20.12.2011 Euroopan unionin virallinen lehti L 337/9 DIREKTIIVIT EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2011/95/EU, annettu 13 päivänä joulukuuta 2011, vaatimuksista = kolmansien = maiden kansalaisten ja — kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi, pakolaisten ja henkilöiden, jotka voivat saada toissijaista suojelua, yhdenmukaiselle asemalle sekä myönnetyn suojelun sisällölle (uudelleenlaadittu) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopi- muksen ja erityisesti sen 78 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausun- non (!), noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (?), sekä katsovat seuraavaa: (1) Kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvä- listä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähim- mäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29 päivänä huhtikuuta 2004 annettuun neuvoston direk- tiiviin 2004/83/EY (9) on tehtävä useita huomattavia muutoksia. Mainittu direktiivi olisi selkeyden vuoksi laa- dittava uudelleen. Turvapaikka-asioita koskeva yhteinen politiikka, johon sisältyy yhteinen eurooppalainen turvapaikkajärjestelmä, on olennainen osa Euroopan unionin tavoitetta muodos- taa asteittain vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen pe- rustuva alue, joka on avoin henkilöille, jotka olosuhteiden pakosta joutuvat oikeutetusti hakemaan suojelua unio- nista. Eurooppa-neuvosto päätti Tampereella 15 ja 16 päivänä lokakuuta 1999 pidetyssä erityiskokouksessaan pyrkiä kohti yhteistä eurooppalaista turvapaikkajärjestelmää, joka perustuu 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyn, (') EUVL C 18, 19.1.2011, s. 80. (?) Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 27. lokakuuta 2011 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, annettu 24. marraskuuta 2011. (?)) EUVL L 304, 30.9.2004, s. 12. (8) pakolaisten oikeusasemaa koskevan Geneven yleissopi- muksen, jäljempänä 'Geneven yleissopimus', sellaisena kuin se on täydennettynä 31 päivänä tammikuuta 1967 tehdyllä New Yorkin pöytäkirjalla, jäljempänä 'pöy- täkirja', täysimääräiseen ja kokonaisvaltaiseen soveltami- seen, ja näin vahvistaa palauttamiskiellon periaatteen ja varmistaa, ettei ketään palauteta vainottavaksi. Geneven yleissopimus ja pöytäkirja ovat pakolaisten suo- jelua koskevan kansainvälisen oikeudellisen järjestelmän kulmakivi. Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaan yh- teisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän olisi käsi- tettävä lyhyellä aikavälillä pakolaisaseman tunnustamista ja sisältöä koskevien sääntöjen lähentäminen. Tampereen päätelmissä todetaan myös, että pakolaisase- maa koskevia sääntöjä olisi täydennettävä toissijaista suo- jelua koskevilla toimenpiteillä, joiden avulla tällaista suo- jelua tarvitsevalle henkilölle myönnetään asianmukainen asema. Yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän ensim- mäinen vaihe on nyt saavutettu. Marraskuun 4 päivänä 2004 kokoontunut Eurooppa-neuvosto hyväksyi Haagin ohjelman, jossa asetetaan vapauden, turvallisuuden ja oi- keuden alueella vuosina 2005—2010 toteutettavat tavoit- teet. Tätä varten Haagin ohjelmassa kehotettiin Euroopan komissiota saattamaan päätökseen ensimmäisen vaiheen oikeudellisten välineiden arviointi ja esittämään toisen vaiheen välineitä ja toimenpiteitä koskevat ehdotukset Euroopan parlamentille ja neuvostolle niin, että ne voi- daan hyväksyä ennen vuoden 2010 loppua. Eurooppa-neuvosto totesi 15 ja 16 päivänä lokakuuta 2008 hyväksytyssä Euroopan maahanmuutto- ja turva- paikkasopimuksessa, että jäsenvaltioiden välillä on suuria eroja suojelun myöntämisessä ja sen muodoissa, ja pyysi tekemään uusia aloitteita Haagin ohjelman mukaisen yh- teisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän viimeistele- miseksi ja sitä kautta entistä korkeampitasoisen suojelun tarjoamiseksi.