22.7.2011 Euroopan unionin virallinen lehti L 192/39 II (Muut kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävät säädökset) KANSAINVÄLISET SOPIMUKSET NEUVOSTON PÄÄTÖS, annettu 9 päivänä kesäkuuta 2011, lasten ja muiden perheenjäsenten elatusavun kansainvälisestä perinnästä 23 päivänä marraskuuta 2007 tehdyn Haagin yleissopimuksen hyväksymisestä Euroopan unionin puolesta (2011/432/EU) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopi- muksen ja erityisesti sen 81 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan yhdessä 218 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan b alakohdan ja 218 artiklan 8 kohdan toisen alakohdan ensim- mäisen virkkeen kanssa, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon ('), sekä katsoo seuraavaa: (1) (4) (') Lausunto annettu 11. 16.12.2010, s. 98). Unioni on ryhtynyt luomaan yhteistä oikeusaluetta, jonka perustana on päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaate. Lasten ja muiden perheenjäsenten elatusavun kansainvä- lisestä perinnästä 23 päivänä marraskuuta 2007 tehty Haagin yleissopimus, jäljempänä 'yleissopimus', on hyvä lähtökohta maailmanlaajuiselle hallinnollisen yhteistyön järjestelmälle ja elatusapua koskevien päätösten ja sopi- musten tunnustamiselle ja täytäntöönpanolle, koska siinä edellytetään maksutonta oikeusapua käytännössä kaikissa lasten elatusapua koskevissa tapauksissa ja yksinkertais- tettua tunnustamis- ja täytäntöönpanomenettelyä. Yleissopimuksen 59 artiklan mukaan alueelliset taloudel- lisen yhdentymisen järjestöt, kuten unioni, voivat allekir- joittaa tai hyväksyä yleissopimuksen tai liittyä siihen. Yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvista asioista sää- detään myös toimivallasta, sovellettavasta laista, päätösten helmikuuta 2010 (EUVL C 341 E, (7) tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta sekä yhteistyöstä elatusvelvoitteita koskevissa asioissa 18 päivänä joulu- kuuta 2008 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 4/2009 (?). Kuten yleissopimuksen allekirjoittamista kos- kevaa neuvoston päätöstä 2011/220/EU (?) annettaessa sovittiin, unionin olisi hyväksyttävä yleissopimus yksin ja käytettävä toimivaltaa kaikissa yleissopimuksen piiriin kuuluvissa asioissa. Tämän seurauksena yleissopimuksen olisi sidottava jäsenvaltioita unionin hyväksynnän perus- teella. Unionin olisi näin ollen yleissopimuksen hyväksymisen yhteydessä annettava toimivaltaa koskeva selitys yleis- sopimuksen 59 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Lisäksi unionin olisi yleissopimuksen hyväksymisen yh- teydessä tehtävä kaikki yleissopimuksen 62 artiklan no- jalla sallitut tarpeellisiksi katsomansa varaumat ja annet- tava kaikki yleissopimuksen 63 artiklan nojalla sallitut tarpeellisiksi katsomansa selitykset. Euroopan unionin olisi tähän liittyen yleissopimuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti annettava selitys, jonka mukaan se aikoo ulottaa yleissopimuksen II ja III luvun soveltamisen puolisoiden tai entisten puolisoiden välisiin elatusvelvoitteisiin. Sen olisi samalla annettava yksipuoli- nen julistus, jonka mukaan se sitoutuu myöhemmässä vaiheessa tarkastelemaan mahdollisuutta laajentaa sovel- tamisalaa enemmän. Unionin olisi tehtävä yleissopimuksen 44 artiklan 3 koh- dassa tarkoitettu varauma, joka koskee keskusviranomais- ten välisissä tiedonannoissa hyväksyttyjä kieliä. Jäsenval- tioiden, jotka haluavat, että unioni tekee niitä koskevan varauman, olisi ilmoitettava tästä ja halutusta varauman sisällöstä etukäteen komissiolle. (2) EUVL L 7, 10.1.2009, s. 1. (9) EUVL L 93, 7.4.2011, s. 9.