L 304/64 Euroopan unionin virallinen lehti 22.11.2011 DIREKTIIVIT EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2011/83/EU, annettu 25 päivänä lokakuuta 2011, kuluttajan oikeuksista, neuvoston direktiivin 93/13/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 85/577/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY kumoamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopi- muksen ja erityisesti sen 114 artiklan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausun- non ('), ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (?), noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (?), sekä katsovat seuraavaa: (1) — Muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neuvo- teltuja — sopimuksia — koskevasta — kuluttajansuojasta 20 päivänä joulukuuta 1985 annetussa neuvoston direk- tiivissä 85/577/ETY (*) ja kuluttajansuojasta etäsopimuk- sissa 20 päivänä toukokuuta 1997 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 97/7/EY (>) vahvis- (5) tetaan joukko kuluttajasopimuksiin liittyviä oikeuksia. (2) — Näitä direktiivejä on saatujen kokemusten perusteella tar- kasteltu uudelleen sovellettavien sääntöjen yksinkertais- tamiseksi ja saattamiseksi ajan tasalle, epäjohdonmukai- suuksien poistamiseksi ja säännöksissä havaittujen puut- teiden korjaamiseksi. Uudelleentarkastelu on osoittanut, että on asianmukaista korvata mainitut kaksi direktiiviä () EUVL € 317, 23.12.2009, s. 54. (?) EUVL € 200, 25.8.2009, s. 76. () Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 23. kesäkuuta 2011 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 10. lokakuuta 2011. () EYVL L 372, 31.12.1985, s. 31. (?) EYVL L 144, 4.6.1997, s. 19. yhdellä direktiivillä. Tässä direktiivissä olisi näin ollen vahvistettava vakiosäännöt, jotka koskevat etäsopimuk- sille ja muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa tehtäville sopimuksille yhteisiä näkökohtia, ja luovuttava aikaisempien direktiivien mukaisesta vähimmäistason yh- denmukaistamisesta mutta sallittava kuitenkin jäsenvalti- oiden pitää voimassa tai hyväksyä tiettyjä näkökohtia koskevia kansallisia säännöksiä. Furoopan — unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 169 artiklan 1 kohdassa ja 2 kohdan a alakohdassa mää- rätään, että unioni myötävaikuttaa kuluttajansuojan kor- kean tason saavuttamiseen toimenpiteillä, jotka toteute- taan mainitun sopimuksen 114 artiklan nojalla. Furoopan — unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 26 artiklan 2 kohdan mukaisesti sisämarkkinoiden on määrä käsittää alue, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla taa- taan tavaroiden ja palvelujen vapaa liikkuvuus sekä sijoit- tautumisvapaus. Etäsopimusten ja muualla kuin elinkei- nonharjoittajan toimitiloissa tehtyjen kuluttajasopimusten tiettyjen näkökohtien yhdenmukaistaminen on välttämä- töntä, jotta saataisiin aikaan todelliset kuluttajan sisä- markkinat, joilla vallitsee asianmukainen tasapaino kulut- tajansuojan korkean tason ja yritysten kilpailukyvyn vä- Iillä, samalla varmistaen, että toissijaisuusperiaatetta kun- nioitetaan. Rajat ylittävän etämyynnin pitäisi olla yksi tärkeimmistä sisämarkkinoiden tarjoamista konkreettisista tuloksista, mutta tällaisen etämyynnin tarjoamia mahdollisuuksia ei vielä käytetä täysimääräisesti hyväksi. Etämyynti jäsenval- tioiden sisällä on viime vuosina kasvanut merkittävästi, mutta rajat ylittävän etämyynnin kasvu on siihen verrat- tuna ollut vähäistä. Ero on erityisen merkittävä internet myynnissä, jonka kasvupotentiaali on suuri. Muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neuvoteltujen sopi- musten (suoramyynti) rajat ylittäviä mahdollisuuksia ra- joittavat monet tekijät, kuten elinkeinoelämää velvoittavat erilaiset kansalliset kuluttajansuojasäännökset. Verrattuna jäsenvaltioiden sisällä tapahtuvan suoramyynnin kasvuun viime vuosina, varsinkin palvelualalla esimerkiksi välttä- mättömyyspalvelujen osalta, niiden kuluttajien määrä, jotka käyttävät mahdollisuutta rajat ylittäviin hankintoi- hin, on pysynyt muuttumattomana. Liiketoimintamahdol- lisuudet ovat lisääntyneet monissa jäsenvaltioissa, ja