L 81/18 FEuroopan unionin virallinen lehti 21.3.2012 II (Muut kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävät säädökset) ASETUKSET KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 244/2012, annettu 16 päivänä tammikuuta 2012, rakennusten energiatehokkuudesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/31/EU täydentämisestä vahvistamalla vertailumenetelmäkehys rakennusten ja rakennusosien energiatehokkuutta koskevien vähimmäisvaatimusten kustannusoptimaalisten tasojen laskentaa varten (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopi- muksen, ottaa huomioon rakennusten energiatehokkuudesta 19 päivänä toukokuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/31/EY (f) ja erityisesti sen 5 artiklan 1 kohdan, sekä katsoo seuraavaa: (1) Direktiivin 2010/31/EU mukaan komission on vahvistet- tava delegoidulla säädöksellä vertailumenetelmäkehys ra- kennusten ja rakennusosien energiatehokkuutta koske- vien vähimmäisvaatimusten kustannusoptimaalisten taso- jen laskentaa varten. Jäsenvaltioilla on velvollisuus vahvistaa energiatehok- kuutta koskevat vähimmäisvaatimukset rakennuksille ja rakennusosille. Vaatimukset on asetettava siten, että nii- den avulla voidaan saavuttaa kustannusoptimaaliset tasot. Jäsenvaltiot voivat päättää, onko kansallisena vertailuta- sona käytettävä kustannusoptimaalisuuslaskelmien loppu- tulos se, joka on laskettu makrotaloudellisesta näkökul- masta (ottaen huomioon energiatehokkuusinvestointien kustannukset ja hyödyt koko yhteiskunnalle), vai se, joka on laskettu puhtaasti rahoituksellisesta näkökul- masta (ottaen huomioon ainoastaan investoinnin itsensä). Kansalliset energiatehokkuutta koskevat vähimmäisvaa- timukset eivät saisi olla yli 15 prosenttia alhaisemmat kuin kansalliseksi vertailutasoksi valitun kustannusopti- maalisuuslaskelman tulokset. Kustannusoptimaalisen ta- son on oltava niiden tehokkuustasojen rajoissa, joissa elinkaaren ajalta tehty kustannus-hyötyanalyysi on posi- tiivinen. () EUVL L 153, 18.6.2010, s. 13. (3) Direktiivillä 2010/31/EU edistetään energiankulutuksen vähentämistä rakennetussa ympäristössä, mutta siinä ko- rostetaan myös, että rakennusala on yksi suurimmista hiilidioksidipäästöjen lähteistä. Energiaan liittyvien tuotteiden ekologiselle suunnittelulle asetettavien vaatimusten puitteista 21 päivänä lokakuuta 2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston di- rektiivissä 2009/125/EY (?) säädetään tällaisten tuotteiden energiatehokkuutta — koskevien — vähimmäisvaatimusten vahvistamisesta. Asettaessaan kansallisia vaatimuksia talo- teknisille järjestelmille jäsenvaltioiden on otettava huomi- oon mainitun direktiivin nojalla vahvistetut täytäntöön- panotoimenpiteet. Tämän asetuksen mukaisissa laskel- missa käytettävät rakennustuotteiden suoritustasot olisi määritettävä rakennustuotteiden kaupan pitämistä koske- vien ehtojen yhdenmukaistamisesta ja neuvoston direktii- vin 89/106/ETY kumoamisesta 9 päivänä maaliskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston ase- tuksen (EU) N:o 305/2011 (?) säännösten mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat tietyissä olosuhteissa käyttää energia- tehokkuustasojen kustannustehokkuutta tai kustannus- optimaalisuutta koskevaa tavoitetta perusteena asettaes- saan rakennusosille sellaisia kustannustehokkuus- tai kus- tannusoptimaalisuusvaatimuksia, jotka käytännössä aset- taisivat esteitä joillekin rakennusten suunnittelu- tai tek- nisille vaihtoehdoille samalla kun ne edistäisivät energia- tehokkaampien energiaan liittyvien tuotteiden käyttöä. Vertailumenetelmäkehys koostuu direktiivin 2010/31/EU liitteessä III esitetyistä vaiheista, ja siihen sisältyvät vertai- lurakennusten määrittely, näihin vertailurakennuksiin so- vellettavien energiatehokkuustoimenpiteiden määrittely, (?) EUVL L 285, 31.10.2009, s. 10. () EUVL L 88, 4.4.2011, s. 5.