27.4.2012 Euroopan unionin virallinen lehti L 115/27 KOMISSION PÄÄTÖS, annettu 23 päivänä huhtikuuta 2012, rautatiejärjestelmän yhteisten turvallisuustavoitteiden toisesta erästä (tiedoksiannettu numerolla C(2012) 2084) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (2012/226/EU) EUROOPAN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopi- muksen, ottaa huomioon yhteisön rautateiden turvallisuudesta sekä rau- tatieyritysten — toimiluvista annetun neuvoston direktiivin 95/18/EY ja rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoike- uden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömak- sujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta anne- tun direktiivin 2001/14/EY muuttamisesta 29 päivänä huhti- kuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direk- tiivin 2004/49/EY (!) (rautatieturvallisuusdirektiivi) ja erityisesti sen 7 artiklan 3 kohdan, sekä katsoo seuraavaa: (1) — Komissio valtuutti direktiivin 2004/49/EY mukaisesti Eu- roopan rautatieviraston, jäljempänä 'virasto', laatimaan luonnoksen yhteisiksi turvallisuustavoitteiksi ja niihin liit- tyviksi turvallisuusmenetelmiksi ajanjaksolle 2011—2015. Virasto on toimittanut yhteisten turvallisuustavoiteluon- nosten toista erää koskevan suosituksensa komissiolle. Tämä päätös perustuu kyseiseen viraston suositukseen. (2) — Euroopan — parlamentin = ja — neuvoston = direktiivin 2004/49JEY 6 artiklassa tarkoitetun yhteisen turvallisuus- menetelmän hyväksymisestä turvallisuustavoitteiden saa- vuttamisen arviointia varten 5 päivänä kesäkuuta 2009 tehdyssä komission päätöksessä 2009/460/EY (?) vahvis- tetun menettelyn mukaisesti ja yhteisten turvallisuus- tavoitteiden ensimmäisen ja toisen erän vahvistamiseksi direktiivin 2004/49/EY mukaisesti on tarpeen määrittää kvantitatiivisesti jäsenvaltioiden rautatiejärjestelmien ny- kyinen turvallisuustaso kansallisten viitearvojen avulla. Päätöksessä 2009/460/EY määritellään kansallinen vii- tearvo vertailuarvoksi, joka ilmoittaa kussakin jäsenvalti- ossa suurimman hyväksyttävän riskitason kunkin rauta- teiden riskiluokan osalta. Kuitenkin jos kansallinen vii- tearvo on menettelyn perusteella laskettua vastaavaa yh- teistä turvallisuustavoitetta korkeampi, jäsenvaltion suurin hyväksyttävä riskitaso on kansallisista viitearvoista pää- töksen 2009/460/EY liitteessä olevassa 2.2 kohdassa vah- vistetun menettelyn mukaisesti johdettu vastaava yhtei- nen turvallisuustavoite. (3) — Vuosien 2004—2007 tietojen perusteella laskettujen yh- teisten turvallisuustavoitteiden ensimmäistä erää koskevat arvot vahvistettiin Euroopan parlamentin ja neuvoston (1) EUVL L 164, 30.4.2004, s. 44. () EUVL L 150, 13.6.2009, s. 11. direktiivin 2004/49/EY 7 artiklassa tarkoitetuista yhtei- sistä — turvallisuustavoitteista 19 päivänä heinäkuuta 2010 annetussa komission päätöksessä 2010/409/JEU (*). (4) — Direktiivissä 2004/49/EY säädetään yhteisten turvallisuus- tavoitteiden toisesta erästä, jonka on määrä perustua yh- teisten turvallisuustavoitteiden ensimmäisestä erästä ja niiden täytäntöönpanosta saatuihin kokemuksiin. Niillä on käsiteltävä mahdollisia painopistealueita, joilla turval- lisuutta on edelleen parannettava. Yhteisten turvallisuus- tavoitteiden toisen erän arvot on laskettu niiden vuosia 2004—2009 koskevien tietojen perusteella, jotka jäsenval- tiot ovat toimittaneet Eurostatille rautatieliikenteen tilas- toista 16 päivänä joulukuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 91/2003 (4) mukaisesti. Ne on laskettu päätöksen 2009/460JEY liit- teessä olevassa 2.1.1 ja 2.3.1 kohdassa vahvistettua me- nettelyä käyttäen. (5) — Koska yhteisten turvallisuustavoitteiden ensimmäinen erä julkaistiin heinäkuussa 2010, ei ole ollut tarpeeksi aikaa kerätä riittävästi kokemusta riskiluokkien muuttamiseksi. Näin ollen riskiluokat pysyvät samoina kuin yhteisten turvallisuustavoitteiden ensimmäisessä erässä. Rautatielii- kenteen onnettomuuksien ja kuolonuhrien määrän perus- teella kuitenkin kaksi tärkeintä riskiluokkaa ovat rautatie- aluetta luvattomasti käyttävät henkilöt (60 prosenttia kuolonuhreista) ja tasoristeyksen käyttäjät (29 prosenttia kuolonuhreista). (6) — Yhteisten turvallisuustavoitteiden toisen erän arvot kos- kevat koko unionin rautatiejärjestelmää. Fi ole käytettä- vissä tietoja, joilla voitaisiin laskea yhteiset turvallisuus- tavoitteet — rautatiejärjestelmän = eri osille direktiivin 2004/249JEY 3 artiklan e alakohdassa tarkoitetulla taval- la. Kyseisessä säännöksessä määritellään yhteiset turvalli- suustavoitteet turvallisuuden tasoksi, joka on vähintään saavutettava rautatiejärjestelmän (kuten tavanomaisen rautatiejärjestelmän, suurten nopeuksien rautatiejärjestel- män, pitkien rautatietunnelien tai yksinomaan tavaralii- kenteeseen tarkoitettujen ratojen) eri osissa ja koko järjes- telmässä ja joka määritellään hyväksyttävää riskitasoa koskevina perusteina. Yhteisten turvallisuustavoitteiden laatiminen kyseisille rautatiejärjestelmän osille ei tällä het- kellä ole toteutettavissa, koska jäsenvaltioissa käytössä olevien rautatiejärjestelmän osien turvallisuustasosta ei ole olemassa yhdenmukaistettuja, luotettavia tietoja. On kuitenkin tarkoituksenmukaista hyväksyä yhteisten tur- vallisuustavoitteiden toinen erä. (7) — Tästä syystä päätös 2010/409/EU olisi korvattava tällä päätöksellä. (9) EUVL L 189, 22.7.2010, s. 19. ()) EYVL L 14, 21.1.2003, s. 1.