6.1.2011 Euroopan unionin virallinen lehti L 3/7 PÄÄTÖKSET KOMISSION PÄÄTÖS, annettu 5 päivänä tammikuuta 2011, Brasilian käyttöön ottamia tekstiilituotteiden tuontiin vaikuttavia toimenpiteitä koskevan tutkimusmenettelyn päättämisestä (2011/2/EU) EUROOPAN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopi- muksen, ottaa huomioon yhteisön menettelyistä yhteisessä kauppapolitii- kassa kansainvälisen kaupan säännöissä yhteisölle annettujen, erityisesti Maailman kauppajärjestössä (WTO) käyttöön otettujen oikeuksien käyttämisen varmistamiseksi 22 päivänä joulukuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3286/94 (f) ja erityisesti sen 11 artiklan 1 kohdan, sekä katsoo seuraavaa: A. MENETTELYN TAUSTA Febeltex (Federation Belge du Textile) teki 12 päivänä tammikuuta 1998 — valituksen asetuksen (EY) N:o 3286/94 4 artiklan mukaisesti. Valituksen tekijä väitti, että Euroopan yhteisön tekstiilitu- otteiden myyntiä Brasiliassa haittasivat erinäiset asetuksen (EY) N:o 3286/94 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut kau- pan esteet, mukaan luettuina ei-automaattinen tuontili- senssijärjestelmä sekä tapa, jolla järjestelmää toteutetaan, kuten pakolliset tuontimaksuehdot ja vähimmäistuonti- hinnat. Kuultuaan asetuksella (EY) N:o 3286/94 perustettua neu- voa-antavaa komiteaa komissio päätti, että oli olemassa riittävästi näyttöä, jonka perusteella voitiin aloittaa tutki- musmenettely asiaan liittyvien oikeudellisten kysymysten ja tosiasioiden tarkastelemiseksi. Tutkimusmenettely aloi- tettiin 27 päivänä helmikuuta 1998. (?) B. TUTKIMUSMENETTELYN PÄÄTELMÄT Tutkimusmenettelyn loppuraportti jaettiin EU:n jäsenval- tioille 9 päivänä marraskuuta 1998 pidetyssä neuvoa-an- tavan komitean kokouksessa. (') EYVL L 349, 31.12.1994, s. 71. (?) EYVL C 63, 27.2.1998, s. 2. (5) Raportissa — pääteltiin, että Brasilian ei-automaattinen tuontilisenssijärjestelmä, sellaisena kuin sitä sovelletaan vähimmäishintavaatimukseen yhdistettynä, vaikutti rikko- van seuraavia: a) tuontilisensioinnin menettelytavoista tehdyn WTO-so- pimuksen 1, 3 ja 5 artikla, koska a) sen soveltaminen ei ole puolueetonta, b) sitä ei hallinnoida oikeuden- mukaisella ja tasapuolisella tavalla, c) sillä ei pantu täytäntöön WTO:n kanssa yhteensopivia rajoituksia, joten sitä ei ollut laajuudeltaan ja kestoltaan rajattu täytäntöönpanon kohteena olevaan toimenpiteeseen ja d) sillä oli kauppaa rajoittavia ja vääristäviä lisävai- kutuksia tuontiin. Lisäksi luetteloa tuotteista, joita ei- automaattinen lisenssijärjestelmä koskee, ei julkaistu ja minimihinnan alittavat tuontilisenssihakemukset jätet- tiin vaille virallista vastausta useiksi kuukausiksi; b) tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen (GATT 1994 -sopimuksen) X artiklan 1 ja 3 kohta, sillä ei-automaattista tuontilisenssijärjestelmää ei jul- kaistu eikä sitä sovellettu yhdenmukaisella, puolueet- tomalla ja kohtuullisella tavalla; c) GATT 1994 -sopimuksen XI artiklan 1 kohta, sillä vähimmäishintajärjestelmä oli muu rajoitus kuin tulli tai muu maksu, joka on saatettu voimaan minkä ta- hansa toisen sopimuspuolen alueen minkä tahansa tuotteen tuontiin sovellettavien tuontilisenssien avulla ilman mitään WTO:n sääntöjen mukaista perustelua. C. MUUTOKSET TUTKIMUKSEN JÄLKEEN Komissio päätti 17 päivänä maaliskuuta 1999 (?) aloittaa WTO:n riitojenratkaisumenettelyn. WTO-neuvottelut jär- jestettiin 19 päivänä marraskuuta 1999. Brasilia kielsi tässä yhteydessä kaikki väitteet, jotka koskivat vähim- mäishintakäytäntöjä sekä tuontilisenssien että tullaus- arvon määrittämisen osalta, mutta myönsi, ettei se nou- dattanut useita WTO-velvoitteitaan, jotka koskevat sen tuontilisenssijärjestelmästä tiedottamista. (9) EYVL L 86, 30.3.1999, s. 22.