25.11.2010 Euroopan unionin virallinen lehti L 309/5 PÄÄTÖKSET NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS, annettu 22 päivänä marraskuuta 2010, luvan antamisesta Saksalle, Italialle ja Itävallalle ottaa käyttöön direktiivin 2006/112/EY 193 artiklasta poikkeava erityistoimenpide ja päätöksen 2007/250/EY muuttamisesta Yhdistyneelle kuningaskunnalle annetun luvan voimassaoloajan pidentämiseksi (2010/710/EU) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopi- muksen, ottaa 28 huomioon — yhteisestä = arvonlisäverojärjestelmästä päivänä marraskuuta 2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (') ja erityisesti sen 395 artiklan 1 kohdan, ottaa sekä (1) huomioon Euroopan komission ehdotuksen, katsoo seuraavaa: Italia, Saksa ja Itävalta ovat pyytäneet kirjeissään, jotka komission — pääsihteeristö on kirjannut saapuneiksi 3 päivänä elokuuta 2007 (Italia), 23 päivänä joulukuuta 2009 (Saksa) ja 17 päivänä helmikuuta 2010 (Itävalta), lupaa — ottaa — käyttöön — direktiivin — 2006/112/EY 193 artiklasta poikkeava erityistoimenpide, joka koskee sitä, kuka on velvollinen maksamaan arvonlisäveron. Yh- distynyt kuningaskunta on pyytänyt kirjeessään, jonka komission — pääsihteeristö on kirjannut saapuneeksi 10 päivänä helmikuuta 2010, luvan antamisesta Yhdis- tyneelle kuningaskunnalle ottaa käyttöön yhteisestä ar- vonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY 193 artiklasta poikkeava erityistoimenpide 16 päivänä huhtikuuta 2007 tehdyllä neuvoston päätök- sellä 2007/250/EY (?) annetun luvan voimassaoloajan pi- dentämistä. Komissio on ilmoittanut muille jäsenvaltioille Saksan esit- tämästä pyynnöstä 11 päivänä tammikuuta 2010 päivä- tyllä kirjeellä sekä Italian, Itävallan ja Yhdistyneen kunin- gaskunnan esittämistä pyynnöistä 9 päivänä maaliskuuta 2010 päivätyllä kirjeellä. Komissio on ilmoittanut Sak- salle 12 päivänä tammikuuta 2010 päivätyllä kirjeellä sekä Italialle, Itävallalle ja Yhdistyneelle kuningaskunnalle 11 päivänä maaliskuuta 2010 päivätyillä kirjeillä, että sillä on kaikki pyyntöjen arvioimiseen tarvittavat tiedot. Direktiivin 2006/112/EY 193 artiklan mukaan arvonlisä- veron maksamisvelvollisuus kuuluu verovelvolliselle, joka suorittaa tavaroiden luovutuksen. Saksan, Italian ja Itäval- lan pyytämien poikkeusten tarkoituksena on siirtää kysei- (!) EUVL L 347, 11.12.2006, s. 1. (?) EUVL L 109, 26.4.2007, s. 42. (4) nen velvollisuus sille verovelvolliselle, jolle tavarat luovu- tetaan, mutta ainoastaan tietyin edellytyksin ja pelkästään tiettyjen tuotteiden, erityisesti matkapuhelinten ja inte- groitujen piirien, osalta. Huomattava määrä toimijoita, jotka käyvät kauppaa tie- tyillä tuotteilla, erityisesti matkapuhelimilla ja integroi- duilla piireillä, ei maksa veroviranomaisille arvonlisäveroa myytyään tuotteensa. Näiden toimijoiden asiakkailla on kuitenkin oikeus saada verovähennys, koska niillä on hallussaan pätevä lasku. Törkeimmät tällaiset veropetok- set tehdään niin kutsutussa karusellijärjestelmässä, jossa samat tavarat luovutetaan useaan kertaan maksamatta niistä arvonlisäveroa veroviranomaisille. Pyydetyllä poik- keuksella poistettaisiin mahdollisuus tämäntyyppisiin ve- ropetoksiin määräämällä henkilö, jolle tavarat luovute- taan, velvolliseksi maksamaan arvonlisävero tällaisissa ta- pauksissa. Tämä ei vaikuttaisi maksettavan arvonlisäveron määrään. Jotta varmistettaisiin poikkeuksen tehokkuus ja estettäi- siin se, että tällaiset veropetokset siirtyvät muihin tuottei- siin tai vähittäismyyntitasolle, Saksan, Italian ja Itävallan olisi otettava käyttöön asianmukaiset valvonta- ja selon- tekovelvoitteet. Komissiolle olisi ilmoitettava erityistoi- menpiteistä, jotka toteutetaan poikkeuksen toimivuuden valvomiseksi. Toimenpide on asetettuihin tavoitteisiin nähden oikea- suhteinen, koska sitä ei ole tarkoitus soveltaa yleisesti vaan ainoastaan tiettyihin tuoteryhmiin, joiden osalta ve- ropetosten riski on suuri ja veropetosten laajuus on joh- tanut huomattaviin verotulojen menetyksiin. Lisäksi käännetyn verovelvollisuuden käyttö vähentää sitä vaaraa, että petokset siirtyvät kyseessä olevien tuotteiden vähit- täiskauppaan, koska matkapuhelimia toimittavat yleensä suuret puhelinyhtiöt ja koska toimenpidettä sovelletaan integroituihin piireihin ennen kuin ne asennetaan loppu- käyttäjille tarkoitettuihin tuotteisiin. Lupa on periaatteessa voimassa vain lyhyen ajan, koska ei voida todeta varmuudella, saavutetaanko toimenpiteen tavoitteet, ja koska ei ole mahdollista arvioida etukäteen, miten toimenpide vaikuttaa arvonlisäverojärjestelmien toimintaan niissä jäsenvaltioissa, jotka sitä soveltavat, tai muissa jäsenvaltioissa.