattaa erityistä lainsäätämisjärjestystä, sekä katsoo seuraavaa: (1) Unioni on asettanut tavoitteekseen pitää yllä ja kehittää vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta, jolla taataan henkilöiden vapaa liikkuvuus. Tällaisen alu- een luomiseksi asteittain unionin on määrä hyväksyä toi- menpiteitä, jotka koskevat oikeudellista yhteistyötä sivii- lioikeudellisissa asioissa, joilla on vaikutuksia rajojen yli, erityisesti kun sisämarkkinoiden moitteeton toiminta sitä edellyttää. Euroopan — unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 81 artiklan mukaisesti näihin toimenpiteisiin sisältyy toi- menpiteitä, joilla pyritään varmistamaan jäsenvaltioissa sovellettavien lainvalintaa koskevien sääntöjen yhteenso- pivuus. Komissio hyväksyi 14 päivänä maaliskuuta 2005 vihreän kirjan sovellettavasta lainsäädännöstä ja tuomioistuimen toimivallasta avioeroasioissa. Vihreä kirja käynnisti laajan julkisen kuulemisen erilaisista ratkaisuvaihtoehdoista ny- kytilanteessa mahdollisesti syntyviin ongelmiin. () EUVL L 189, 22.7.2010, s. 12. (4) Komissio teki 17 päivänä heinäkuuta 2006 ehdotuksen asetukseksi neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 (?) muuttamisesta tuomioistuimen toimivallan osalta sekä avioliittoasioissa sovellettavaa lakia koskevien sääntöjen sisällyttämiseksi asetukseen. Neuvosto totesi Luxemburgissa 5 ja 6 päivänä kesäkuuta 2008 pitämässään istunnossa, ettei ehdotuksesta päästy yksimielisyyteen ja että ylitsepääsemättömien vaikeuksien vuoksi yksimielisyyden saavuttaminen tuolloin tai lähitu- levaisuudessa ei ollut mahdollista. Se totesi, ettei ehdo- tuksen tavoitteita voitu saavuttaa kohtuullisessa ajassa soveltamalla perussopimusten asianomaisia määräyksiä. Belgia, Bulgaria, Saksa, Kreikka, Espanja, Ranska, Italia, Latvia, Luxemburg, Unkari, Malta, Itävalta, Portugali, Ro- mania ja Slovenia ovat tämän jälkeen esittäneet komis- siolle pyynnön, jossa ne ilmoittivat aikovansa ryhtyä to- teuttamaan välillään tiiviimpää yhteistyötä avioliittoasi- oissa sovellettavan lain alalla. Kreikka peruutti pyyntönsä 3 päivänä maaliskuuta 2010. Neuvosto hyväksyi 12 päivänä heinäkuuta 2010 päätök- sen 2010/405/EU luvan antamisesta tiiviimmälle yhteis- työlle avio- ja asumuseroon sovellettavan lain alalla. Furoopan — unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 328 artiklan 1 kohdan mukaan tiiviimpään yhteistyöhön voivat sitä aloitettaessa liittyä kaikki jäsenvaltiot edellyt- täen, että ne täyttävät siihen luvan antamista koskevassa päätöksessä vahvistetut mahdolliset osallistumisehdot. Ne voivat myös milloin tahansa liittyä siihen edellyttäen, että ne mainittujen ehtojen lisäksi noudattavat yhteistyön yh- teydessä jo annettuja säädöksiä. Komissio ja tiiviimpään yhteistyöhön osallistuvat jäsenvaltiot varmistavat, että ne edistävät mahdollisimman monien jäsenvaltioiden osallis- tumista. Tämän asetuksen olisi oltava kaikilta osiltaan velvoittava ja sitä olisi sovellettava sellaisenaan ainoastaan osallistuvissa jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti. Tällä asetuksella olisi luotava osallistuvissa jäsenvaltioissa selkeä ja kattava oikeudellinen kehys avio- ja asumuse- roon sovellettavan lain alalla, tarjottava kansalaisille oike- usvarmuuden, ennakoitavuuden ja joustavuuden kannalta asianmukaisia ratkaisuja ja estettävä sellaisen tilanteen syntyminen, jossa toinen puolisoista hakee avioeroa en- nen toista varmistaakseen, että menettelyyn sovelletaan tiettyä lakia, jonka hän katsoo suojaavan paremmin omia etujaan. (?) Neuvoston asetus (EY) N:o 2201/2003, annettu 27 päivänä marras- kuuta 2003, tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnus- tamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa (EUVL L 338, 23.12.2003, s. 1).